ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 р.
Справа № 914/3451/14

За позовом: Приватного акціонерного
товариства "Рівнеавтошляхбуд", м.Рівне

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю з транспортного
будівництва в Західному регіоні фірма
"Західтрансбуд", м.Львів

про: стягнення 38 630,42 грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: Хорбаладзе В.Г. -
представник (довіреність від 25.06.2013
року);

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 30.10.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть спору:

Позов заявлено Приватним акціонерним
товариством "Рівнеавтошляхбуд" (м.
Рівне) до Товариства з обмеженою
відповідальністю з транспортного
будівництва в Західному регіоні фірма
"Західтрансбуд" (м.Львів) про стягнення
38 630,42 грн., з яких 32474,40 грн. сума
основного боргу, 4447,80 грн. - інфляційні
нарахування та 1708,22 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач своїх обов'язків за
договором підряду не виконав, зокрема,
не провів оплати за виконані роботи.

Ухвалою суду від 30.09.14 року порушено
провадження у справі. Розгляд судової
справи призначено на 16.10.14р. Вимоги до
сторін по підготовці справи до
розгляду в судовому засіданні
висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому
числі визнано обов'язковою участь
повноважних представників сторін в
судовому засіданні.

Позивач участь повноважного
представника в судове засідання
забезпечив, вимоги ухвали суду від
30.09.2014 року виконав, позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві.

Відповідач участь повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, через відділ обліку та
документального забезпечення суду
подав клопотання про відкладення
розгляду справи (вх. № 43390/14 від 13.10.2014
року).

Суд відклав розгляд справи до 30.10.2014
року.

В судове засідання 30.10.2014 року позивач
явку повноважного представника
забезпечив, позов підтримав.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив повторно, з заявами чи
клопотаннями до суду не звертався.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, повно та об'єктивно
дослідивши докази в їх сукупності, суд
встановив наступне:

02.11.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю з транспортного
будівництва в Західному регіоні
"Західтрансбуд" (відповідачем у справі,
замовником згідно договору) та
Приватним акціонерним товариством
"Рівнеавтошляхбуд" (позивачем у справі,
виконавцем згідно договору) було
укладено договір підряду № 2/11.

Згідно з п.1.1 договору, підрядник за
дорученням замовника зобов'язується на
свій ризик виконати комплекс
будівельно-монтажних робіт по
поточному ремонту мосту через струмок
на автомобільній дорозі
Т1806-Рівне-Буськ-Перемишляни, км. 9+635, в
подальшому тексті "Роботи", а замовник
зобов'язується надати підряднику
будівельний майданчик, передати
проектно-кошторисну документацію та
дозвільну документацію, прийняти і
оплатити виконані роботи, згідно з
умовами чинного договору.

Загальна вартість робіт за чинним
договором, яка підлягає оплаті
замовником підряднику становить 32474,40
грн. (п.2.1 договору). А строк закінчення
виконаних робіт є грудень 2012 року (п.5.3
договору).

Позивачем договірні зобов'язання
виконано, що підтверджується Актом
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2012 року форми КБ-2в та
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт /витрат/ за грудень
2012 року, підписаним обома сторонами.
Вартість виконаних робіт згідно
вищезазначених документів становить
32474,40 грн.

Відповідно до п. 11.3 приймання-передача
робіт здійснюється уповноваженими
представниками сторін.
Приймання-передача робіт оформлюється
актом приймання-передачі виконаних
робіт.

Відповідно до п. 3.1 договору розрахунки
здійснюються замовником шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок підрядника або в
іншій незабороненій чинним
законодавством формі, за фактично
виконані будівельно-монтажні роботи
щомісячно на підставі об'ємів
виконаних робіт згідно актів ф-2 та ф-3
на протязі десяти календарних днів
після їх підписання сторонами.

Докази оплати відповідачем вартості
виконаних позивачем робіт в матеріалах
справи відсутні.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами статті 175 Господарського
кодексу України встановлено, що
майново-господарськими зобов'язаннями
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України. Як обумовлено приписами
статті 180 Господарського кодексу
України, зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, 02.11.2012 року
сторони уклали договір підряду № 2/11,
який є підставою виникнення цивільних
прав та обов'язків між сторонами
відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України, за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. У договорі
підряду визначається ціна роботи або
способи її визначення (п. 1 ст. 843
Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4 ст. 882 Цивільного
кодексу України, передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

Судом встановлено, що сторонами
підписано акт приймання виконаних
будівельних робіт форми КБ-2в за
грудень 2012 року та довідку про вартість
виконаних робіт форми КБ-3 за грудень 2012
року, які свідчать про виконання
обов'язків підрядником та прийняття
робіт замовником і є підставою для
оплати вартості робіт замовником
відповідно до п. 3.1 договору.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу
України, якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Із врахуванням викладеного, суд
встановив, що у відповідача існує
заборгованість перед позивачем на
суму, що складає 32474,40 грн. Виконані
роботи прийняті відповідачем без
застережень. Також судом встановлено,
що відповідачем не надано і відповідно
матеріали справи не містять доказів,
які б свідчили про проведення ним
розрахунків за виконані позивачем
роботи.

Положеннями статті 509 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певні дії або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Згідно зі
статтею 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Статтею 525
Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Відповідно до статті 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим до виконання. Частинами 1, 2
статі 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України зазначається, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Частиною 1 статті
612 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно представленого суду розрахунку
розмір нарахованих позивачем
інфляційних втрат складає 4447,80 грн., а
розмір річних 1708,22 грн. Правильність
нарахування вказаних сум перевірено
судом.

Із врахуванням викладеного, суд вважає
позовні вимоги підставними та такими,
що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судовий збір покладається на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю з транспортного
будівництва в Західному регіоні фірма
"Західтрансбуд" (79044, м.Львів, вул.
Мельника, 8, ідентифікаційний код 30478068)
на користь Приватного акціонерного
товариства "Рівнеавтошляхбуд" (33000,
м.Рівне, вул. Соборна, буд. 446,
ідентифікаційний код 31435931) 32474,40 грн.
основного боргу, 4447,80 грн. - інфляційних
втрат, 1708,22 грн. - 3% річних та 1827,00 грн.
судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

Повне рішення складено 03.11.2014 р.

Суддя
Король М.Р.