ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Справа № 912/16/14
Вищий господарський суд України в
складі колегії

суддів:Грейц К.В. -
головуючого(доповідача), Бакуліної
С.В., Глос О.І.,розглянувши матеріали
касаційної скарги Фермерського
господарства "Віра" на постановувід
14.05.2014 Дніпропетровського апеляційного
господарського судуу справі
Господарського суду Кіровоградської
області № 912/16/14за позовомФермерського
господарства "Босько
А.Б."доФермерського господарства
"Віра"прозвільнення самовільно
зайнятих земельних ділянок,за участю
представників: позивача - Босько А.Б.,
Атласова І.Ю.відповідача -Мазуренко
Н.Ю.ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Кіровоградської області від 03.03.2014 у
справі №912/16/14 (суддя Поліщук Г.Б.),
залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 14.05.2014 (колегія
суддів у складі головуючого судді
Павловського П.П., суддів Науменка І.М.,
Кузнецова В.О.), частково задоволені
уточнені позовні вимоги Фермерського
господарства "Босько А.Б." (далі-позивач)
до Фермерського господарства "Віра"
(далі-відповідач) про звільнення
самовільно зайнятих земельних ділянок.

Зобов'язано Фермерське господарство
"Віра" звільнити самовільно зайняті
земельні ділянки:

- власник ОСОБА_7, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0058,
земельна ділянка НОМЕР_1, площа - 6,20 га;

- власник ОСОБА_7, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0042,
земельна ділянка НОМЕР_2, площа - 6,38 га;

- власник ОСОБА_8, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0065,
земельна ділянка НОМЕР_3, площа - 8,94 га;

- власник ОСОБА_9, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0048,
земельна ділянка НОМЕР_4, площа - 5,88 га;

- власник ОСОБА_10, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0006,
земельна ділянка НОМЕР_5, площа - 5,77 га;

- власник ОСОБА_11, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0049,
земельна ділянка НОМЕР_6, площа - 5,83 га;

- власник ОСОБА_12, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0032,
земельна ділянка НОМЕР_7, площа - 1,94 га;

- власник ОСОБА_12, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0033,
земельна ділянка НОМЕР_8, площа - 4,44 га;

- власник ОСОБА_13, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0021,
земельна ділянка НОМЕР_9, площа - 5,78 га;

- власник ОСОБА_14, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0116,
земельна ділянка НОМЕР_10, площа - 6,51 га;

- власник ОСОБА_15, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0083,
земельна ділянка НОМЕР_11, площа - 6,01 га;

- власник ОСОБА_16, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0028,
земельна ділянка НОМЕР_12, площа - 5,95 га;

- власник ОСОБА_16, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0027,
земельна ділянка НОМЕР_13, площа - 5,77 га;

- власник ОСОБА_17, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0026,
земельна ділянка НОМЕР_14, площа - 5,77 га;

- власник ОСОБА_18, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0105,
земельна ділянка НОМЕР_15, площа - 6,74 га;

- власник ОСОБА_19, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:3038,
земельна ділянка НОМЕР_16, площа - 5,92 га;

- власник ОСОБА_20, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0015,
земельна ділянка НОМЕР_17, площа - 6,38 га;

- власник ОСОБА_21, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0079,
земельна ділянка НОМЕР_18, площа - 6,74 га;

- власник ОСОБА_22, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0043,
земельна ділянка НОМЕР_19, площа - 6,38 га;

- власник ОСОБА_23, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0073,
земельна ділянка НОМЕР_20, площа - 6,61 га.

В задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку:
власник ОСОБА_24, кадастровий номер
:02:000:0235, номер земельної ділянки
НОМЕР_21, площею 2,89га, відмовлено. В
задоволенні позовних вимог в частині
зобов'язання відповідача привести
земельні ділянки до стану, придатного
для використання за цільовим
призначенням, відмовлено.

Відповідач з рішенням та постановою у
справі в частині задоволення позовних
вимог не згоден, в поданій касаційній
скарзі просить їх скасувати та
прийняти нове рішення про відмову в
задоволенні позову в цій частині,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
а саме: ст. ст. 125, 126, 211, 212 Земельного
кодексу України, ст. 1 Закону України
"Про державний контроль за
використанням та охороною земель", ст. 33
Закону України "Про оренду землі", ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України.

Зокрема, скаржник зазначає, що
користування ним земельними ділянками,
про звільнення яких заявлено позов, не
є самовільним, оскільки здійснюється
на основі договорів оренди, укладених з
їх власниками протягом 2005 року строком
на 5 років кожний, які автоматично
поновлені на той самий строк на
підставі приписів ст. 33 Закону України
"Про оренду землі" (в редакції, що діяла
на момент закінчення строку договору).

