ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

10.11.14 № 910/24683/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву ПАТ "Крюківський
вагонобудівний завод"

до відповідача-1: ТОВ "Видавнича група
"Нова Інформація", відповідача-2: ТОВ
"Елайд Стандарт Лімітед"

про захист ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № 1-70юр від 28.10.2014 р. і
додані до неї документи повертаються
позивачеві без розгляду з наступних
підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

В ст. 54 Господарського процесуального
кодексу України викладено вимоги щодо
форми і змісту позовної заяви. Згідно з
пунктом 2 частини 2 названої статті
позовна заява повинна містити, зокрема,
найменування (для юридичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб), ідентифікаційні коди
суб'єкта господарської діяльності за
їх наявності (для юридичних осіб).

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 90
Цивільного кодексу України юридична
особа повинна мати своє найменування,
яке містить інформацію про її
організаційно-правову форму.
Найменування установи має містити
інформацію про характер її діяльності.
Юридична особа може мати крім повного
найменування скорочене найменування.
Найменування юридичної особи
вказується в її установчих документах
і вноситься до єдиного державного
реєстру.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є фактичне місце ведення
діяльності чи розташування офісу, з
якого проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку. Згідно ч. 4 ст. 89
Цивільного кодексу України, дані про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до єдиного державного
реєстру.

Відповідно до абз. 2 п.п 3.1 п. 3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
місцезнаходження юридичної особи або
місце проживання фізичної
особи-підприємця визначається на
підставі відомостей, внесених до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
(стаття 17 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців").

Фактично у позовній заяві вказано лише
скорочене найменування
організаційно-правової форми позивача
(ПАТ "Крюківський вагонобудівний
завод").

При цьому доданані до позовної заяви
копії виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців стосовно позивача
станом на 16.06.2014 р. та витягу з Статуту
(п.п. 7.4.3, 7.4.4, 7.4.5) свідчать, що повним
найменуванням позивача є Публічне
акціонерне товариство "Крюківський
вагонобудівний завод". Разом з тим, зі
змісту наведених виписки та Статуту не
вбачається офіційно зареєстроване у
Єдиному державному реєстрі скорочене
найменування позивача саме як ПАТ
"Крюківський вагонобудівний завод".

Таким чином, у позовній заяві не
вказаного повного найменування
позивача.

Крім того, у позовній заяві не вірно
вказано адреси місцезнаходження
позивача (не повна адреса),
відповідача-1 та відповідача-2.

Так, у позовній заяві в якості адреси
місцезнаходження позивача вказано: 39621,
м. Кременчук, вул. І.Приходька, 139, тоді
як відповідно до даних виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
стосовно позивача станом на 16.06.2014 р.
адресою місцкезнаходження останнього
є: 39621, Полтавська обл., м. Кременчук, вул.
І.Приходька, 139 .

Також, у позовній заяві в якості адреси
місцезнаходження відповідача-1
вказано: 01000, м. Київ, Кудрявський узвіз,
7, тоді як відповідно до даних витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
стосовно відповідача-1 станом на 22.10.2014
р. адресою місцкезнаходження
останнього є: 04053, м. Київ,
Шевченківський район, Кудрявський
узвіз, 7.

Крім того, у позовній заяві в якості
адреси місцезнаходження відповідача-2
вказано: 01000, м. Київ, вул. Панаса
Мирного, 16/13-А, тоді як відповідно до
даних витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців стосовно
відповідача-1 станом на 23.10.2014 р. адресою
місцкезнаходження останнього є: 01011, м.
Київ, Печерський район, вул. Панаса
Мирного, 16/13, літера "А".

Суд також звертаї увагу, що згідно з п. 42
Постанови Кабінету Міністрів України
від 05.03.2009 р. № 270 "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку" на поштовому відправленні,
поштовому переказі зазначається,
зокрема, поштова адреса в такій
послідовності: найменування вулиці
(проспекту, бульвару, провулку), номер
будинку, квартири; найменування
населеного пункту, району, області;
поштовий індекс; країна призначення.

Відповідно до п.п. 45, 48 вказаних Правил
поштова адреса повинна бути точною та
повною, без скорочених найменувань чи
будь-яких знаків, що її не стосуються.
Реєстровані поштові відправлення,
поштові перекази без зазначення
відправника та його поштової адреси
для пересилання не приймаються.

