ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

23.10.2014р.
Справа № 907/976/14

За позовом публічного акціонерного
товариства „Укртелеком", м. Київ в
особі Закарпатської філії, м. Ужгород

ДО Мукачівської районної державної
адміністрації, м. Мукачево

ПРО стягнення суми 11338,54грн., в тому
числі 10885,31грн. основного боргу по
сплаті за надані телекомунікаційні
послуги, 375,49грн. інфляційних втрат,
77,74грн. три відсотки річних

(позовні вимоги викладено у
відповідності до заяви позивача,
поданої в порядку вимог ст. 22 ГПК
України щодо їх зменшення)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - Меренич О.І. - представник
за довіреністю №430 від 11.12.2013р.

від відповідача - Хома О.І. - представник
за довіреністю №02-14/442 від 08.05.2014р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
„Укртелеком", м. Київ в особі
Закарпатської філії, м. Ужгород
звернулось до Господарського суду
Закарпатської області з позовом до
Мукачівської районної державної
адміністрації, м. Мукачево про
стягнення суми 12958,92грн., в тому числі
10528,01грн. основного боргу по сплаті за
надані телекомунікаційні послуги,
255,33грн. пені, 76,74грн. інфляційних втрат,
98,84грн. три відсотки річних.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 03.10.2014р.
порушено провадження у справі №907/976/14
та призначено справу до розгляду на
20.10.2014р.

В засіданні суду 20.10.2014р. судом, за
письмовою згодою представників сторін,
у відповідності до вимог ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України, було оголошено перерву до
23.10.2014р. для надання сторонам
можливості подати суду додаткові
докази в обґрунтування своїх доводів
та заперечень.

В судове засідання позивачем подано
заяву про зменшення суми заявлених
позовних вимог, які з урахуванням
проведених відповідачем часткових
розрахунків складають суму 11338,54грн., в
тому числі 10885,31грн. основного боргу по
сплаті за надані телекомунікаційні
послуги, 375,49грн. інфляційних втрат,
77,74грн. три відсотки річних. Дана заява
прийнята судом до розгляду.

Представник позивача заявлені позовні
вимоги з урахуванням їх зменшення
підтримує в повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві,
посилаючись на їх обґрунтованість
наявними у справі матеріалами.
Зазначає про невиконання відповідачем
вимог чинного законодавства в частині
забезпечення проведення повного та
своєчасного розрахунку за своїми
зобов'язаннями.

Представник відповідача на виконання
вимог суду подав письмове пояснення по
суті заявлених позовних вимог, з
приводжу яких не заперечує та вказує на
те, що бюджетним запитом Мукачівської
райдержадміністрації на 2014 рік було
заплановано видатки за призначенням на
„Оплату послуг (крім комунальних)" в
сумі 427,1 тис. грн., з них на
телекомунікаційні послуги у розмірі
72,0тис.грн., але кошторисні призначення
в Державному бюджеті на 2014 рік
затверджені Закарпатською обласною
державною адміністрацією в сумі
30,0тис.грн., з яких оплачуються
телекомунікаційні послуги. У зв'язку з
цим райдержадміністрацією у поточному
році не може бути погашена зазначена
заборгованість. Відтак, відповідачем
було подано суду клопотання в порядку
вимог ст. 121 ГПК України щодо відстрочки
виконання рішення суду на строк до
грудня 2015 року.

На сьогоднішній день відповідач
перебуває у складному фінансовому
становищі, існує заборгованість по
енергоносіям, дитячому харчуванню.
Зокрема, примусове стягнення грошових
коштів у вищезазначеному розмірі
унеможливить проведення Управлінням
освіти Деснянської районної в місті
Києві державної адміністрації
розрахунків за всіма кодами
економічної класифікації видатків
бюджету. Дані обставини є істотними та
суттєвими та такими, що спонукають
відповідача до вчинення дій,
дозволених нормами діючого
законодавства.

Відповідно до вимог ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України в судових засіданнях складені
протоколи, які долучено до матеріалів
справи.

У судовому засіданні 23.10.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та їх
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03 лютого 2014 року між Публічним
акціонерним товариством „Укртелеком"
та Мукачівською районною державною
адміністрацією Закарпатської області
укладено договір №36 про надання
телекомунікаційних послуг, згідно
якого Укртелеком зобов'язався надавати
абоненту загальнодоступні
(універсальні) та інші
телекомунікаційні послуги, супутні
(додаткові) послуги згідно з переліком
та в обсягах, замовлених абонентом, а
відповідач зобов'язався своєчасно
оплачувати отримані послуги
відповідно до умов договору.

Позивач зазначає, що за період з
березня по серпень 2014 року у абонента
виник борг по абонентній платі,
міжміським та міжнародним розмовам,
радіо та іншим телекомунікаційним
послугам, в сумі 12 552,58 грн. На рахунках,
які надсилались абоненту щомісячно, з
моменту виникнення заборгованості
містилося повідомлення про наявну
заборгованість. На вказані
попередження абонент не відреагував,
заборгованість не оплатив.

Як вбачається з умов договору, абонент
проводить оплату за надані послуги
щомісяця до 20 числа поточного місяця на
підставі рахунків Укртелекому,
виставлених до 20 числа поточного
місяця, що настає за звітним.

