Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "УНІКА" до Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "НАСТА"про відшкодування
шкоди 46 688,06 грн. Суддя
Представники сторін:
від позивача не з'явивсявід
відповідача не з'явився
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 30 жовтня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "УНІКА" (надалі по
тексту - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"НАСТА" (надалі по тексту - відповідач)
про відшкодування шкоди 46 688,06 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.05.2014 року порушено
справи призначено на 26.06.2014 року.
11.06.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України надійшов лист на
виконання вимог ухвали суду від 29.05.2014
Представник відповідача в судове
засідання 26.06.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 29.05.2014 року не
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про причини своєї неявки суд не
повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 року розгляд справи
було відкладено на 17.07.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідача та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.
Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Босому В.П., у зв'язку
з перебуванням судді Стасюка С.В. на
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.07.2014 року суддя Босий В.П.
провадження, розгляд справи призначено
Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його поверненням з
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 року суддя Стасюк С.В.
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 17.07.2014 року.
Представник відповідача в судове
засідання 12.08.2014 року повторно не
з'явився, вимоги ухвали суду від 17.07.2014
року не виконав, письмового відзиву на
позов не надав, про причини своєї
неявки суд не повідомив, про дату та час
слухання справи повідомлявся належним
чином рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.08.2014 року розгляд справи
було відкладено на 11.09.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідача та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.
Представник відповідача в судове
засідання 11.09.2014 року повторно не
з'явився, вимоги ухвали суду від 12.08.2014
року не виконав, письмового відзиву на
позов не надав, про причини своєї
неявки суд не повідомив, про дату та час
слухання справи повідомлявся належним
чином рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.09.2014 року розгляд справи
було відкладено на 18.09.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідача та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.
Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Пригуновій А.Б., у
зв'язку з перебуванням
судді Стасюка С.В. у відрядженні.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.09.2014 року суддя Пригунова
провадження, розгляд справи призначено
на 30.10.2014 року.
Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його поверненням з
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року суддя Стасюк С.В.
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 18.09.2014 року.
Представники сторін в судове засідання
30.10.2014 не з'явились, про поважні причини
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце судового засідання були
повідомлені належним чином, що
підтверджується відмітками на звороті
ухвал суду та поштовим повідомленням
про вручення поштового відправлення з
відмітками про вручення.
Місцезнаходження відповідача за
шосе, буд. 6, на яку було відправлено
ухвали суду, підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
У відповідності з положеннями пункту
3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
Згідно з частиною 1 статті 64
Господарського процесуального кодексу
України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
повідомленою сторонами господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -
18 жовтня 2011 року між Приватним
акціонерним товариством "Cтрахова
компанія "Уніка" (страховик) та ОСОБА_2
(страхувальник) було укладено договір
добровільного комплексного
страхування на транспорті №
030119/4005/0000079, відповідно до умов якого
страховик зобов'язувався відшкодувати
збитки, що могли настати у зв'язку з
пошкодженням або знищенням автомобіля
марки "Chevrolet", державний номер НОМЕР_1.
Як вбачається з матеріалів справи,
23.09.2012 року у м. Києві по вул. Щербакова
сталася дорожньо-транспортна пригода
(надалі по тексту - ДТП) за участю
автомобіля марки "Chevrolet", державний
номер НОМЕР_1, автобуса марки "ЛАЗ",
державний номер НОМЕР_2, яким керував
ОСОБА_3 та мотоциклом "Kawasaki", державний
номер НОМЕР_3, яким керував
ДТП сталася в результаті порушення
водієм мотоцикла "Kawasaki", державний
номер НОМЕР_3 правил
дорожнього руху України, що вбачається
з постанови про закриття кримінальної
справи від 24.10.2012 року.
Цивільно-правова відповідальність
власника мотоцикла "Kawasaki", державний
номер НОМЕР_3, за шкоду
завдану майну третіх осіб під час ДТП,
була застрахована Товариством з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "НАСТА", що підтверджується
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/5090109 від 06.09.2012 року.
Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль
марки "Chevrolet", державний номер НОМЕР_1
отримав механічні пошкодження.
Відповідно до звіту про оцінку
вартості матеріальної шкоди, завданої
власнику КТЗ № 17с/10/12 від
10.10.2012 року, складеного Приватним
підприємством "Галавтоекспертиза",
вартість матеріального збитку
завданого власнику автомобіля марки
"Chevrolet", державний номер НОМЕР_1, в
результаті його пошкодження при ДТП
складає 47 013,96 грн.
Позивач, виходячи із звіту про оцінку
вартості матеріальної шкоди, завданої
власнику КТЗ № 17с/10/12 від 10.10.2012 року,
складеного Приватним підприємством
"Галавтоекспертиза", рахунку фактури
складеного фізичною особою
підприємцем "ОСОБА_5" та враховуючи
умови договору добровільного
комплексного страхування на
транспорті № 030119/4005/0000079
від 18.10.2011 року, позивачем було
здійснено виплату страхового
відшкодування на користь фізичної
особи підприємця "ОСОБА_5" в сумі
46 688, 06 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 041402 від 27.11.2012
року (належним чином засвідчена копія
міститься в матеріалах справи).
