ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
УХВАЛА

23 жовтня 2014 року
Справа № 14/724/07

м.Миколаїв

Кредитор: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі (69001,
м. Запоріжжя, бул. Шевченка, 23).

Банкрут: Відкрите акціонерне
товариство «Південелеваторбуд» (м.
Миколаїв, вул. Нікольська, 40).

Ліквідатор: ОСОБА_1 (АДРЕСА_1).

Суддя Давченко Т.М.

від кредитора: представник не з'явився;

від банкрута: ОСОБА_1 - ліквідатор.

Суть спору: про визнання поточних
грошових вимог в сумі 2223,85 грн. до
Відкритого акціонерного товариства
«Південелеваторбуд»

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 24.04.2008р.
Відкрите акціонерне товариство
«Південелеваторбуд» було визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором призначено
ОСОБА_1

21.08.2014р. до суду надійшла заява
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі вих.
№ 04/2672 від 15.08.2014р. про визнання
поточних грошових вимог до Відкритого
акціонерного товариства
«Південелеваторбуд» в сумі 2223,85 грн.
Ухвалою суду від 24.09.2014р. заяву прийнято
до розгляду та зобов'язано ліквідатора
надати суду та кредитору письмовий
відзив на заяву про визнання
кредиторських вимог.

Ліквідатор на виконання вимог ухвали
суду від 24.09.2014р. надав відзив, у якому
вимоги фонду відхиляються у повному
обсязі, оскільки заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання та вважаються погашеними.

Розглянувши матеріали заяви та справи,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні заяви Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі про
визнання поточних кредиторських вимог
з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(далі Закон) визначено поняття
поточного кредитора. Згідно з цією
статтею кредитори за вимогами
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство, є
поточними.

Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 23
Закону із дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури закінчується технологічний
цикл із виготовлення продукції, і
підприємницька діяльність банкрута
завершується. Строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав.
Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута.

Таким чином, наведеними нормами Закону
визначено, що поточні вимоги кредитора
- це неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурах банкрутства, за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури.
Аналогічна позиція викладена у
Постанові Верховного суду України від
08.04.2014р. у справі 10/Б-711.

Із заяви фонду про визнання поточними
кредиторських вимог вбачається, що
поточні вимоги в сумі 2223,85 грн. є
заборгованістю по сплаті страхових
внесків, яка виникла у 4 кварталі 2008
року, однак боржника визнано банкрутом
24.04.2008р., тобто, ці вимоги виникли після
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури, а
отже не є поточними. Зазначені вимоги
фонду нараховано згідно ст.ст. 1-5 Закону
України «Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 2272-ІІІ (діяв до
набрання чинності Закону «Про єдиний
внесок» та п. 4. ч. 7 Прикінцевих
положень Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» відповідно до
яких не передбачено припинення
нарахування страхових внесків після
відкриття ліквідаційної процедури
щодо боржника.

Проте, у даному випадку судом
застосовуються норми спеціального
закону - Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
які є пріоритетними відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах, оскільки, постановою
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року № 15 роз'яснено, що
провадження у справах про банкрутство
регулюється Законом України від 14
травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції Закону від 30 червня 1999 р. №
784-ХІV, далі - Закон), ГПК України, іншими
законодавчими актами України. Закон
містить спеціальні норми, які мають
пріоритет у застосуванні при розгляді
справ про банкрутство щодо інших
законодавчих актів України.

Тому вимоги Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі в
сумі 2223,85 грн. суд не визнає поточними,
оскільки вони мали місце після
визнання боржника банкрутом і
запровадження ліквідаційної
процедури, під час якої нових
зобов'язань не виникає.

Керуючись ст. 86 ГПК України, ст. ст. 1, 23, 24
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» у редакції
від 30.06.1999р., господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі про
визнання поточних кредиторських вимог
до банкрута в сумі 2223,85 грн. відмовити
повністю.

Суддя
Т.М.Давченко