Наведене свідчить про недодержання
вимог статті 54 Господарського
процесуального кодексу України та, в
свою чергу, є підставою для повернення
позовної заяви і доданих до неї
документів без розгляду згідно з п. 2 ч. 1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки в наведеній
нормі чітко вказано, що суддя повертає
позовну заяву і додані до неї документи
без розгляду, якщо у позовній заяві не
вказано повного найменування сторін,
їх поштових адрес.

При цьому судом враховано правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо у
позовній заяві не вказано обставин, на
яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, обгрунтований
розрахунок стягуваної чи оспорюваної
суми.

Згідно вимог п. 5 ч. 2 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява повинна містити,
зокрема, обґрунтований розрахунок сум,
що стягуються чи оспорюються.

В прохальній частині позовної заяви №
1-70юр від 28.10.2014 р. позивач просить суд,
зокрема:

- стягнути з TOB "Видавнича група "Нова
інформація" на користь Публічного
акціонерного товариства "Крюківський
вагонобудівний завод" в якості
відшкодування заподіяної моральної
шкоди 500 000,00 гривень;

- стягнути з ТОВ "Елайд Стандарт
Лімітед" на користь Публічного
акціонерного товариства "Крюківський
вагонобудівний завод" в якості
відшкодування заподіяної моральної
шкоди 500 000,00 гривень.

Проте фактично суми відшкодування
заподіяної моральної шкоди в розмірі 500
000,00 грн. (з кожного з відповідачів)
позивачем лише названі, обгрунтований
їх розрахунок з посиланням на певні
обставини та докази, виходячи з яких
позивач "з урахуванням вимог
розумності та справедливості
внаслідок поширення недостовірної
інформації" визначив до стягнення з
відповідачів саме наведений розмір
моральної шкоди - у позовній заяві
відсутній, а рівно такий позрахунок до
позовної заяви не додано, що, в свою
чергу, є підставою для повернення
позовної заяви і доданих до неї
документів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63
ГПК України.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", зокрема, абзацу 5 п.
3.5, зазначено, що господарський суд
повертає позовну заяву, що не містить
обґрунтованого розрахунку стягуваної
чи оспорюваної суми, або такий
розрахунок не додано до заяви.

Аналогічне правова позиція викладена у
п. 2.7. постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VІ ГПК України", де
зазначено, що одним з реквізитів
позовної заяви є ціна позову, яку
зазначає позивач і з якої обчислюється
судовий збір. Якщо позивачем зазначено
в заяві ціну позову, але в ній не
наведено обґрунтованого розрахунку
такої ціни, або його не додано до
позовної заяви, або позивачем не
зазначена вартість спірного майна
та/або не подано доказів в
обґрунтування цієї вартості, то
позовна заява підлягає поверненню на
підставі пункту 3 частини першої статті
63 ГПК.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" №
719-VII від 16.01.2014 р. станом на 01.01.2014 року
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі становить 1218,00 грн.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір", за подання
до господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору встановлюється в розмірі 2
відсотків ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір", за подання
до господарського суду позовної заяви
немайнового характеру ставка судового
збору становить 1 розмір мінімальної
заробітної плати, т.т. 1218,00 грн.

У п. 2.10 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу IV Господарського
процесуального кодексу України"
зазначено, що у випадку об'єднання в
одній позовній заяві вимог як
майнового, так і немайнового характеру
судовий збір згідно з частиною 3 статті
6 Закону сплачується за як ставками,
встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

У п. 2.11 вищенавденої постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
також зазначено, якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Відповідно до прохальної частини
позовної заяви № 1-70юр від 28.10.2014 р.
вбачається, що позивач заявив наступні
позовні вимоги:

- "Визнати недостовірною та такою, що
порочить та принижує ділову репутацію
ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод"
інформацію, поширену ТОВ "Видавнича
група "Нова інформація" в мережі
Інтернет за адресою
http://gazeta.ua/ru/articles/economics/
ukraina-ob-ehala-kreml-na-kryukovskom- vagone/584568
наступного змісту: ..." (далі - Вимога 1);

- "Визнати недостовірною та такою, що
порочить та принижує ділову репутацію
ПАТ "Крюківський вагонобудівний завод"
інформацію, поширену ТОВ "Елайд
Стандарт Лімітед" в мережі Інтернет за
адресою http://news.eizvestia.com/news
есопоmy/fu11/163-kаk-риtinskuyu-роlitiku-pobezhdayut-chinovnic
hi-otkaty наступного змісту: ..." (далі -
Вимога 2);