Зважаючи на вищенаведене, 15.11.2013 року
позивач, з посиланням на статтю 27
Закону України "Про страхування" та
статті 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу
України звернувся до відповідача з
заявою на виплату страхового
відшкодування за вих. № 218 про
відшкодування в порядку регресу витрат
пов'язаних з виплатою страхового
відшкодування в розмірі 46 688, 06 грн.
Проте, відповідач жодним чином не
відреагував на зазначену регресну
вимогу, на момент подання позовної
заяви відповідачем страхове
відшкодування на користь позивача
Приймаючи до уваги ліміт
відповідальності відповідача та
розмір франшизи, які передбачені
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобі № АВ/5090109 від 06.09.2012 року, позивач
просить суд стягнути з відповідача
суму невиплаченого страхового
відшкодування у розмірі 46 688, 06 грн.
Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
Матеріалами справи підтверджується, що
мотоциклом "Kawasaki", державний номер
НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_4,
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди застрахованому позивачем
автомобілю марки "Chevrolet", державний
Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до частини четвертої статті
61 Цивільного процесуального кодексу
України вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. У зв'язку із
цим у разі прийняття судом постанови
про закриття провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
наприклад, через закінчення строків
накладення адміністративного
стягнення (стаття 38 Кодексу України про
адміністративні правопорушення), суд
повинен звернути увагу на те, чи
містить така постанова суду відповіді
на питання про те, чи мала місце
дорожньо-транспортна пригода та чи
сталася вона з вини відповідача.
Відсутність складу злочину, наприклад,
у разі відмови у порушенні
кримінальної справи, закриття
кримінальної справи за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року чи закриття
кримінального провадження за
правилами Кримінального
процесуального кодексу України 2012 року
не означає відсутність вини для
цивільно-правової відповідальності.
При цьому постанова (ухвала) слідчого,
прокурора, суду про відмову в порушенні
кримінальної справи або її закриття,
закриття кримінального провадження є
доказом, який повинен досліджуватися
та оцінюватися судом у цивільній
справі у порядку, передбаченому
Цивільного процесуального кодексу
України (постанова Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013 року № 4 "Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки").
Так, постановою старшого слідчого СУ
ГУМВС України в місті Києві від 24.10.2014
року про закриття кримінальної справи
зазначено, що саме дотриманням водієм
ОСОБА_4 належного швидкісного режиму та
своєчасне реагування ним на зміну
дорожньої обстановки виключало
можливість зіткнення із автобусом
марки "ЛАЗ", державний номер НОМЕР_2, а
отже порушенням даних правил і стало
основною причиною ДТП.
Крім того, згідно із довідки виданою
старшим слідчим СУГУМВС України в
року також вбачається, що причиною
виникнення ДТП є порушенням водієм
ОСОБА_4 вимог пунктів 2.9а, 13.1, 12.1 та 12.3
Правил дорожнього руху України.
Отже, старшим слідчим СУГУМВС України
в місті Києві встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода 23.09.2012
року сталася з вини ОСОБА_4 внаслідок
порушення ним пунктів 2.9а, 13.1, 12.1 та 12.3
Правил дорожнього руху України.
Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
власника мотоцикла "Kawasaki", державний
номер НОМЕР_3, за шкоду завдану майну
третіх осіб під час ДТП, була
застрахована Товариством з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"НАСТА" на підставі полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/5090109 від 06.09.2012 року.
Вказаним полісом передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб становить 50 000, 00 грн.,
франшиза - 0, 00 грн., строк дії полісу з
06.09.2012 року до 05.09.2013 року.
Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля марки
"Chevrolet", державний номер НОМЕР_1
відповідно до положень Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільної відповідальності власників
транспортних засобів" в межах,
передбачених полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/5090109 від
06.09.2012 року, а до позивача як страховика,
який виплатив страхове відшкодування
за договором добровільного
комплексного страхування на
транспорті № 030119/4005/0000079 від 18.10.2011,
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті дорожньо-транспортної
пригоди життю, здоров'ю, майну третьої
Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку
з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Враховуючи визначені полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/5090109 від 06.09.2012 року
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, а також встановлену судом
вартість відновлюваного ремонту
транспортного засобу, яка не оспорена
відповідачем, суд приходить до
висновку, що відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати у
розмірі 46 688,06 грн.
Відповідно до статті 202 Господарського
кодексу України та статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
Приймаючи до уваги те, що факт
наявності боргу у відповідача перед
позивачем у розмірі 46 688, 06 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем, в порядку
статей 4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України не
спростований, позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
"Cтрахова компанія "Уніка" про стягнення
з Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"НАСТА" 46 688, 06 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу
підлягають задоволенню у повному
Витрати з судового збору покладаються
на відповідача, відповідно до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.
Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
1. Позов Приватного акціонерного
товариства "Cтрахова компанія "Уніка"
задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
Приватного акціонерного товариства
вул. Саксаганського, 70-А, ) 46 688 (сорок шість тисяч шістсот
вісімдесят вісім) грн., 06 коп.
страхового відшкодування, 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 04.11.2014 року

Суддя
С.В.
Стасюк