ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" жовтня 2014 р.Справа № 916/3805/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

Судді
Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання
Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від прокуратури: Доброжан Н.І. (за
посвідченням №010038 від 17.10.2012 р.);

Від позивача Біляївської РДА: Гончаров
В.М. (довіреність №01/01-2796 від 06.10.2014р.);

Від позивача ДПІ у Біляївському районі
Одеської області ГУ Міндоходів в
Одеській області: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Біляївського міжрайонного прокурора
Одеської області в інтересах держави в
особі Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області,
Державної податкової інспекції у
Біляївському районі Одеської області
ГУ Міндоходів в Одеській області до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лиман-2007" про
розірвання договору оренди,
зобов'язання звільнити земельну
ділянку та стягнення 51526,31 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 18.09.2014 р Біляївський
міжрайонний прокурор звернувся в
інтересах держави в особі Біляївської
районної державної адміністрації
Одеської області та Державної
податкової інспекції у Біляївському
районі Одеської області ГУ Міндоходів
в Одеській області до господарського
суду Одеської області з позовом до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лиман-2007" про
розірвання договору оренди,
зобов'язання звільнити земельну
ділянку та стягнення 51526,31 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 22.09.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження з
призначенням справи до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

Відповідач в засідання суду призначені
на 13.10.2014р. та 29.10.2014р., не з`явився,
правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК
України не скористався. Ухвали
господарського суду Одеської області
від 22.09.2014р. та 13.10.2014р., направлялись
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Лиман-2007" за належною
адресою, зазначеною в позовній заяві та
у наявному в матеріалах справи витязі з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців від
16.09.2014р.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу суду було надіслано
за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа
ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про
деякі питання, порушені в доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
викладена правова позиція, згідно якої
відмітка про відправку процесуального
документа суду на зворотньому аркуші у
лівому нижньому куті першого
примірника процесуального документа є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам у
справі та іншим особам, які брали
участь у справі, а коли йдеться про
ухвалу, де зазначено про час і місце
судового засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
засідання.

При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення скеровувалися на адресу
відповідача визначену в позовній заяві
та у витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців від 16.09.2014 р., суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі відповідача за наявними в
ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

29.10.2014 р. у судовому засіданні після
повернення з нарадчої кімнати було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення, суд встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що між Біляївською
районною державною адміністрацією
Одеської області, в особі голови
Андріященко М.А. (далі-орендодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лиман-2007»
(далі-орендар) 31.01.2008 укладено договір
оренди земельної ділянки площею 7,748 га,
яка розташована на території
Холоднобалківської сільської ради
Біляївського району Одеської області
(за межами населеного пункту) для
розміщення рекреаційного комплексу з
розвинутою інфраструктурою (далі -
договір).

Пунктом 2. Договору встановлено, що в
оренду передається земельна ділянка
загальною площею 7,748 га, в тому числі:1,758
га - лісові землі не вкриті лісовою
рослинністю; 5,990 га - інші відкриті
землі без рослинного покриву, або з
незначним рослинним покривом.

Відповідно до п. 4. Договору, нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
становить 1 774 958,33 гривні на період
будівництва; 8 874 791,64 гривень - після
ввода об'єкта в експлуатацію, згідно
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки,
складеної ДП «Центр державного
земельного кадастру».

Згідно п.7. Договору, договір укладено
на 49 (сорок дев'ять) років.

Пунктом 8. Договору, передбачено, що
орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі у розмірі 6% від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, в тому числі:

- 106 497,50 (сто шість тисяч чотириста
дев'яносто сім гривень 50 копійок) в рік
на період будівництва;

- 532 487,50 (п'ятсот тридцять дві тисячі
чотириста вісімдесят сім гривень 50
копійок) в рік після ввода об'єкта в
експлуатацію.

Відповідно до п. 9. Договору, обчислення
розміру орендної плати за земельні
ділянки державної або комунальної
власності здійснюється з урахуванням
їх цільового призначення та
коефіцієнтів індексації, визначених
законодавством.

Орендна плата, відповідно до п. 10.
Договору, вноситься у такі строки
щомісячно у розмірі1/12 частини річної
орендної плати на р/р ВДК у
Біляївському районі Одеської області
№ 0132 в банку УДК в Одеській
області, МФО 828011, код платежів 13050200 не
пізніше 15 числа місяця, наступного за
звітним.

