ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014 року
Справа № 904/4258/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чохи Л.В.
(доповідача),

суддів: Антоніка С.Г, Чимбар Л.О.

при секретарі судового засідання:
Ревковій Г.О.

за участю прокурора та представників
сторін:

прокурор: Карпенко О.І, посвідчення №
017866 від 19.06.2013 року;

від позивача: Кайнога Я.О, представник,
довіреність № 36 від 08.10.14 року;

від відповідача: ОСОБА_5, представник,
довіреність № 1030 від 18.09.14 року.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 01.09.2014 року у справі №904/4258/14

за позовом прокурора Бабушкінського
району м. Дніпропетровська в інтересах
держави в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області,
м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 86 301,77 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року прокурор
Бабушкінського району м.
Дніпропетровська звернувся в
господарський суд Дніпропетровської
області в інтересах держави в особі
регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 з позовом про
стягнення боргу по орендній платі у
сумі 69269,89 грн, завдатку у сумі 14006,92 грн.
та пені у сумі 3024,96 грн. Позовні вимоги
обґрунтовувались тим, що відповідачем
несвоєчасно сплачується орендна плата
за користування нежитловим
приміщенням за період з листопада 2012
року по лютий 2014 року, в зв'язку з чим
виникла заборгованість з орендної
плати у сумі 69 269,89 грн. та завдатку у
сумі 14006,92 грн. (а.с. 2-5)

14.08.2014 року прокурор подав до
господарського суду Дніпропетровської
області заяву про збільшення позовних
вимог, в якій просив стягнути за період
з жовтня 2012 року по червень 2014 року
борг по орендній платі у сумі 69535,15 грн,
завдаток у сумі 14006,92 грн і пеню у сумі
3024,96 грн. з врахуванням добровільного
погашення відповідачем 20 000 грн. (а.с.
52,54)

01.09.2014 року прокурор повторно звернувся
до господарського суду
Дніпропетровської області з заявою про
збільшення позовних вимог, в якій
просив стягнути з відповідача борг по
орендній платі у сумі 64796,22 грн,
завдаток у сумі 14006,92 грн. та пеню у сумі
844,75 грн. за період з жовтня 2012 року по
липень 2014 року, при цьому позивач
врахував погашення відповідачем
18.07.2014 року 10 000 грн. (а.с. 61-63)

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 01.09.2014
року (суддя Новікова Р.Г.) позов
задоволено: стягнуто з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на користь фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області борг по
орендній платі у сумі 64796,22 грн,
завдаток у сумі 14006,92 грн, пеню у сумі
844,75 грн; стягнуто з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на користь
державного бюджету України в особі
Управління Державної Казначейської
Служби України у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська витрати на сплату
судового збору у сумі 1827,00 грн.(а.с. 67-68)

22.09.2014 року Дніпропетровським
апеляційним господарським судом за
апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 порушено
апеляційне провадження з перегляду
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 01.09.2014
року. В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення та
прийняття нового рішення про відмову в
позові. На обґрунтування апеляційної
скарги зроблено посилання на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи та порушення норм
матеріального права, зокрема:

- відповідач під час розгляду справи
частково погасив заборгованість по
орендній платі у сумі 30 000 грн, що
підтверджується копіями квитанцій,
тому сума заборгованості відповідача
перед позивачем складає не 64 796,22 грн,
а меншу суму;

- в зв'язку з здійсненням відповідачем
часткової оплати орендної плати, його
зобов'язання в цій частині є
припиненим;

- розмір завдатку в пункті 3.10 договору
сторонами не встановлено. Крім того,
скаржник просив на підставі статті 551
Цивільного кодексу України та статті
233 Господарського кодексу України
зменшити розмір пені та, посилаючись
на інфляційні процеси в державі,
просив розстрочити на шість місяців
виконання рішення. (а.с. 75-77, 98-101)

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення прокурора та представників
сторін, розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню на таких підставах.

26.10.2012 року між регіональним
відділенням Фонду держмайна України у
Дніпропетровській області
(орендодавець) та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 (орендар)
підписаний договір №12/02-5050-ОД оренди
нерухомого майна, що належить до
державної власності.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
орендар приймає в строкове платне
користування державне нерухоме майно:
нежитлове вбудоване приміщення та
літню терасу площею 172,35 м2, розташовані
за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі
п'ятиповерхового будинку, що
перебувають на балансі ДП
"Дніпропетровський державний цирк".

Відповідно до пункту 1.2 договору майно
передається в оренду з метою
розміщення кафе без права продажу
товарів підакцизної групи.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що
орендар вступає у строкове платне
користування державним майном у
термін, вказаний в договорі, але не
раніше дати підписання сторонами цього
договору та акта приймання - передачі
майна.

Згідно з пунктом 3.1 договору орендна
плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 року №786,
або за результатами конкурсу на право
оренди державного майна і становить
без ПДВ за базовий місяць розрахунку -
вересень 2012 року 6669, 96 грн. Орендна
плата за перший місяць оренди - жовтень
2012 року визначається шляхом
коригування орендної плати за базовий
місяць на індекси інфляції за жовтень
2012 року.

