ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 р.
Справа № 917/1835/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
українсько-німецьке підприємство
"Товариство технічного нагляду ДІЕКС",
49040, м. Дніпропетровськ, пров.
Джинчарадзе, 8

до Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод",
39621, Полтавська область, м. Кременчук,
вул. І.Приходька, 141

про стягнення 70140,31 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Майко А.В.

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення та
повідомлено дату складання повного
рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення 70140,31 грн. боргу
згідно договору про надання послуг №
40-15-11/1272-13-ОБ від 02.10.2013 року, з яких: 57827,75
грн. основного боргу, 4879,71 грн. пені, 6534,54
грн. інфляційних витрат та 898,31 грн. 3%
річних.

Позивач на позовних вимогах наполягає
з мотивів, зазначених у позовній заяві,
зокрема посилається на неналежне
виконання відповідачем умов договору
надання послуг №40-15-11/1272-13-ОБ від 02.10.2013
р.

Представник відповідача в засідання
суду не з'явився, в попередньому
судовому засіданні та у відзиві на
позовну заяву проти задоволення
позовних вимог заперечував з мотивів
зазначених у даному відзиві (а.с. - 93).
Зокрема, посилається на те, що
позивачем не виконаний п. 2.1 договору та
просить залишити позовну заяву без
розгляду.

28.10.2012 р. на адресу суду надійшло
письмове клопотання №40-21/456
відповідача про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
направити у судове засідання
повноважного представника.
Представник позивача проти
задоволення клопотання заперечує. Як
роз'яснив пленум Вищого господарського
суду України у постанові №18 від 26.12.2011р.
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може не брати до уваги доводи
учасника судового процесу -
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи, державного чи
іншого органу щодо відкладення
розгляду справи у зв'язку з відсутністю
його представника (з причин, пов'язаних
з відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т. п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що у
відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - четвертою статті 28
ГПК, з числа як своїх працівників, так і
осіб, не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Враховуючи, що єдиною
причиною, на яку посилається
відповідач у обґрунтування клопотання
про відкладення розгляду справи, є
неможливість явки у засідання
представника (без пояснення причини
неявки), участь представника
відповідача у попередньому судовому
засіданні (у якому справа розглядалася
по суті), надання відзиву на позов та
його підтримання представником у
минулому засіданні, з метою уникнення
затягування судового процесу без
поважних причин, суд відмовляє у
задоволенні клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши наявні у
матеріалах справи докази, суд
встановив:

02 жовтня 2013 рокуміж сторонами було
укладено Договір про надання послуг №
40-15-11/1272-13-ОБ (далі за текстом - Договір,
а.с - 9-13), згідно якого виконавець
(позивач) зобов'язується протягом
визначеного в договорі строку надавати
за плату наступні послуги (надалі
іменуються "послуги") з обстеження і
паспортизації, та видачі звіту з оцінки
технічного стану із складанням
паспорту та рекомендацій щодо
подальшої експлуатації будівель та
споруд згідно технічного завдання
(Додаток № 2), а замовник (відповідач)
прийняв на себе зобов'язання прийняти
належним чином надані послуги та
оплатити їх в порядку та на умовах,
визначених Договором (п. 1.1, п.1.2
Договору).

Розділом 3 договору визначено порядок
оплати послуг і їх приймання. Зокрема,
визначено, що за надання передбачених
Договором послуг замовник виплачує
виконавцю грошову суму у розмірі 82 611,07
грн., в тому числі ПДВ-13768,51 грн. в строк
встановлений даним Договором, та
відповідно до кошторисної
документації (Додаток № 1). Кошторисна
документація, технічне завдання та
графік обстеження є невід'ємною
частиною Договору. Відповідач здійснює
попередню оплату позивачу у сумі 24
783,32грн., в тому числі ПДВ-4130,55 грн., що
становить 30% від загальної суми
Договору. Оплата наданих виконавцем
послуг здійснюється протягом 10
банківських днів з моменту підписання
Акту здавання-приймання наданих
послуг. Здавання послуг позивачем та
приймання їх результатів відповідачем
оформлюється Актом здавання -
приймання наданих послуг, який
підписується повноважними
представниками сторін після
фактичного надання послуг. Підписання
Акту здавання-приймання наданих послуг
представником відповідача є
підтвердженням відсутності претензій
з його боку.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що за
порушення строків розрахунку,
встановлених Договором, Замовник
сплачує Виконавцю неустойку в розмірі
із розрахунку подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла на момент
прострочення платежу, за кожен
календарний день прострочення.