Відповідно до п. 11. Договору, розмір
орендної плати переглядається один раз
у два роки у разі:

- зміни умов господарювання,
передбачених договором;

- зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством.

- погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених
законом.

Пунктом 12 Договору передбачено, що у
разі невнесення орендної плати у
строки, визначені цим договором
справляється пеня, згідно чинного
законодавства , діючого на день
виникнення податкового боргу.

05.02.2014р. власником землі (орендодавцем)
Біляївською районною державною
адміністрацією Одеської області, в
особі голови Андріященко М.А., передано,
згідно договору оренди землі та плану
землекористування, земельну ділянку
площею 7,748 га, в тому числі:1,758 га -
лісові землі не вкриті лісовою
рослинністю; 5,990 га - інші відкриті
землі без рослинного покриву, або з
незначним рослинним покривом, що
знаходиться на території
Холоднобалківської сільської ради (за
межами населеного пункту)
Біляївського району Одеської області,
а землекористувач (орендар) Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Лиман-2007», в особі керівника Глущенка
Миколи Олександровича приймає в оренду
вищезгадану земельну ділянку строком
на 49 років, для розміщення комплексу з
розвинутою інфраструктурою. Дані
відомості підтверджуються наявним в
матеріалах справи актом приймання
передачі земельної ділянки в оренду.

Позивач у позовній заяві вказує, що в
порушення вимог чинного законодавства
та умов договору відповідач неналежним
чином виконує взяті на себе
зобов'язання та відповідно до
розрахунку Державної податкової
інспекції у Біляївському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області
встановлено, що орендна плата
відповідачем не сплачується у повному
обсязі з травня 2013 року та станом на
10.09.2014 у орендаря існує борг по платі за
землю у розмірі 51 526,31 грн.

З наведених підстав позивач звернувся
до господарського суду Одеської
області з позовом про розірвання
договору оренди земельної ділянки
загальною площею 7,748 га, укладеного
31.01.2008 між Біляївською районною
державною адміністрацією Одеської
області та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лиман-2007», який
зареєстрований у Державному реєстрі
земель за № 01 від 05.02.2008,
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лиман-2007» звільнити
земельну ділянку загальною площею 7,748
га вартістю 1 774 958,33 грн., яка
розташована на території
Холоднобалківської сільської ради
Біляївського району Одеської області
(за межами населеного пункту) та
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лиман-2007» на користь
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області
заборгованості з орендної плати у сумі
51 526,31 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Згідно зі статтею 121 Конституції
України одним із завдань прокуратури
України є

представництво інтересів громадянина
або держави в суді у випадках,
визначених законом.

Відповідно до статті 20 Закону України
"Про прокуратуру" при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право, зокрема, звертатись до суду, з
заявами про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб.

Статтею 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" передбачено, що
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненій прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Однією з форм представництва є
звернення до суду з позовами або
заявами про захист прав і свобод іншої
особи, невизначеного кола осіб, прав
юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави, або про визнання
незаконними правових актів, дій чи
рішень органів і посадових осіб.
Підставою представництва у суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою.

Згідно частини 1 статті 2
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд порушує
справи за позовними заявами, зокрема,
прокурорів та їх заступників, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави. Відповідно до
положень частини третьої цієї статті
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Згідно з ст.1 ГПК України, підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Господарський суд порушує справи за
позовними заявами: підприємств та
організацій, які звертаються до
господарського суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів; державних та інших органів,
які звертаються до господарського суду
у випадках, передбачених законодавчими
актами України; прокурорів та їх
заступників, які звертаються до
господарського суду в інтересах
держави, відповідно до ст. 2 ГПК України.

Відповідно до статті 14 Конституції
України, частини 1 статті 148
Господарського кодексу України земля є
основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави та об'єктом прана власності
Українського народу. Від імені народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язаний вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

У п.1 ч.2 ст.11 ЦК України встановлено, що
однією із підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є договір, який в
силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства (ст. 628 ЦК України). Отже,
уклавши договір сторони за цим
договором домовилися щодо його умов.

За таких обставин, між сторонами за
договором виникли правовідносини щодо
користування зазначеною у договорі
земельною ділянкою, які, у першу чергу,
регулюються умовами договору, нормами
земельного законодавства, а також
загальними нормами матеріального
права.