- "Зобов'язати TOB "Видавнича група "Нова
інформація" протягом 3-х календарних
днів з моменту набрання рішенням
законної сили розмістити в мережі
Інтернет на сайті за адресою http://gazeta.ua
спростування недостовірної інформації
наступного змісту: ..." (далі - Вимога 3);

- Зобов'язати TOB "Елайд Стандарт Лімітед"
протягом 3-х календарних днів з моменту
набрання рішенням законної сили
розмістити в мережі Інтернет на сайті
за адресою http://news.eizvestia.com спростування
недостовірної інформації наступного
змісту: ..."(далі - Вимога 4);

- стягнути з TOB "Видавнича група "Нова
інформація" на користь Публічного
акціонерного товариства "Крюківський
вагонобудівний завод" в якості
відшкодування заподіяної моральної
шкоди 500 000,00 гривень (далі - Вимога 5);

- стягнути з ТОВ "Елайд Стандарт
Лімітед" на користь Публічного
акціонерного товариства "Крюківський
вагонобудівний завод" в якості
відшкодування заподіяної моральної
шкоди 500 000,00 гривень (далі - Вимога 6).

Отже, позивачем заявлені чотири вимоги
немайнового характеру (Вимоги 1, 2, 3, 4) та
дві вимоги майнового характеру (Вимоги
5, 6).

Таким чином, звертаючись з даним
позовом до господарського суду,
позивач мав сплатити судовий збір за
чотири вимоги немайнового характеру та
за дві вимогу майнового характеру
відповідно до ставок, визначених у п.п.
1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір", врахувавши при цьому, що
у разі, якщо в позовній заяві об'єднано
дві або більше вимог немайнового
характеру, пов'язаних між собою
підставами виникнення або поданими
доказами, судовий збір сплачується
окремо з кожної з таких вимог, а саме:
1218,00 грн. х 4 = 4872,00 грн. + 20000,00 грн. (2% від
1000000,00 грн.) = 24872,00 грн.

Втім фактично позивачем сплачено
судовий збір в загальній сумі 21218,00 грн.,
що підтверджується платіжними
дорученнями № 04/10741 від 28.10.2014 р. на суму
20000,00 грн. та № 04/11299 від 06.11.2014 р. на суму
1218,00 грн., а отже у розмірі меншому, ніж
передбачено статтею 4 Закону України
"Про судовий збір", що є порушення п. 3 ч.1
ст. 57 ГПК України та, в свою чергу,
підставою для повернення позовної
заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63
ГПК України.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", якщо
заявником не подано належних доказів
сплати судового збору у встановленому
порядку та розмірі, заява повертається
господарським судом з підстав
передбачених ГПК, зокрема пунктом 4
частини першої статті 63.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо порушено правила поєднання вимог
або об'єднано в одній позовній заяві
кілька вимог до одного чи кількох
відповідачів і сумісний розгляд цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами.

При цьому ч. 1 ст. 58 ГПК України визначає
тільки можливість, а не обов"язковість
об"єднання кількох вимог в одній
позовній заяві.

При цьому, під вимогою слід розуміти
матеріально - правову вимогу позову,
яка складає його предмет.

Підставою позову є фактичні обставини,
на яких грунтується вимога позивача.

Отже, об"єднані вимоги повинні
випливати з тих самих фактичних
обставин, на яких грунтується позов в
цілому.

Доказами відповідно до ст. 32 ГПК
України визнаються будь - які фактичні
дані, отримані у визначеному законом
порядку, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, на яких обгрунтовуються
вимоги і заперечення осіб, що беруть
участь у справі, та інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відтак, допускається можливість
об"єднати в одній позовній заяві кілька
вимог, якщо обставини, на яких вони
грунтуються, підтверджуються тими
самими доказами.

Фактично у позовній заяві № б/н від
31.10.2014 р. вимоги позивача заявлені у
зв'язку з недостовірною, на думку
позивача, інформацією, яка поширена
різними особами (ТОВ "Видавнича група
"Нова інформація" та ТОВ "Елайд Стандарт
Лімітед") в мережі Інтернет за різними
адресами (http://gazeta.ua/ru/articles/economics/
ukraina-ob-ehala-kreml-na-kryukovskom-vagone/584568 та
http://news.eizvestia.com/news
есопоmy/fu11/163-kаk-риtinskuyu-роlitiku-pobezhdayut-chinovnic
hi-otkaty) та різного змісту (див. прохальну
частину позовної заяви), що фактично
свідчить про наявність двох
самостійних спорів.

