м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22611/14 04.11.14Суддя Мудрий С.М.,
розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного
товариства "Просто-страхування"

до відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта"

про відшкодування шкоди в розмірі 5 308,00
грн.

Представники:

від позивача: Крашеніннікова М.І. -
представник за довіреністю № /2014 від
18.08.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги приватного
акціонерного товариства
"Просто-страхування" до відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
про відшкодування шкоди в розмірі 5 308,00
грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 15 червня 2013 року між
приватним акціонерним товариством
"Просто-страхування" та ОСОБА_2 укладено
договір страхування майнових
інтересів власника автомобіля марки
Toyota, д.н. НОМЕР_4.

16.09.2013 року в м. Київ на перехресті вул.
Дехтяренка - вул. Шахтарська сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки Toyota, д.н. НОМЕР_4, під
керуванням власника ОСОБА_2 та
автомобіля марки Volksvagen, д.н. НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_3.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 22.10.2013 року ОСОБА_3
визнано винною у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика
з заявою про виплату страхового
відшкодування.

На виконання вимог договору страховик
виплатив страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 5 308,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 32189 від 25.10.2013 року.

Транспортний засіб марки Volksvagen, д.н.
НОМЕР_3 належить ОСОБА_3. Остання уклала
з відкритим акціонерним товариством
«Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальність власників наземних
транспортних засобів № АС/2708676.

Так, до приватного акціонерного
товариства "Просто-страхування" у
порядку регресу перейшло право на
отримання від відповідача компенсації
шкоди.

Тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 21.10.2014 року порушено провадження у
справі та призначено справу на 04.11.2014
року.

В судове засідання 04.11.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали суду від 21.10.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 010.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

15 червня 2013 року між приватним
акціонерним товариством
"Просто-страхування" та ОСОБА_2 укладено
договір страхування майнових
інтересів власника автомобіля марки
Toyota, д.н. НОМЕР_4.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

З довідки № 9267751 про
дорожньо-транспортну пригоду
вбачається, 16.09.2013 року в м. Київ на
перехресті вул. Дехтяренка - вул.
Шахтарська сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки Toyota, д.н. НОМЕР_4, під
керуванням власника ОСОБА_2 та
автомобіля марки Volksvagen, д.н. НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_3.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 22.10.2013 року ОСОБА_3
визнано винною у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 21.08.2014 року виправлено
описку впершому абзаці описової
частити постанови Оболонського
районного суду м. Києва від 22.10.2013 року
№ 3-5959/13.

Страхувальник звернувся до страховика
з заявою про виплату страхового
відшкодування.

Відповідно до звіту № 9543/881140 з оцінки
транспортного засобу від 24.09.2013 року,
вартість відновлювального ремонту
складає 9 266, 30 грн.

Згідно з попереднього розрахунку №
ІВР0001428 від 24.09.2013 року вартість
виконаних робіт та матеріалів
становить 5 308,00 грн.

Страховик склав страховий акт № 88140 від
23.10.2013 року та розпорядження до
страхового акту від 24.10.2013 року, з яких
вбачається, що розмір виплати
становить 5 308,00 грн.

На виконання вимог договору страховик
виплатив страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 5 308,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 32189 від 25.10.2013 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про
страхування», страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачає, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

Транспортний засіб марки Volksvagen, д.н.
НОМЕР_3 належить ОСОБА_3. Остання уклала
з відкритим акціонерним товариством
«Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальність власників наземних
транспортних засобів № АС/2708676, строком
дії з 29.05.2013 року по 28.05.2014 року, розмір
франшизи - нуль.

Так, до приватного акціонерного
товариства "Просто-страхування" у
порядку регресу перейшло право на
отримання від відповідача компенсації
шкоди.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Оскільки, відповідач не довів факт
того, що шкоду транспортному засобу
марки Toyota, д.н. НОМЕР_4, було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
водія, та не надав доказів сплати
відшкодування заподіяної шкоди на
користь власника зазначеного
автомобіля, тому позовні вимоги
позивача визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська, 17-а, )
на користь приватного акціонерного
товариства "Просто-страхування" (04050, м.
Київ, вул. Герцена, 10, оф. ) страхове відшкодування в розмірі
5 308 (п'ять тисяч триста вісім) грн. 00 коп.,
судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
С.М.Мудрий