Встановлено, що ТОВ «Лиман-2007» на
підставі договору оренди землі від
31.01.2008року, укладеного з Біляївською
районною державною адміністрацією
Одеської області, в особі голови
Андріященко М.А., використовується
земельна ділянка
несільськогосподарського призначення
- землі запасу водного фонду
Холоднобалківської сільської ради
загальною площею 7,748 га, що розташована
на території Холоднобалківської
сільської ради Біляївського району
Одеської області (за межами населеного
пункту).

Згідно з вимогами ст.93 Земельного
кодексу України, право оренди
земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Орендодавцями земельних ділянок є їх
власники або уповноважені ними особи.
Відносини пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Статтею 1 Закону України "Про оренду
землі" також встановлено, що оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Відповідно до вимог ст.21 Закону України
"Про оренду землі" орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендареві за користування земельною
ділянкою. Розмір, форма і строки
внесення орендної плати за землю
встановлюється за згодою сторін у
договорі оренди (крім строків внесення
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
які встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Статтею 287.1 Податкового кодексу
України встановлено, що власники землі
та землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Відповідно до ст. 288.1. Податкового
кодексу України, підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Згідно ст. 288.2. Податкового кодексу
України, платником орендної плати є
орендар земельної ділянки.

Статтею 288.4. Податкового кодексу
України передбачено, що розмір та умови
внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до ст. 288.5. Податкового
кодексу України, розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
оренду землі» орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди.

У ст. 288 Податкового кодексу України
встановлено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки, а
розмір та умови внесення орендної
плати встановлюються у договорі оренди
між орендодавцем (власником) і
орендарем. Розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума не може бути меншою
трикратного розміру земельного
податку та не може перевищувати 12%
нормативно грошової оцінки.

Відповідно до п. п. 8, 9, 10 та 12
вищезазначеного договору оренди землі
від 31.01.2008 ТОВ «Лиман-2007» зобов'язалось
вносити у грошовій формі орендну плату
у розмірі 6 відсотків від нормативно
грошової оцінки, яка становить 106 497,50
гривень у рік. Орендна плата вноситься
щомісячно у розмірі 1/12 частини річної
орендної плати.

Проте, відповідач в порушення
вищезазначених вимог чинного
земельного законодавства та умов
договору оренди землі від 31.01.2008р.
здійснював погашення заборгованості
за договором оренди не в повному
обсязі, у зв'язку з чим, відповідно до
розрахунку Державної податкової
інспекції у Біляївському районі ГУ
Міндоходів в Одеській області, станом
на 10.09.2014 у орендаря рахується борг по
платі за землю у розмірі 50 115,88
грн.

Щодо позовної вимоги прокурора про
розірвання договору, суд зазначає
наступне:

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. До
договорів, що укладаються більш як
двома сторонами (багатосторонні
договори), застосовуються загальні
положення про договір, якщо це не
суперечить багатосторонньому
характеру цих договорів.

Частина 1 ст.181 ГК України встановлює, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно із ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Сторони мають право
укласти договір, в якому містяться
елементи різних договорів (змішаний
договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.639 Цивільного
кодексу України договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Частиною 2 ст.640 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо
відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії.

Умовами ст.651 Цивільного кодексу
України визначено, що зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору. У разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Із змісту ст.653 Цивільного кодексу
України вбачається, що у разі зміни
договору зобов'язання сторін
змінюються відповідно до змінених умов
щодо предмета, місця, строків виконання
тощо. У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються. У
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Якщо договір змінюється або
розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили. Сторони не
мають права вимагати повернення того,
що було виконане ними за зобов'язанням
до моменту зміни або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо договір
змінений або розірваний у зв'язку з
істотним порушенням договору однією із
сторін, друга сторона може вимагати
відшкодування збитків, завданих зміною
або розірванням договору.

Пунктом 1 ст.760 Цивільного кодексу
України передбачено, що предметом
договору найму може бути річ, яка
визначена індивідуальними ознаками і
яка зберігає свій первісний вигляд при
неодноразовому використанні
(неспоживна річ).

Положеннями п.1 ст.761 Цивільного кодексу
України встановлено, що право
передання у найм має власник речі або
особа, якій належать майнові права.