Відповідно до пункту 3.3 договору
орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць.

За умовами пункту 3.6 договору орендна
плата перераховується до державного
бюджету та балансоутримувачу у
співвідношенні - 70% до державного
бюджету по місцю реєстрації орендаря у
податковій інспекції на рахунки,
відкриті відділенням казначейства, у
розмірі 4668грн.97коп. та 30%
балансоутримувачу в розмірі
2000грн.99коп. Орендна плата
перераховується щомісяця не пізніше 15
числа місяця наступного за звітним
відповідно до пропорцій розподілу,
установлених Кабінетом Міністрів
України і чинних на кінець періоду, за
який здійснюється платіж.

Відповідно до пунктів 3.8 і 3.9 договору
орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає індексації і стягується до
бюджету та балансоутримувачу у
визначеному пунктом 3.6 співвідношенні
відповідно до чинного законодавства
України з урахуванням пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.
Зайва сума орендної плати, що надійшла
до державного бюджету та
балансоутримувачу, підлягає заліку в
рахунок подальших платежів.

Відповідно до пунктів 3.10 і 3.11 договору
зобов'язання орендаря за сплатою
орендної плати забезпечуються у
вигляді завдатку в розмірі не меншому,
ніж орендна плата за три (базових)
місяця оренди, який вноситься в рахунок
плати за три останні місяці оренди. У
разі припинення (розірвання) договору
оренди орендар сплачує орендну плату
до дня повернення майна за актом
приймання-передавання включно.
Закінчення строку дії договору оренди
не звільняє орендаря від обов'язку
сплатити заборгованість за орендною
платою, якщо така виникла, у повному
обсязі, враховуючи санкції, до
державного бюджету та
балансоутримувачу.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що
орендар зобов'язується своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату у співвідношенні визначеному в
пункті 3.6 цього договору.

Згідно з пунктом 10.1 договір укладено
строком на 2 роки 11 місяців, з 26.10.2012 року
по 25.09.2015 року включно. (а.с. 12-15)

Як вбачається з акту приймання -
передачі від 26.10.2012 року регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
передало, а фізична особа - підприємець
ОСОБА_4 прийняла в оренду нежитлове
вбудоване приміщення площею 172,35 м2,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Зазначений акт приймання - передачі
підписаний та скріплений печатками
сторін без зауважень та заперечень до
нього.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач повинна була сплатити
орендну плату за період з жовтня 2012
року по липень 2014 року у сумі 101 296.22
грн, відповідач фактично сплатила 36 500
грн, заборгованість склала 64 796,22 грн.
Отже, позивач зарахував сплачені
відповідачем 06.06.2014 року та 18.07.2014 року 30
000 грн. і на цю суму зменшив суму боргу.
(а.с. 63, 95-96)

Сторони договору в пункті 3.10 визначили
мінімальний розмір завдатку (не менше
ніж орендна плата за три базових
місяці оренди) і саме цю суму завдатку
просить стягнути позивач в позовній
заяві - 14 006,92 грн. Таким чином,
твердження скаржника про те, що в
договорі не визначена сума завдатку,
безпідставне.

Судова колегія не знайшла підстав для
зменшення пені у сумі 844,75 грн. на
підставі слідуючого.

Відповідно до пункту 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі статтею 233 Господарського
кодексу України у разі, якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

На думку судової колегій, відповідач не
навів існування вказаних в законі
виняткових обставин для зменшення
розміру пені.

Пунктом 6 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

В постанові № 9 від 17.10.2012 року "Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" пленум Вищого
господарського суду України роз'яснив,
що розстрочка означає виконання
рішення частками, встановленими
господарським судом, з певним
інтервалом у часі. Строки виконання
кожної частки також повинні
визначатись господарським судом. При
цьому слід мати на увазі, що розстрочка
можлива при виконанні рішення, яке
стосується предметів, що діляться
(гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).
Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.
Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо юридичної особи -
наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

З наведеного випливає, що відстрочка
або розстрочка виконання рішення суду
чи зміна способу його виконання
можлива лише у виняткових випадках, які
суд визначає виходячи з особливого
характеру обставин, що ускладнюють або
унеможливлюють виконання рішення суду.
Визначальним фактором є винятковість
цих випадків та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення. При цьому,
мають враховуватись інтереси сторін,
їх матеріальний стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів в
економіці держави та інші обставини
справи.

Відповідачем не надано ніяких доказів
в підтвердження обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк. Відповідних обставин судами
першої та апеляційної інстанцій також
не встановлено.

З урахуванням викладеного,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд вважає, що підстави
для скасування чи зміни судового
рішення з наведених в апеляційній
скарзі мотивів відсутні, а тому
рішення суду залишається без змін.

Судові витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору за розгляд апеляційної
скарги, у відповідності до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 01.09.2014
року у справі №904/4258/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 03.11.2014 року.

Головуючий
Л.В. Чоха

Судді:
С.Г. Антонік

Л.О. Чимбар