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Заслухавши пояснення присутніх у
відкритому судовому засіданні
представників сторін, перевіривши
доводи касаційної скарги, правильність
застосування судами попередніх
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій під час
розгляду справи встановлено, що
Фермерським господарством "Босько А.Б."
протягом серпня-вересня 2013 року
укладено договори оренди земельних
ділянок строком дії 10 років з фізичними
особами, а саме:

- власник ОСОБА_7, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0058,
земельна ділянка НОМЕР_1, площа - 6,20 га;

- власник ОСОБА_7, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0042,
земельна ділянка НОМЕР_2, площа - 6,38 га;

- власник ОСОБА_8, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0065,
земельна ділянка НОМЕР_3, площа - 8,94 га;

- власник ОСОБА_9, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0048,
земельна ділянка НОМЕР_4, площа - 5,88 га;

- власник ОСОБА_10, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0006,
земельна ділянка НОМЕР_5, площа - 5,77 га;

- власник ОСОБА_11, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0049,
земельна ділянка НОМЕР_6, площа - 5,83 га;

- власник ОСОБА_12, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0032,
земельна ділянка НОМЕР_7, площа - 1,94 га;

- власник ОСОБА_12, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0033,
земельна ділянка НОМЕР_8, площа - 4,44 га;

- власник ОСОБА_13, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0021,
земельна ділянка НОМЕР_9, площа - 5,78 га;

- власник ОСОБА_14, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0116,
земельна ділянка НОМЕР_10, площа - 6,51 га;

- власник ОСОБА_15, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0083,
земельна ділянка НОМЕР_11, площа - 6,01 га;

- власник ОСОБА_16, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0028,
земельна ділянка НОМЕР_12, площа - 5,95 га;

- власник ОСОБА_16, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0027,
земельна ділянка НОМЕР_13, площа - 5,77 га;

- власник ОСОБА_17, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0026,
земельна ділянка НОМЕР_14, площа - 5,77 га;

- власник ОСОБА_18, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0105,
земельна ділянка НОМЕР_15, площа - 6,74 га;

- власник ОСОБА_19, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:3038,
земельна ділянка НОМЕР_16, площа - 5,92 га;

- власник ОСОБА_20, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0015,
земельна ділянка НОМЕР_17, площа - 6,38 га;

- власник ОСОБА_21, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0079,
земельна ділянка НОМЕР_18, площа - 6,74 га;

- власник ОСОБА_22, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0043,
земельна ділянка НОМЕР_19, площа - 6,38 га;

- власник ОСОБА_23, кадастровий номер
земельної ділянки - :02:000:0073,
земельна ділянка НОМЕР_20, площа - 6,61 га.

Зазначені договори зареєстровані в
порядку, визначеному чинним
законодавством, що підтверджується
витягами з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
іншого речового права, засвідчені
копії яких подані позивачем до
матеріалів справи.

Вказуючи на те, що зазначені вище
земельні ділянки, а також земельна
ділянка власником якої є ОСОБА_24,
кадастровий номер :02:000:0235, номер
земельної ділянки НОМЕР_21, площею 2,89 га,
фактично так і не використовуються
Фермерським господарством "Босько А.Б."
внаслідок того, що попередній орендар -
Фермерське господарство "Віра" їх
самовільно займає та використовує,
позивач звернувся до господарського
суду з цим позовом, вимоги якого
обґрунтовані, зокрема, приписами ст. 212
Земельного кодексу України.

На підтвердження факту самовільного
використання земельних ділянок
позивачем до господарського суду
подані наступні докази: копія заяви
власників спірних земельних ділянок до
Новомиргородського РВ УМВС у
Кіровоградській області про
притягнення до відповідальності
керівника Фермерського господарства
"Віра", який не повертає земельні
ділянки (паї) мешканцям с. Маріївка в
зв'язку із закінченням строку дії
договорів оренди земельних ділянок між
Фермерським господарством "Віра" та
громадянами; надані Кіровоградською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
список громадян, за яких Фермерським
господарством "Віра" протягом 2013 року
нараховано та утримано податок з
доходів фізичних осіб, та копія
податкової декларації з фіксованого
сільськогосподарського податку ФГ
"Віра" за 2013 рік з додатком "Відомості
про наявність земельних ділянок", з
якого вбачається наявність спірних
земельних ділянок, за виключенням
земельної ділянки ОСОБА_24; довідка
Мар'ївської сільської ради
Новомиргородського району
Кировоградської області, відповідно до
якої спірні земельні ділянки в 2013 році
знаходились в користуванні ФГ "Віра"

Вирішуючи спір у справі, суди
попередніх інстанцій, оцінивши
зазначені вище докази, дійшли висновку,
що спірні земельні ділянки дійсно
використовуються відповідачем без
відповідних правових підстав, у зв'язку
з чим вимоги позивача про їх звільнення
відповідачем підлягають задоволенню,
окрім вимог щодо звільнення земельної
ділянки, яка належить ОСОБА_24,
кадастровий номер :02:000:0235, номер
земельної ділянки НОМЕР_21, площею 2,89 га,
відносно якої відсутні докази
укладення договору оренди та
реєстрації такого договору у
встановленому чинним законодавством
порядку. В задоволенні позовних вимог
про зобов'язання відповідача привести
земельні ділянки до стану, придатного
для використання за цільовим
призначенням, відмовлено.