Позивачем надавались, а відповідачем
отримувались послуги.

За період з березня по вересень 2014р. у
відповідача утворилась заборгованість
на суму 10885,31грн..

Станом на день розгляду справи
10885,31грн. відповідачем не сплачені.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

До спірних правовідносин сторін судом
застосовуються положення Закону
України "Про телекомунікації".

Відповідно до ст. 63 Закону України "Про
телекомунікації", телекомунікаційні
послуги надаються відповідно до
законодавства. Умовами надання
телекомунікаційних послуг є: укладення
договору між оператором, провайдером
телекомунікацій і споживачем
телекомунікаційних послуг відповідно
до основних вимог до договору про
надання телекомунікаційних послуг,
установлених національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
зв'язку та інформатизації; оплата
замовленої споживачем
телекомунікаційної послуги.

Відповідно до п. 5. ч. 1 ст. 33 Закону
України "Про телекомунікації",
споживачі телекомунікаційних послуг
зобов'язані дотримуватися Правил
надання та отримання
телекомунікаційних послуг, що
затверджує Кабінет Міністрів України,
зокрема: виконувати умови договору про
надання телекомунікаційних послуг у
разі його укладення, у тому числі
своєчасно оплачувати отримані ними
телекомунікаційні послуги.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про
телекомунікації", розрахунки за
телекомунікаційні послуги
здійснюються на умовах договору про
надання телекомунікаційних послуг між
оператором, провайдером
телекомунікацій та споживачем або без
договору за готівкову оплату чи за
допомогою карток тощо в разі одержання
споживачем замовленої за передоплатою
(авансованої) послуги за тарифами,
затвердженими згідно із
законодавством.

Як визначено пунктом 36 Правил надання
та отримання телекомунікаційних
послуг, що затверджені Постановою
Кабінету Міністрів України від 11
квітня 2012 р. № 295, споживач зобов'язаний
своєчасно оплачувати отримані
телекомунікаційні послуги.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Відповідно до частини
сьомої зазначеної статті не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язанням є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст.612 Цивільного кодексу
України).

Під час розгляду справи судом
встановлено, що зобов'язання щодо
оплати заборгованості у розмірі
10885,31грн. відповідачем у встановлений
Договором строк не виконано, оскільки
доказів іншого суду надано не було.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
до висновку, що відповідачем було
порушено умови Договору, а також вимоги
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм,
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу у розмірі 10885,31грн. нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Позовною вимогою позивача є також
стягнення з відповідача суми 3% річних у
розмірі 77,74грн. та інфляційних витрат у
сумі 375,49грн.

У відповідності до вимог ст. 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно розрахунку позивача сума 3%
річних становить 77,74грн., сума
інфляційних витрат згідно розрахунку
позивача становить 375,49грн.
Контррозрахунку вказаних суми
відповідачем суду не надано.

Перевіривши дані розрахунки позивача,
суд зазначає, що вони є обґрунтованими,
а тому позовні вимоги в цій частині
задовольняються повністю.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Положеннями статті 34 ГПК України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають повному
задоволенню.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно
п. 6 ст. 83 ГПК України, господарський суд,
приймаючи рішення, має право
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

Господарський суд на підставі статті 121
ГПК має право за заявою сторони, у
виняткових випадках залежно від
обставин справи відстрочити,
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови (далі - рішення).

Як зазначено у п. 7.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 жовтня 2012 року N 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
застосовуючи заходи, передбачені
статтею 121 ГПК, господарські суди
повинні мати на увазі таке.

Відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом. Наприклад, відстрочка може
надаватись за рішенням, у якому
господарським судом визначено певний
строк звільнення приміщення,
повернення майна тощо.

З урахуванням поданої відповідачем
заяви про відстрочення виконання
рішення суду до грудня місяця 2015 року, з
огляду на належність відповідача до
державного бюджетного сектору
економіки, враховуючи матеріальний
стан сторін у справі, суд приходить до
висновку, що заява відповідача про
відстрочку виконання рішення суду
підлягає задоволенню частково, а
виконання рішення суду відстрочується
до квітня 2015 року.

Як вказано в п. 7.8 вищевказаної
постанови пленуму ВГСУ, якщо про
відстрочку чи розстрочку виконання
зазначено в рішенні суду, прийнятому по
суті спору, то наказ видається судом на
загальних підставах, після набрання
таким рішенням законної сили
(незалежно від того, коли настає строк
сплати за цим наказом), із зазначенням у
ньому про відстрочку чи розстрочку
виконання.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судовий збір, відповідно до приписів
статті 49 ГПК України, покладається на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 44, 49, 82 - 85, 121 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Мукачівської районної
державної адміністрації (89600, м.
Мукачево, вул. Горького, 21, ) на користь публічного
акціонерного товариства „Укртелеком",
м. Київ в особі Закарпатської філії (88000,
м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 4, ) суму 11338,54грн., в тому числі
10885,31грн. основного боргу по сплаті за
надані телекомунікаційні послуги,
375,49грн. інфляційних втрат, 77,74грн. три
відсотки річних, а також суму 1827грн. у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

3. Відстрочити виконання рішення суду у
справі №907/976/14 у строк до 01.04.2015р.

4. Після набранням рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення виготовлено
03.11.2014р.

Суддя
О.Ф. Ремецькі