П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року місто Київ
Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Барбари В.П.,
суддів:Берднік І.С.,Гуля В.С.,Ємця А.А.,
Жайворонок Т.Є.,Колесника
П.І.,Потильчака О.І., Шицького І.Б.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву фізичної
особи-підприємця ОСОБА_9 (далі - ФОП
ОСОБА_9.) про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 15
квітня 2014 року у справі № 923/318/13 за
позовом заступника прокурора
Херсонської області в інтересах
держави в особі Фонду державного майна
України, відкритого акціонерного
товариства «Херсонський бавовняний
комбінат» (далі - ВАТ «ХБК») до ФОП
ОСОБА_9 про витребування майна з чужого
незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року заступник прокурора
Херсонської області звернувся до
господарського суду Херсонської
області в інтересах держави в особі
Фонду державного майна України, ВАТ
«ХБК» із позовом до ФОП ОСОБА_9 про
витребування об'єкта нерухомості
вартістю 1 363 500 грн., а саме - нежитлового
приміщення загальною площею 912,6 кв. м,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі
- спірне майно), із чужого незаконного
володіння.

Позовні вимоги обґрунтовано вибуттям
поза волею власника спірного майна на
підставі ухвали господарського суду
про затвердження мирової угоди у
справі про банкрутство ВАТ «ХБК» і
рішення господарського суду
Херсонської області від 23 лютого 2006
року у справі №7/89-ПН-06 про визнання за
закритим акціонерним товариством
«Волинський шовковий комбінат» (далі -
ЗАТ «Волинський шовковий комбінат»)
права власності на спірне майно,
скасованих судами вищих інстанцій.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 14 серпня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення, господарський
суд визнав передачу спірного майна
боржника ЗАТ «Волинський шовковий
комбінат» за згодою власника.
Внаслідок реконструкції збільшено
площу і змінено технічні
характеристики цього приміщення, тому,
на думку суду першої інстанції,
відсутні підстави для його
витребування у нового власника - ФОП
ОСОБА_9

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 7 листопада 2013
року рішення господарського суду
Херсонської області від 14 серпня 2013
року скасовано, позов задоволено.
Витребувано із володіння ФОП ОСОБА_9 на
користь ВАТ «ХБК» об'єкт нерухомості
вартістю 1 363 500 грн, а саме - нежитлове
приміщення загальною площею 912,6 кв. м,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Вищого господарського суду
України від 15 квітня 2014 року постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 7 листопада 2013 року залишено
без змін.

Суд касаційної інстанції, погоджуючись
із висновком суду апеляційної
інстанції, зазначив, що спірне майно
вибуло поза волею власника ВАТ «ХБК», а
на підставі судових рішень, у
подальшому скасованих судами вищих
інстанцій, а тому, ЗАТ «Волинський
шовковий комбінат» не було належним
власником спірного майна і не мало
права його відчужувати.

ФОП ОСОБА_9 в порядку статті 11119
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) подано
заяву про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 15
квітня 2014 року у справі № 923/318/13 на
підставі неоднакового застосування
судом касаційної інстанції норм
матеріального права, що регулюють
порядок і встановлюють підстави для
витребування майна з чужого
незаконного володіння (стаття 388
Цивільного кодексу України; далі - ЦК
України).

На обґрунтування неоднаковості
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права
заявником надано копії постанов Вищого
господарського суду України від 24
липня 2012 року у справі № 62/146, від 8
вересня 2010 року у справі № 18/76-09, від 2
липня 2013 року у справі № 5002-26/4043-2012, від
29 листопада 2011 року у справі № 9/116(2010), в
яких, зокрема, висловлено правові
позиції, що за умови добровільного
відчуження власником свого майна
відсутні підстави для витребування
такого майна із чужого незаконного
володіння у порядку статті 388 ЦК
України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
наведені заявником обставини, Судова
палата у господарських справах
Верховного Суду України вважає, що
заява не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Господарськими судами встановлено, що
наказом Фонду державного майна України
від 29 лютого 1996 року № 31-АТ, на
виконання Указу Президента України
«Про заходи щодо забезпечення прав
громадян на використання
приватизаційних майнових
сертифікатів» від 26 листопада 1994 року
№ 699/94, державне підприємство
«Херсонський бавовняний комбінат»
реорганізовано шляхом перетворення у
ВАТ «ХБК», яке є його правонаступником.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 21 листопада 2005
року у справі № 12/68-Б про визнання
банкрутом ВАТ «ХБК» затверджено мирову
угоду між ВАТ «ХБК» і ЗАТ «Волинський
шовковий комбінат» про відстрочку
оплати грошових зобов'язань. На
підставі доповнення від 25 січня 2006 року
№ 1 до зазначеної мирової угоди
нежитлове приміщення загальною площею
891,2 кв. м, розташоване за адресою:
АДРЕСА_1 було передано ЗАТ «Волинський
шовковий комбінат».