Згідно п.п.1, 5 ст.762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

За приписами ст.784 Цивільного кодексу
України наймач має право вимагати
розірвання договору найму, якщо:

1) наймодавець передав у користування
річ, якість якої не відповідає умовам
договору та призначенню речі;

2) наймодавець не виконує свого
обов'язку щодо проведення капітального
ремонту речі.

Наведене свідчить про те, що чинним
законодавством передбачено можливість
дострокового розірвання договору за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін цього договору. Таке розірвання
може ініціюватися як з підстав,
визначених сторонами у спірному
договорі, так і у випадках, визначених
законом.

Як вбачається із змісту ст.188
Господарського кодексу України, зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Стаття 141 Земельного кодексу України
визначає, що підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є:

а) добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного
податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

У відповідності до ст.31 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
припиняється в разі:

закінчення строку, на який його було
укладено;

викупу земельної ділянки для
суспільних потреб та примусового
відчуження земельної ділянки з
мотивів суспільної необхідності в
порядку, встановленому законом;

поєднання в одній особі власника
земельної ділянки та орендаря;

смерті фізичної особи-орендаря,
засудження його до позбавлення волі
та відмови осіб, зазначених у статті 7
цього Закону, від виконання
укладеного договору оренди земельної
ділянки;

ліквідації юридичної особи-орендаря;

відчуження права оренди земельної
ділянки заставодержателем;

набуття права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, що
розташовані на орендованій іншою
особою земельній ділянці;

припинення дії договору, укладеного в
рамках державно-приватного
партнерства (щодо договорів оренди
землі, укладених у рамках такого
партнерства).

Договір оренди землі припиняється
також в інших випадках, передбачених
законом.

Договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На
вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково розірваний
за рішенням суду в порядку,
встановленому законом. Розірвання
договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або цим договором.

Стаття 32 Закону України "Про оренду
землі" передбачає, що на вимогу однієї
із сторін договір оренди землі може
бути достроково розірваний за
рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, в разі випадкового знищення
чи пошкодження об'єкта оренди, яке
істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
(2768-14) та іншими законами України. У разі
розірвання договору оренди землі з
ініціативи орендаря орендодавець має
право на отримання орендної плати на
землях сільськогосподарського
призначення за шість місяців, а на
землях несільськогосподарського
призначення - за рік, якщо протягом
зазначеного періоду не надійшло
пропозицій від інших осіб на укладення
договору оренди цієї ж земельної
ділянки на тих самих умовах, за
винятком випадків, коли розірвання
договору було обумовлено невиконанням
або неналежним виконанням
орендодавцем договірних зобов'язань. У
разі розірвання договору оренди землі
за погодженням сторін кожна сторона
має право вимагати в іншої сторони
відшкодування понесених збитків
відповідно до закону. Перехід права
власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи, а також
реорганізація юридичної
особи-орендаря не є підставою для
зміни умов або розірвання договору,
якщо інше не передбачено договором
оренди землі.

Таким чином, за умови встановлення
судом, що відповідачем орендна не
сплачена впродовж більш ніж три місяця,
що в свою чергу є істотною умовою для
розірвання вищенаведеного договору в
судовому порядку, тому на думку суду є
правомірними та обґрунтованими
заявлені прокурором позовні вимоги
щодо розірвання договору оренди
земельної ділянки загальною площею 7,748
га вартістю 1 774 958,33 грн., яка
розташована на території
Холоднобалківської сільської ради
Біляївського району Одеської області
(за межами населеного пункту),
укладений 31.01.2008р. між Біляївською
районною державною адміністрацією
Одеської області та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Лиман-2007», який зареєстрований у
Державному реєстрі земель за № 01
від 05.02.2008. та зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лиман-2007»
звільнити земельну ділянку загальною
площею 7,748 га вартістю 1 774 958,33 грн., яка
розташована на території
Холоднобалківської сільської ради
Біляївського району Одеської області
(за межами населеного пункту), у зв'язку
з чим, заявлені позовні вимоги позивача
підлягають судом задоволенню в повному
обсязі.

