ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 р.
Справа № 923/1475/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" м.Херсон

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 м.
Херсон

про стягнення 6113грн. 79коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважена особа
Литвиненко О.В.

від відповідача - фізична
особа-підприємець ОСОБА_1

Публічне акціонерне товариство
"Херсонська теплоелектроцентраль"
(позивач по справі) звернулося з
позовом про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (відповідач)
4815грн.64коп. основного боргу, 511грн. 04
коп. пені, 690грн. 23 коп. втрат від
інфляції, 96грн. 88коп. - 3% річних,
посилаючись на несвоєчасне виконання
відповідачем обов'язків по розрахунках
за надані послуги теплопостачання
згідно з умовами договору №347 від
22.10.2012року.

В засідання суду позивачем подана
заява з посиланням на погашення
відповідачем основного боргу, тому він
підтримує позовні вимоги в частині
стягнення 511грн. 04 коп. пені, 690грн. 23 коп.
втрат від інфляції, 96грн. 88коп. - 3%
річних та наполягає на задоволенні
позову в цій частині.

Відповідач позовні вимоги не
визнає, посилаючись на здійснення
повних розрахунків з позивачем в
вересні 2014року та домовленість про
відстрочку сплати вартості наданих
послуг до кінця вересня 2014року.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

в с т а н о в и в:

Між публічним акціонерним товариством
«Херсонська теплоелектроцентраль»,
(позивач) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач)
укладено договір про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води №347 від
22.10.2012року.

Згідно з зазначеним договором позивач
прийняв на себе обов'язки надавати
відповідачу послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води на приміщення
розташовані в АДРЕСА_2 опалювальною
площею 46,4 кв.м., а відповідач
зобов'язався своєчасно оплачувати
надані послуги за встановленими
тарифами у строки і на умовах
визначених договором.

Пунктом 30 договору сторони узгодили, що
договір укладається на строк до
31.12.2013року і набирає чинності з дня його
укладення та вважається щороку
продовженим, якщо за місяць до
закінчення його строку однією із
сторін не буде письмово заявлено про
розірвання або необхідність
перегляду.

Частиною 1 статті 193 ГК України
встановлено обов'язок суб'єктів
господарювання та інших учасників
господарських відносин виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання
зобов'язання закріплені і в статті 526 ЦК
України.

Відповідно до статті 629 ЦК
України укладений між сторонами
договір №347 від 22.10.2012 року є
обов'язковим для виконання обома
сторонами і сторони мають
дотримуватися виконання взятих на
себе зобов'язань за договором.

За умовами пункту 6 договору розмір
щомісячної плати за надані послуги
розраховується відповідно до
фактичного споживання теплової
енергії згідно з нормативами (нормами)
споживання. Розрахунковим періодом
відповідно до п.8 договору є
календарний місяць і оплата наданих
послуг відповідачем повинна бути
здійснена не пізніше 20 числа місяця,
який настає за розрахунковим.

Матеріалами справи підтверджується,
що позивач виконав прийняті на себе
обов'язки за договором і в період з
жовтня 2013 року по березень 2014року
включно здійснив поставку теплової
енергії за зазначеними в наданих до
матеріалів справи рахунках обсягами.
Факт надання послуг підтверджується
також наявними в справі довідками про
подачу відповідачу теплоносія в період
з жовтня 2013 року по березень 2014року.

Щомісячно позивачем передавалися
відповідачу рахунки на оплату
вартості спожитої теплової енергії, що
підтверджується наданими до
матеріалів справи копіями рахунків та
доказами їх вручення.

Крім того, 16.06.2014року за номером 06-1/1325
позивач надіслав відповідачу вимогу,
якою пропонував сплатити
заборгованість, однак відповідач
залишив вимогу без відповіді і борг не
перерахував.

Згідно з вимогами пункту 8 договору
оплату спожитої теплової енергії
відповідач зобов'язаний здійснювати
безготівковою формою щомісячно не
пізніше 20 числа місяця наступного за
розрахунковим.

Свої обов'язки по розрахунках за
надані послуги в період з жовтня 2013
року по березень 2014року відповідач
своєчасно не виконав та сплатив
вартість наданих послуг лише 03.07.2014року
в сумі 2000грн.00коп., 23.09.2014року в сумі
2900грн.00коп., 24.09.2014року в сумі
1900грн.00коп. та 25.09.2014року в сумі
20грн.00коп.

Таким чином, станом на день звернення
позивача з позовом (07.10.2014року)
заборгованість відповідача перед
позивачем за надані послуги була
відсутня, тому провадження у справі в
частині стягнення основного боргу в
сумі 4815грн.64коп. підлягає припиненню за
відсутністю предмету спору.

Розглядаючи позовні вимоги в частині
стягнення втрат від інфляції та
річних, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, відповідно до частини 2 ст.
625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки матеріалами справи доведено
несвоєчасне невиконання відповідачем
грошового зобов'язання, позовні вимоги
про стягнення втрат від інфляції в
сумі 690грн.23коп. та 96грн.88коп. 3 % річних,
які нараховані позивачем за період з
21.11.2013року по 11.08.2014року, тобто до
моменту погашення основного боргу,
також підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині
стягнення пені, суд виходить із
наступного.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки (в тому числі штрафу,
пені); відшкодування збитків.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарську відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції, оперативно-господарські
санкції (ч.2 ст.217 ГК України).

Згідно зі статтею 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 ГК України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому,
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Вимога про стягнення пені заявлена
позивачем на підставі пункту 12
договору від 22.10.2012року яким
передбачена сплата відповідачем пені у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми боргу за кожен день
прострочення терміну сплати.

Позивачем нарахована пеня за
прострочення виконання грошового
зобов'язання в сумі 511грн.04коп.

Таким чином, враховуючи доведеність
факту порушення відповідачем умов
договору та приписів чинного
законодавства, суд вважає, що вимога
про стягнення з відповідача пені в
сумі 511грн.04коп. також підлягає
задоволенню.

Посилання відповідача на домовленість
про відстрочку сплати вартості
наданих послуг до вересня 2014року не
підтверджена належними та допустимими
доказами в розумінні ст. ст. 32, 34 ГПК
України, тому вона не є належним
доказом по справі, так як
документального підтвердження
укладення між сторонами будь-яких угод
щодо такої відстрочки у встановленому
законом та договором порядку суду не
надано.

З урахуванням вищезазначеного,
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково в частині стягнення пені,
втрат від інфляції та 3% річних, а
провадження у справі і частині
стягнення основного боргу підлягає
припиненню.

Судові витрати по сплаті судового
збору відповідно до ст. 49 ГПК України
відносяться на сторони пропорційно
від суми задоволених позовних вимог.

В засіданні оголошувалася
вступна та резолютивна частина
рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, п.1-1 ч.1 ст. 80, ст. ст.
82-85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1 на користь публічного
акціонерного товариства "Херсонська
теплоелектроцентраль" м.Херсон,
Бериславське шоссе, 1 на розрахунковий
рахунок 6572 в ХОУ ВАТ «Державний
ощадний банк України», МФО 352457 - 96грн.
88коп. - 3% річних, 511грн. 04 коп. пені, 690грн.
23 коп. втрат від інфляції та 387грн.93коп.
судового збору.

3.Припинити провадження у справі в
частині стягнення 4815 грн. 64 коп.
основного боргу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 07 листопада
2014р.

Суддя
З.І. Ємленінова