ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Справа № 914/1307/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Волковицької Н.О., Рогач Л.І. за участю
представників сторін:позивача
Коцелко Ю.В., дов від 16.09.2013
рокувідповідачаЛозовський М.С., дов від
27.12.2013 рокутретіх осібне з'явились,
належно повідомлені про час і місце
слухання справи розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Західенерго" на постановувід 22.07.2014
року Львівського апеляційного
господарського судуу справі№914/1307/13
господарського суду Львівської
області за позовомЛьвівського
міського комунального підприємства
"Львівтеплоенерго"доПублічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Західенерго" треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача 1.
Відокремлений підрозділ "Галременерго"
публічного акціонерного товариства
"ДТЕК "Західенерго" 2. Державна
податкова інспекція у Сихівському
районі м.Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
Львівська міська рада простягнення
304166,34 грн. ВСТАНОВИВ:

Львівське міське комунальне
підприємство "Львівтеплоенерго"
звернулось до господарського суду
Львівської області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Західенерго" про стягнення 304166,34
грн. відшкодування витрат на сплату
земельного податку.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 року
(головуючий суддя Козак І.Б., судді
Березяк Н.Є., Король М.Р.) позовні вимоги
задоволено.

З ПАТ "ДТЕК Західенерго" на користь
Львівського міського комунального
підприємства "Львівтеплоенерго"
стягнуто 304166,34 грн. відшкодування
витрат на сплату земельного податку та
6083,33 грн. судового збору.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 05.02.2014 року
(головуючий суддя Бойко С.М., судді Бонк
Т.Б., Малех І.Б.) вказане рішення було
скасовано в частині стягнення з ПАТ
"ДТЕК Західенерго" на користь
Львівського міського комунального
підприємства "Львівтеплоенерго" 304166,
34грн. відшкодування витрат на сплату
земельного податку та 6 083,33 грн.
судового збору з прийняттям нового
рішення про відмову у позові в частині
стягнення 304166,34 грн.

В решті рішення господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 року
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 22.04.2014 року було скасовано
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 05.02.2014 року, а
справу направлено до апеляційного суду
на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи
Львівський апеляційний господарський
суд постановою від 22.07.2014 року
(головуючий суддя Костів Т.С., Желік М.Б.,
Плотніцький Б.Д.) рішення
господарського суду Львівської
області від 06.11.2013 року залишив без
змін.

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Західенерго" звернулося до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 року і
прийняти нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
а саме статті 11112 Господарського
процесуального кодексу України, статей
116, 123, 125, 126 Земельного кодексу України,
статті 2, 13, 19 Закону України "Про плату
за землю", статті 14, 15, 30 Закону України
"Про оренду землі"

Скаржник зазначає, що на момент
прийняття судами рішення земельна
ділянка належить іншій юридичній особі
на праві постійного користування, що
встановлено судом, однак суд
апеляційної інстанції зробив висновок,
що земельна ділянка на праві
господарського відання закріплена за
позивачем.

Також заявник посилається на те, що
згідно пункту 13 Типового договору
оренди землі, затв. Постановою КМУ від
03.03.2004 року №220 в порядку статті 14
Закону України "Про оренду землі"
розмір орендної плати переглядається у
разі, зокрема, зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін і
тарифів, зміни коефіцієнтів
індексації, визначених законодавством
та в інших випадках, передбачених
законом та зазначає, що між ним та
позивачем договір оренди не укладався.

Щодо договору №06/50-05 від 23.05.2005 року,
укладеного між підприємствами ПАТ ДТЕК
"Західенерго" в особі ВП "Галременерго"
та позивачем про відшкодування витрат
позивача понесених ним в зв'язку із
сплатою земельного податку за земельну
ділянку площею 0,973 га скаржник вважає,
що на момент його укладення позивач
надав неправдиві відомості про
земельну ділянку, а саме, що земельна
ділянка належить йому.

Крім того, скаржник зазначає, що
ухвалами Львівської міської ради №239
від 10.03.2011 року та №1065 від 29.12.2011 року
позивач у 2011 та 2012 роках був звільнений
від сплати податку на землю, як таку, що
знаходиться у комунальній власності.
Проте, відповідно до договору №06/50-05
від 23.05.2005 року позивач надав рахунки
для відшкодування витрат земельного
податку за 2011 рік в сумі 67209,40 грн. у тому
числі ПДВ - 11201,57 грн., за 2012 рік у сумі
258498,47 грн. у тому числі ПДВ - 43083,08 грн.,
які розраховані на підставі витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки від
03.10.2011 року №40/01-15/5053-11 та витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки від
31.01.2012 року №40/01-15/260-49.