Об'єднання вищезазначених вимог в
одній позовній заяві суперечить
правилам статті 58 ГПК України, оскільки
заявлені вимоги не пов'язані між собою
а ні підставою виникнення, а ні
поданими доказами, а саме:

- підстави виникнення вимог позивача
різні - інформація, розміщена в мережі
Інтернет за адресою
(http://gazeta.ua/ru/articles/economics/
ukraina-ob-ehala-kreml-na-kryukovskom-vagone/584568 (далі -
інформація 1) та інформація, розміщена в
мережі Інтернет за адресою
http://news.eizvestia.com/news
есопоmy/fu11/163-kаk-риtinskuyu-роlitiku-pobezhdayut-chinovnic
hi-otkaty (далі - інформація 2).

- обставини, на яких грунтуються вимоги
позивача на підставі інформації 1, не
підтверджуються тими ж самими
доказами, що й обставини, на яких
грунтуються вимоги позивача на
підставі інформації 2, а рівно і
навпаки.

За таких обставин, позивачем порушено
правила поєднання вимог в одній
позовній заяві, а тому такі вимоги
належить роз'єднати. До того ж, як
вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач не навів жодних обгрунтувань
підставності та можливості об'єднання
наведених позовних вимог в одній
позовній заяві.

При цьому суд враховує правову позицію
Вищого господарського суду України,
викладену в абзаці 3 п. 3.6 Постанови
Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.11 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", де
зазначено, що якщо позивач порушив
правила об'єднання вимог або об'єднання
цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню
прав і взаємовідносин сторін чи
суттєво утруднить вирішення спору,
суддя має право повернути позовну
заяву (стаття 58 та пункт 5 частини
першої статті 63 ГПК).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України
позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Пунктом 2 частини 1 статті 57 ГПК України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Крім того, пунктом 2 частині 2 статті 54
ГПК України передбачено, що позовна
заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження (для юридичних осіб).

Як визначено в абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб"єкта господарювання.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

В підтвердження направлення
відповідачу-1 копії позовної заяви з
доданими до неї документами позивачем
до позовної заяви додано фіскальний
чек № 9411 від 07.11.2014 р. та опис вкладення
у цінний лист від 07.11.2014 р.

Як вказано у позовній заяві, адресою
відповідача-1 є: 01000, м. Київ, Кудрявський
узвіз, 7. Проте, як вбачається з
наведеного фіскального чеку № 9411 від
07.11.2014 р., копії позовної заяви і доданих
до неї документів надіслані позивачем
на адресу з поштовим індексом 01001, т.т.
на адресу, яка не відповідає ані
зазначеній у позовній заяві адресі
відповідача-1 (01000, м. Київ, Кудрявський
узвіз, 7), ані адресі місцезнаходження
відповідача-1 згідно даних Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (04053, м. Київ,
Шевченківський район, Кудрявський
узвіз, 7). З огляду на наведене, суд не
може дійти висновку про те, що копії
позовної заяви і доданих до неї
документів направлені на адресу
місцезнаходження відповідача-1.

В підтвердження направлення
відповідачу-2 копії позовної заяви з
доданими до неї документами позивачем
до позовної заяви додано фіскальний
чек № 9412 від 07.11.2014 р. та опис вкладення
у цінний лист від 07.11.2014 р.

Як вказано у позовній заяві, адресою
відповідача-2 є: 01000, м. Київ, вул. Панаса
Мирного, 16/13-А. Проте, як вбачається з
наведеного фіскального чеку № 9412 від
07.11.2014 р., копії позовної заяви і доданих
до неї документів надіслані позивачем
на адресу з поштовим індексом 01001, т.т.
на адресу, яка не відповідає ані
зазначеній у позовній заяві адресі
відповідача-2 (01000, м. Київ, вул. Панаса
Мирного, 16/13-А), ані адресі
місцезнаходження відповідача-2 згідно
даних Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (01011, м. Київ,
Печерський район, вул. Панаса Мирного,
16/13, літера "А"). З огляду на наведене, суд
не може дійти висновку про те, що копії
позовної заяви і доданих до неї
документів направлені на адресу
місцезнаходження відповідача-2.

За таких обставин, фіскальні чеки № 9411,
№ 9412 від 07.11.2014 р. та описи вкладення у
цінний лист від 07.11.2014 р. не приймаються
судом у якості належних доказів на
підтвердження виконання позивачем
вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України.

При цьому судом враховано правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Таким чином, позовна заява № 1-70 юр від
28.10.2014 р. підлягає поверненню
позивачеві без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України,
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись п.п. 2, 3, 4, 5, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачу
без розгляду.

Суддя
О.В. Гумега