м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20459/13 28.10.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія

«Гарант-Авто»

До Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова

компанія»

Про стягнення 31 160,00 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача Волчек Н.М. - по дов. №
131-1-4/38-Ю від 01.08.2014

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» 31 160,00 грн.
виплаченого страхового відшкодування
за договором страхування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем на підставі договору
добровільного страхування
транспортного засобу та супутніх
ризиків № 18-00/33118 від 07.11.2012 внаслідок
настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди (надалі -
ДТП) виплачено страхове відшкодування
автомобіля марки Opel Astra, державний
номер НОМЕР_1, а тому позивачем
відповідно до положень статей 993, 1191
Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля
марки Volkswagen, державний номер НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_2, яким скоєно ДТП,
застрахована відповідачем на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АВ/4931895), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.10.2013 порушено провадження у
справі № 910/20459/13 та призначено справу
до розгляду на 14.11.2013.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/20459/13 від 14.11.2013, у зв'язку з
неявкою представника відповідача в
судове засідання та невиконанням
сторонам вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 25.10.2013, розгляд
справи був відкладений на 21.11.2013.

Відповідачем 19.11.2013 до відділу
діловодства суду було подано
клопотання про зупинення провадження у
справі № 910/20459/13. Клопотання мотивовано
тим, що згідно даних позивача
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 застрахована в АТ «УОСК» згідно
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серія АВ номер 4931895 від 20.07.2012. У
зв'язку з тим, що вказаний договір є
недійсним АТ «УОСК» звернулося до
Солом'янського районного суду м. Києва
з позовною заявою до ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серія АВ номер 4931895 від 20.07.2012
(копія ухвали Солом'янського районного
суду м. Києва від 12.08.2013 справа № 2-4497/13).

Позивач в судовому засіданні 21.11.2013
заперечень проти задоволення
клопотання про зупинення провадження у
справі не навів.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.11.2013 зупинено провадження у
справі № 910/20459/13 до вирішення спору по
суті у справі Солом'янського районного
суду м. Києва № 2-4497/13.

14.10.2014 відповідачем, на запит суду від
02.10.2014, було подано відомості щодо
результатів розгляду Солом'янським
районним судом м. Києва справи № 2-4497/13,
зокрема надано рішення Солом'янського
районного суду м. Києва від 16.10.2013 у
справі № 2-4497/13, яким визнано недійсним
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серія АВ номер 4931895 від 20.07.2012.
Також відповідачем зазначено, що дане
рішення не оскаржувалось.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.10.2014 поновлено провадження
у справі № 910/20459/13 та призначено справу
до розгляду на 28.10.2014.

Позивач в судовому засіданні 28.10.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 28.10.2014 не
з'явився.

Відповідач у поданому 27.10.2014 до відділу
діловодства суду відзиві проти
задоволення позовних вимог заперечує
посилаючись на наступне. 16.10.2013 суддя
Солом'янського районного суду м. Києва
ухвалив рішення по цивільній справі
№760/15094/1-ц за позовною заявою АТ «УОСК»
де ОСОБА_3, третя особа Товариство з
обмеженою відповідальністю «Купуй
поліс» про визнання недійсним договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серія АВ номер 4931895 від 20.07.2012,
яким задовольнив позовні вимоги в
повному обсязі. Рішення набрало
законної сили 01.12.2013. Згідно ч. 2 ст. 998
Цивільного кодексу України наслідки
недійсності договору страхування
визначаються відповідно до положень
про недійсність правочинів.
встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 1.
ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. Згідно
п.п. а) п. 41.1. ст. 41 Закочу України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду
захисту потерпілих відшкодовує шкоду
на умовах, визначених цим Законом, у
разі її заподіяння транспортним
засобом, власник якою не застрахував
свою цивільно-правову
відповідальність, крім шкоди,
заподіяної транспортному засобу, який
не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1
цього Закону, та майну, яке знаходиться
в такому транспортному засобу».
Враховуючи вишевикладене, позивач має
право звернутися із заявою про виплату
страхового відшкодування до
уповноваженого органу МТСБУ або до
особи, що завдала майнової шкоди.

В судовому засіданні 28.10.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

З постанови Вишгородського районного
суду Київської області вбачається, що
23.01.2013 близько о 20 годині, ОСОБА_2 в
Київській області м. Вишгороді по вул.
Шолуденка, керуючи транспортним
засобом - автомобілем Volkswagen, державний
номер НОМЕР_2 не врахував дорожню
обстановку, не вибрав безпечної
швидкості, внаслідок чого допустив
зіткнення з автомобілем Opel Astra,
державний номер НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_4, що призвело до механічних
пошкоджень автомобілів.