Також, відповідно до наданого
позивачем розрахунку, останній просить
суд стягнути з відповідача суму пені за
несвоєчасне перерахування платежів за
договром оренди, яка складає 1 410,43 грн.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 12 Договору передбачено, що у
разі невнесення орендної плати у
строки, визначені цим договором
справляється пеня, згідно чинного
законодавства , діючого на день
виникнення податкового боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625.Цивільного
кодексу України,боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок та пені в сумі 1
410,43 грн., наданий позивачем, суд
встановив, що такий розрахунок
відповідає вимогам чинного
законодавства, здійснений належним
чином, у зв'язку з чим позовні вимоги
підлягають судом задоволенню в повній
мірі.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку щодо наявності підстав
для задоволення позовних вимог
прокурора в повному обсязі.

Рішення прийнято на підставі наданих
сторонами доказів, оскільки згідно із
ст.33, 38 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона: повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; самостійно визначити і
надати суду ті докази на підтвердження
своїх доводів, які вважає необхідними,
належними і достатніми. Докази
витребовуються судом у ході розгляду
справи лише у разі подання
відповідного клопотання - на суд не
покладено обов'язку вказувати стороні,
які докази вона повинна подати на
підтвердження свої вимог чи
заперечень, або проводити розшук тих чи
інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк
розгляду справи, достатність часу у
будь-якої із сторін для надання доказів
на підтвердження власних доводів, для
спростування обставин чи доводів
протилежної сторони та для подання
суду клопотання про витребування таких
доказів у інших осіб.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України
витрати позивача по сплаті судового
збору покладаються на відповідача у
справі.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49,75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов Біляївського міжрайонного
прокурора Одеської області в інтересах
держави в особі Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області та Державної податкової
інспекції у Біляївському районі
Одеської області ГУ Міндоходів в
Одеській області до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лиман-2007" про
розірвання договору оренди,
зобов'язання звільнити земельну
ділянку та стягнення 51526,31 грн. -
задовольнити.

2.Розірвати договір оренди земельної
ділянки від 31.01.2008 укладений між
Біляївською районною державною
адміністрацією Одеської області (67600,
Одеська обл., м. Біляївка, пр.Жовтневої
революції, буд. 11, код ЄДРЮО та ФОП
04057095), в особі голови Андріященко М.А. та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лиман-2007» (67661,
Одеська обл., Біляївський район, с.
Нерубайське, вул. Гагаріна, буд. 19, код
ЄДРЮО та ФОП 34982653) загальною площею 7,748
га, вартістю 1774958,33 грн., яка розташована
на території Холоднобалківської
сільської ради Біляївського району
Одеської області (за межами населеного
пункту), зареєстрований у Державному
реєстрі земель за №01 від 05.02.2008р.

3.Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лиман-2007» (67661,
Одеська обл., Біляївський район, с.
Нерубайське, вул. Гагаріна, буд. 19, код
ЄДРЮО та ФОП 34982653) звільнити земельну
ділянку загальною площею 7,748 га
вартістю 1 774 958,33 грн., яка розташована
на території Холоднобалківської
сільської ради, Біляївського району,
Одеської області (за межами населеного
пункту) на користь Біляївської
районної державної адміністрації
Одеської області . (67600, Одеська обл., м.
Біляївка, пр.Жовтневої революції, буд.
11, код ЄДРЮО та ФОП 04057095).

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лиман-2007» (67661,
Одеська обл., Біляївський район, с.
Нерубайське, вул. Гагаріна, буд. 19, код
ЄДРЮО та ФОП 34982653) на користь
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області (67600,
Одеська обл., м. Біляївка, пр.Жовтневої
революції, буд. 11, код ЄДРЮО та ФОП 04057095)
заборгованість по платі за землю у
розмірі 50 115,88 грн. /п'ятдесят тисяч сто
п'ятнадцять грн. 88коп./ та пеню у розмірі
1 410,43 грн. /одна тисяча чотириста десять
грн. 43 коп./.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лиман-2007» (67661,
Одеська обл., Біляївський район, с.
Нерубайське, вул. Гагаріна, буд. 19, код
ЄДРЮО та ФОП 34982653) на користь
Державного бюджету України (р/р 3008
отримувач ГУ ДКСУ в Одеській області
, банк отримувача ГУ
ДКСУ в Одеській області МФО 828011 код
класифікації: 22030001) судові витрати в
розмірі 4263,00 грн. /чотири тисячі двісті
шістдесят три грн./

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та підписано
03.11.2014 року.

Суддя
Ю.О. Зайцев