Судові рішення у справі в частині
позовних вимог, в задоволенні яких
відмовлено, не є предметом касаційного
оскарження.

Висновки судів попередніх інстанцій в
частині задоволення позовних вимог
колегія суддів вважає підставними,
враховуючи таке.

Відповідно до ч.1 ст. 93 Земельного
кодексу України право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

За приписами ст. 95 Земельного кодекс
України землекористувачі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
мають право, зокрема, самостійно
господарювати на землі. Порушені права
землекористувачів підлягають
відновленню в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону
України "Про оренду землі" орендареві
забезпечується захист його права на
орендовану земельну ділянку нарівні із
захистом права власності на земельну
ділянку відповідно до закону. Орендар в
установленому законом порядку має
право витребувати орендовану земельну
ділянку з будь-якого незаконного
володіння та користування, на усунення
перешкод у користуванні нею,
відшкодування шкоди, заподіяної
земельній ділянці громадянами і
юридичними особами України,
іноземцями, особами без громадянства,
іноземними юридичними особами, у тому
числі міжнародними об'єднаннями та
організаціями.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" самовільне зайняття
земельної ділянки - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

З положень даної норми законодавства
вбачається, що для визначення факту
самовільного користування земельною
ділянкою необхідна наявність
одночасно кількох умов: 1) фактичне
використання земельної ділянки; 2)
відсутність відповідного рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки у власність або
надання у користування (оренду) або
відсутність вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки.

При цьому, задовольняючи позов в
частині зобов'язання відповідача
звільнити спірні земельні ділянки,
суди встановили як фактичне їх
використання відповідачем, так і
відсутність у нього будь-яких
правовстановлюючих документів, які б
підтверджували право
землекористування.

За нормою ч.2 ст. 152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Таким чином, позивач як
землекористувач, право якого на
користування спірними земельними
ділянками підтверджене укладеними з
власниками землі і зареєстрованими в
установленому законом порядку
договорами оренди, вправі вимагати
судового захисту такого права шляхом
усунення його порушення внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок відповідачем.

Доводи відповідача, викладені в
касаційній скарзі, щодо наявності у
нього правових підстав для
користування спірними земельними
ділянками за договорами оренди землі,
укладеними ним з їх власниками в
2005-2006р.р., які, за твердженням
відповідача, після закінчення 5-річного
терміну їх дії, були автоматично
пролонговані, колегія суддів відхиляє
як такі, що в касаційній скарги
висловлені вперше і не були предметом
дослідження в судах попередніх
інстанцій, адже, як у відзиві на позов,
так і в апеляційній скарзі відповідач
заперечував сам факт використання ним
спірних земельних ділянок після
набуття позивачем права на оренду.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
спір у даній справі виник не з визнання
за позивачем права землекористування
на умовах оренди, яке під час розгляду
справи відповідачем не оспорювалось, а
у зв'язку з перешкоджанням
відповідачем реалізації такого права
внаслідок самовільного використання
земельних ділянок, сам факт якого
відповідач категорично заперечував, як
і наявність у нього будь-яких претензій
щодо права їх використання, відтак,
доводи касаційної скарги суперечать
правовій позиції відповідача, на якій
ґрунтувались його заперечення проти
позовних вимог в судах попередніх
інстанцій, а наявність/відсутність
права на користування спірними
земельними ділянками не доводилась
відповідачем в судах попередніх
інстанцій за допомогою належних і
допустимих доказів.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази. У
касаційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суди попередніх інстанцій, встановивши
наявність у позивача права
землекористування, підтверджене
договорами оренди, які у встановленому
порядку недійсними не визнані, а також
факт порушення цього права
відповідачем, дійшли законного і
ґрунтовного висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову, доводи касаційної скарги цього
висновку не спростовують, а зводяться
до необхідності переоцінки
встановлених судами обставин справи і
доказів, що не відноситься до
повноважень суду касаційної інстанції.

Наведене свідчить, що під час прийняття
рішення та постанови у справі суди
першої та апеляційної інстанцій не
припустились порушень або
неправильного застосування норм
чинного матеріального та
процесуального законодавства, а, отже,
підстави для їх скасування або зміни та
задоволення вимог касаційної скарги
відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фермерського
господарства "Віра" залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.05.2014 у справі Господарського суду
Кіровоградської області № 912/16/14
залишити без змін.

Головуючий суддя
К.В. Грейц

Судді
С.В. Бакуліна

О.І. Глос