Даною постановою суду ОСОБА_2 визнано
винним за вчинене правопорушення
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль марки Opel Astra, державний
номер НОМЕР_1.

Автомобіль марки Opel Astra, державний
номер НОМЕР_1 застрахований ОСОБА_4
(страхувальник) у Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто»
(страховик) на підставі договору
добровільного страхування
транспортного засобу та супутніх
ризиків № 18-00/33118 від 07.11.2012.

Стаття 3 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні»
визначає, що оцінка майна, майнових
прав (далі - оцінка майна) - це процес
визначення їх вартості на дату оцінки
за процедурою, встановленою
нормативно-правовими актами,
зазначеними в статті 9 цього Закону
(далі - нормативно-правові акти з оцінки
майна), і є результатом практичної
діяльності суб'єкта оціночної
діяльності.

Суб'єктами оціночної діяльності є,
зокрема суб'єкти господарювання -
зареєстровані в установленому
законодавством порядку фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, а
також юридичні особи незалежно від їх
організаційно-правової форми та форми
власності, які здійснюють господарську
діяльність, у складі яких працює хоча б
один оцінювач, та які отримали
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності відповідно до цього Закону.

Проведення оцінки майна є обов'язковим
у випадку визначення збитків або
розміру відшкодування у випадках,
встановлених законом (ч. 2 ст. 7 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні»).

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні» звіт
про оцінку майна є документом, що
містить висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
відповідно до договору. Звіт
підписується оцінювачами, які
безпосередньо проводили оцінку майна,
і скріплюється печаткою та підписом
керівника суб'єкта оціночної
діяльності.

Відповідно до звіту № 192 від 07.02.2013
матеріальний збиток, завданий власнику
автомобіля Opel Astra, державний номер
НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження при
ДТП становить 55 151,70 грн.

На підставі договору добровільного
страхування позивачем було складено
страховий акт № 000005667(143 007) від 27.03.2013
згідно якого розраховано суму
страхового відшкодування в загальному
розмірі 32 160,00 грн.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України
«Про страхування» договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею
979 Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 статті 20 Закону України
«Про страхування», страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Кошти в розмірі 32 160,00 грн. були
перераховані позивачем згідно
платіжного доручення № 4324 від 24.04.2013.

Як вбачається з матеріалів справи,
транспортний засіб Volkswagen, державний
номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що
потягнуло нанесення шкоди автомобілю
Opel Astra, державний номер НОМЕР_1

Цивільна відповідальність
транспортного засобу марки Volkswagen,
державний номер НОМЕР_2, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди автомобілю Opel Astra, державний
номер НОМЕР_1 застрахована ОСОБА_3 у
Приватного акціонерного товариства
«Українська охоронно-страхова
компанія» згідно полісу № АВ/4931895.

Відповідно до умов договору (полісу)
АВ/4931895 страховик зобов'язався
відшкодовувати шкоду заподіяну
страхувальником життю здоров'ю та
майну потерпілих при експлуатації
забезпеченого транспортного засобу, а
саме автомобіля марки Volkswagen, державний
номер НОМЕР_2. Зокрема, ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну визначено в розмірі 50 000,00 грн. та
встановлено розмір франшизи в сумі 1
000,00 грн.

Відповідно до статті 1166 Цивільного
кодексу України шкода, завдана майну
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 Цивільного кодексу України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу
України з урахуванням обставин справи
суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі. Розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 статті 1191 Цивільного
кодексу України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Таким чином, до позивача не перейшло в
межах суми 38 507,79 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Проте, рішенням Солом'янського
районного суду м. Києва від 16.10.2013 у
справі № 2-4497/13, яке набрало законної
сили, визнано недійсним договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів серії АВ № 4931895 від 20.07.2012.

Солом'янським районним судом м. Києва
під час розгляду справи встановлено, що
поліс був втрачений при пересилці
поштовим зв'язком, на момент укладення
полісу особа, яка його підписала не
була уповноважена на ці дії, тобто
договір від імені Приватного
акціонерного товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» був
укладений фізичною особою. яка не мала
згідно з п. 2 ст. 203 Цивільного кодексу
України необхідного обсягу цивільної
дієздатності представника юридичної
особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 998 Цивільного кодексу
України наслідки недійсності договору
страхування визначаються відповідно
до положень про недійсність
правочинів, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного
кодексу України недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу
України цивільні обов'язки виконуються
у межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства. Особа
не може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Оскільки поліс АВ/4931895 визнано
недійсним у відповідача відсутній
обов'язок по відшкодуванню страхової
виплати позивачу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» необґрунтовані
та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 04.11.2014.

СуддяВ.В.Сівакова