У відзиві на касаційну скаргу
Львівське міське комунальне
підприємство "Львівтеплоенерго"
просить залишити судові рішення без
змін, а скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
заслухавши суддю - доповідача та
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, перевіривши в
межах вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні та постанові у
даній справі, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи 23.05.2005 року між Львівським
міським комунальним підприємством
"Львівтеплоенерго" (балансоутримувач)
та Відкритим акціонерним товариством
"Західенерго," правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Західенерго" (землекористувач)
укладено договір про відшкодування
витрат балансоутримувача №06/50-05, за
умовами якого позивач постійно сплачує
земельний податок за земельну ділянку
площею 9730 кв.м., яка фактично
знаходиться в користуванні
відповідача, на якій розміщено об'єкти
відокремленого підрозділу ВАТ
"Західенерго" "Галременерго", а
відповідач зобов'язувався
відшкодовувати позивачу витрати,
понесені ним за сплату земельного
податку.

Згідно пункту 2.1 вищезазначеного
договору балансоутримувач приймає на
себе зобов'язання надалі сплачувати
земельний податок за земельну ділянку,
закріплену за ТЕЦ-1, загальною площею
115301 кв.м. Надавати балансоутримувачу
копії рахунків податку за землю,
починаючи з 1999 року по термін дії
договору, які підтверджують розрахунки
податку за земельну ділянку площею 9730
кв.м., що знаходиться у фактичному
користуванні "землекористувача".
Надавати "землекористувачу" розрахунки
про відшкодування "балансоутримувачу"
витрат, понесених ним на сплату податку
за земельну ділянку площею 9730 кв.м., яка
знаходиться у фактичному користуванні
"землекористувача" (додаток №1 до
даного договору).

Пунктом 3.1 договору сторони встановили
обов'язок землекористувача
відшкодовувати балансоутримувачу
витрати, понесені на сплату податку за
землю, згідно з наданими рахунками.

Відповідно до пункту 4.3 договору у
випадку відмови землекористувача від
сплати відшкодування земельного
податку, балансоутримувач має право
стягнути дану суму через судові органи,
які визначено чинним законодавством
України.

Розділом 5 договору встановлено умови
сплати відшкодування, розділом 6 -
термін дії договору.

Відповідно до пункту 5.1 договору
землекористувач сплачує на рахунок
балансоутримувача суму відшкодування,
сплаченого останнім, податку за
земельну ділянку площею 9730 кв.м., яка
знаходиться у фактичному користуванні
землекористувача, починаючи з 1999 року
по термін дії договору у повному
обсязі.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що
підставою для сплати відшкодування
землекористувачам земельного податку
є розрахунок, наданий
балансоутримувачем, який є невід'ємною
частиною договору.

Згідно пункту 5.3 договору термін сплати
відшкодування землекористувачем
становить не пізніше тридцяти
календарних днів з дня підписання
договору та отримання відповідного
рахунку на відшкодування земельного
податку, який є невід'ємною частиною
договору.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що
термін дії договору становить з дня
його підписання і до 31.12.2005 року.
Відповідно до пункту 6.2 при відсутності
заяв, скарг та пропозицій за місяць до
закінчення строку його чинності
договір вважається продовженим на той
самий термін на тих самих умовах, які
були ним передбачені.

Додатковою угодою від 29.04.2011 року до
договору сторони дійшли згоди про
встановлення строку дії договору до
31.12.2012 року.

У разі одержання землекористувачем в
користування земельної ділянки до
31.12.2012 року договір від 23.05.2005 року
№06/50-05 припиняється достроково з
моменту державної реєстрації
землекористування землекористувача.

Протягом терміну дії договору сторони
зобов'язуються виконати фінансові
зобов'язання, що випливають з його
змісту. Додатком від 07.12.2011 року б/н до
договору встановлено, що сума
відшкодування податку за землю за 2010
рік становить 67209,40 грн.

Судами встановлено, що спір виник в
зв'язку з несплатою відповідачем на
користь позивача відшкодування
земельного податку в розмірі 67209,40 грн
за 2010 рік та 258498,47 грн за 2012 рік.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий
господарський суд, з яким погодилась і
апеляційна інстанція, виходив із того,
що ЛМКП "Львівтеплоенерго" на праві
постійного користування володіє
земельною ділянкою загальною площею
11,5301 га за адресою Львівська обл.,
м.Львів вул.Козельницька, 5, з огляду на
таке, що Державним актом на право
постійного користування землею від
09.02.1998 року №ІІ-ЛВ (005059) ДАЕК
"Львівобленерго" надано у постійне
користування земельну ділянку площею
11,5301 га для виробничих потреб
підприємства "Львівські теплові
мережі.

Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 09.11.1998 року №892-р прийнято
пропозицію Львівської міської ради про
передачу у власність територіальної
громади міста Львова цілісного
майнового комплексу "Львівських
теплових мереж".

Рішенням Виконавчого комітету
Львівської міської ради від 22.01.1999 року
№18 вирішено в термін до 15.02.1998 року
передати на баланс ЛМКП
"Львівтеплоенерго" цілісний майновий
комплекс по вул. Козельницька, 5 у місті
Львові.

Наказом Департаменту міського
інженерного господарства від 25.06.1999
року на підставі акта
приймання-передачі цілісного
майнового комплексу Львівських
теплових мереж та ТЕЦ-2 у власність
територіальної громади міста Львова та
передачі на баланс ЛМКП
"Львівтеплоенерго" від 24.06.1999 року,
земельну ділянку закріплено на праві
господарського відання за ЛМКП
"Львівтеплоенерго".

Касаційна інстанція не може погодитись
з таким висновком, оскільки ні суд
першої ні апеляційної інстанції не
звернули увагу на те, що як за приписами
Земельного кодексу України від 25.10. 2001
року так і за приписами Земельного
кодексу України від 18.12.1990 року набуття
права на землю здійснювалось шляхом
передачі земельних ділянок у власність
або надання у користування.

Єдиним документом, що посвідчував
право власності або постійного
користування земельною ділянкою
згідно статті 23 Земельного кодексу
України від 18.12.1990 року та статті 126
Земельного кодексу України від 25.10.2001
року в редакції до внесення змін Закону
України № 1066-VI від 05.03.2009 року був
державний акт встановленої форми.
Право тимчасового користування згідно
статті 24 Земельного кодексу України
від 18.12.1990 року та статті 124 Земельного
кодексу України від 25.10.2001 року виникає
на підставі договору оренди.

Судами встановлено, що згідно
державного акта № 11-1113 (005059) від 09.02.1998
року право постійного користування
земельною ділянкою площею 11,5301 за
адресою: вул. Козельницька, 5 для
виробничих потреб підприємства
"Львівські теплові мережі" передано
ДАЕК "Львівобленерго".

Будь-яких інших передбачених земельним
законодавством правовстановлюючих
документів на право користування
спірною земельною ділянкою судами не
встановлено, а відтак висновок про те,
що позивач є належним
землекористувачем на підставі наказу
Департаменту міського інженерного
господарства, акта-приймання передачі
або іншого непередбаченого діючим
законодавством документа є помилковим.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, спір виник в зв'язку із
невиконанням відповідачем договору №
06/50-05 від 23.05.2005 року про відшкодування
витрат балансоутримувача, понесені ним
за оплату земельного податку.

Отже, предметом цього договору є
взаємовідносини сторін з приводу
сплати земельного податку.

Податок, в тому числі земельний, це
обов'язковий безумовний платіж на
користь відповідного бюджету, який
справляється з відповідного платника
податку, а від так є елементом
податкових відносин та не підпадає під
регулювання цивільного законодавства.

Отже, для вирішення спору по суті судам
необхідно надати правову оцінку
договору.

При цьому, необхідно мати на увазі, що
відповідно статей 269, 270 Податкового
кодексу України платниками податку на
землю є власник земельних ділянок,
земельних часток та землекористувачі
за земельні ділянки, які перебувають у
власності або користуванні та земельні
частки (паї), які перебувають у
власності.

Більше того, слід відрізняти поняття
справляння податку з платника податку
від його фактичного перерахування
належному отримувачу, яке може
здійснюватись як платником податку так
і його представником (законним чи
уповноваженим), чи у випадках,
передбачених Податковим кодексом
України, - податковим агентом.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що господарськими судами
першої та апеляційної інстанції при
розгляді справи та прийнятті судових
рішень не взято до уваги та не надано
належної правової оцінки всім доказам
у справі в їх сукупності, що, враховуючи
суть спору, свідчить про порушення норм
процесуального права, які
унеможливлюють встановлення обставин,
що є суттєвими для вирішення спору по
суті, а касаційна інстанція позбавлена
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені попередніми судовими
інстанціями чи відхилені ними,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, рішення та постанова у справі
підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду необхідно
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати і перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають юридичне значення для
її розгляду і вирішення спору по суті, і
в залежності від встановленого,
правильно визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняти обґрунтоване і законне
судове рішення.

Керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті
1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду
Львівської області від 06.11.2013 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 року у
справі № 914/1307/13 господарського суду
Львівської області скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду Львівської
області.

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Західенерго" задовольнити частково.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

С у д д і
Н. Волковицька

Л. Рогач