23 лютого 2006 року рішенням
господарського суду Херсонської
області у справі №7/89-ПН-06 визнано за
ЗАТ «Волинський шовковий комбінат»
право власності на спірне майно.
Постановою Вищого господарського суду
України від 14 червня 2006 року зазначене
рішення місцевого господарського суду
скасовано, а справу передано на новий
судовий розгляд, під час якого ухвалою
господарського суду Херсонської
області від 25 жовтня 2007 року, залишеною
без змін постановою Запорізького
апеляційного господарського суду від 17
січня 2008 року і постановою Вищого
господарського суду від 21 травня 2008
року, провадження у справі припинено на
підставі пункту 4 частини першої статті
80 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з відмовою
позивача від позову.

30 березня 2006 року постановою
Запорізького апеляційного
господарського суду у справі № 12/68-Б
про визнання банкрутом ВАТ «ХБК»,
залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 21
червня 2006 року, ухвалу господарського
суду Херсонської області від 25
листопада 2005 року, зокрема в частині
щодо затвердження мирової угоди від 25
листопада 2005 року скасовано.

23 березня 2006 року ЗАТ «Волинський
шовковий комбінат» за договором
купівлі-продажу продало спірне майно
приватному підприємству
«Хімтехстандарт», незважаючи на те, що
в цей час судами апеляційної і
касаційної інстанцій здійснювався
перегляд ухвали господарського суду
Херсонської області про затвердження
мирової угоди від 21 листопада 2005 року у
справі № 12/68-Б та рішення
господарського суду Херсонської
області від 23 лютого 2006 року у справі №
7/89-ПН-06 про визнання за ЗАТ «Волинський
шовковий комбінат» права власності на
спірне майно. У свою чергу приватне
підприємство «Хімтехстандарт» продало
спірне майно за договором
купівлі-продажу від 29 серпня 2007 року
ФОП ОСОБА_9

Відповідно до статті 35 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
у редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин (далі - ЗУ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»),
під мировою угодою у справі про
банкрутство розуміється домовленість
між боржником і кредиторами стосовно
відстрочки та (або) розстрочки, а також
прощення (списання) кредиторами боргів
боржника, яка оформляється угодою
сторін. Рішення про укладення мирової
угоди приймається від імені боржника
керівником боржника чи арбітражним
керуючим (керуючим санацією,
ліквідатором), які виконують
повноваження органів управління та
керівника боржника і підписують її.
Господарський суд припиняє
провадження у справі про банкрутство,
якщо затверджено мирову угоду (пункт 5
частини першої статті 40 ЗУ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»).

Отже, укладання мирової угоди,
враховуючи її мету й характер
процесуальної дії, свідчить про
фіксування умов врегулювання
обов'язків неплатоспроможного
боржника щодо погашення
заборгованості його кредиторам
будь-якими законними способами,
наслідком чого має стати припинення
провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до частини другої статті 18
ЗУ «Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
одним із заходів щодо відновлення
платоспроможності боржника, який
передбачений планом санації, є
зобов'язання інвестора про погашення
боргу (частини боргу) боржника, зокрема
шляхом переведення на нього боргу
(частини боргу), та його
відповідальність за невиконання
взятих на себе зобов'язань.

Частиною третьою статті 18 ЗУ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено, що інвестор (інвестори) за
умови виконання зобов'язань,
визначених планом санації, може
набувати прав власності на майно
боржника відповідно до законодавства
та плану санації.

Таким чином, законодавець пов'язує
перехід права власності на майно
боржника до інвестора в процедурі
санації за умови виконання інвестором
своїх зобов'язань відповідно до
затвердженого плану санації. Водночас
така можливість переходу права
власності через укладання мирової
угоди законом не передбачена.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК
України передбачено, що якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно вибуло
з володіння власника або особи, якій
він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Відтак, приписами статті 388 ЦК України
встановлено можливість витребування
майна власником від добросовісного
набувача, такі випадки обмежені та
можуть мати місце за умови, коли майно
вибуло з володіння власника або особи,
якій він його передав, поза їх волею.

Отже, погоджуючись із позицією суду
апеляційної інстанції, що вибуття
спірного майна із володіння ВАТ «ХБК»
відбулося поза його волею, на підставі
судових рішень про затвердження
мирової угоди та визнання права
власності, у подальшому скасованих
судами вищих інстанцій, Вищий
господарський суд України дійшов
обґрунтованого і законного висновку
про наявність правових підстав для
витребування цього майна у порядку
статті 388 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 11126 ГПК
України Верховний Суд України
відмовляє в задоволенні заяви, якщо
обставини, що стали підставою для
перегляду справи, не підтвердилися.

Керуючись статтями 11123- 11126 , 11128
Господарського процесуального кодексу
України, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні заяви фізичної
особи-підприємця ОСОБА_9 про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
15 квітня 2014 року у справі № 923/318/13
відмовити.

Поновити виконання постанови
Одеського апеляційного господарського
суду від 7 листопада 2013 року у справі №
923/318/13.

Постанова є остаточною і може бути
оскаржена тільки на підставі,
встановленій пунктом 2 частини першої
статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України.

Головуючий В.П. Барбара Судді:І.С.
Берднік В.С. Гуль А.А. Ємець Т.Є.
Жайворонок П.І. Колесник О.І. Потильчак
І.Б. Шицький