Цей договір вважається укладеним і
набирає чинності на протязі 3-х
календарних днів з моменту його
підписання та перерахування суми
попередньої оплати відповідачем
позивачу. (п. 7.1 договору). Строк дії
цього договору починає свій перебіг у
момент, визначений у п. 7.1 цього
договору та закінчується 31.03.2014 р. (п. 7.2
в редакції Додаткової угоди №1).

Як вбачається з позовної заяви,
позивачем на виконання умов договору
були проведені роботи з проведення
обстеження і паспортизації та видачі
звіту з оцінки технічного стану із
складанням паспорту та рекомендацій
щодо подальшої експлуатації будівель
та споруд, що підтверджується актами
здачі - прийняття робіт № 1 та №2 від
14.01.2014 р. на загальну суму 82611,07 грн.
(копія актів в матер. спр., а.с. - 15-16).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що позивач належним
чином виконував зобов'язання за
вищезазначеним Договором щодо надання
послуг. Відповідач відповідно до Актів
здачі - прийняття прийняв послуги без
зауважень, але оплатив їх у встановлені
у Договорі строки частково на суму 24783,32
грн., у зв'язку з чим заборгованість
останнього на момент подання позову та
розгляду даної справи, за даними
позивача, складає 57827,75 грн. Даний факт
не спростовується відповідачем.

Крім того, на підставі п. 4.5 Договору ст.
625 ЦК України позивач нарахував та
просить стягнути з відповідача 4879,71
грн. - пені за період з 29.01.2014 р. по 29.07.2014
р., 898,31 грн. 3% річних за період 29.01.2014 р.
по 05.08.2014 р. та 6534,54 грн. інфляційних
втрат за період з лютого 2014 р. по
червень 2014 р.

Таким чином, загальна сума, заявлена до
стягнення, становить 70140,31 грн.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання з договору про
надання послуг, за яким в силу ст. 901 ЦК
України, одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог , що
звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК України).

З огляду на ч.6 ст.232 Господарського
кодексу, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

На підставі матеріалів справи, поданих
сторонами доказів суд дійшов висновку,
що позовні вимоги щодо стягнення
основного боргу в сумі 57827,75 грн. є
правомірними, обґрунтованими,
підтверджуються належними та
допустимими доказами (Договір про
надання послуг, Акти здачі-приймання)
та підлягають задоволенню. Дані
обставини відповідачем не спростовані.

Заперечення відповідача, які наведені
у відзиві на позов № 40-21/372 від 06.10.2014
(а.с. 45-46) року, судом до уваги не
приймаються, оскільки ненадання
позивачем довідки плануємого
виконання робіт у грошовому вимірі не
пізніше 5-го числа попереднього місяця
перед плануємим для коректного
планування бюджету не звільняє
відповідача від обов'язку оплатити
надані послуги. Слід також відзначити,
що вищезазначені акти, в яких зазначена
вартість робіт, підписані сторонами
14.01.2014 р. Тобто у відповідача до
пред'явлення позову було більш чим
достатньо часу для планування бюджету
та оплати робіт.

Крім того, предметом зазначеного
Договору є надання послуг, за які
відповідач повинен здійснити оплату і
саме оплата отриманих послуг формує
зміст прав і обов'язків відповідача.
Документом, який підтверджує прийняття
виконаних робіт, тобто виконання
позивачем своїх обов'язків, є акт
прийняття виконаних робіт. Підписання
акту приймання-передачі представником
замовника є підтвердженням
відсутності претензій до виконавця з
його боку. Акти підписано
представниками сторін договору та
засвідчено печатками, будь-яких
претензій щодо виконаних робіт
замовник (відповідач) до виконавця
(позивача) не заявляв.

Судом здійснено перевірку нарахування
позивачем пені, 3% річних та інфляційних
втрат за вказані у позові періоди, з
використанням ІПС "Ліга". За
результатами перерахунку суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення 4849,28 грн. - пені за період з
29.01.2014 р. по 29.07.2014 р., 892,71 грн. 3% річних за
період 29.01.2014 р. по 05.08.2014 р. та 6534,54 грн.
інфляційних втрат за період з лютого 2014
р. по червень 2014 р. є правомірними та
підлягають задоволенню. В частині
стягнення 30,43 грн. пені та 5,60 грн. 3%
річних позовні вимоги задоволенню не
підлягають як необґрунтовані.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої
сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні
конституційні засади судочинства,
принцип верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спору, господарський суд дійшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем,
підлягає відшкодуванню йому за рахунок
відповідача частково, пропорційно
розміру задоволених позовних вимог з
урахуванням приписів ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та
керуючись статтями 32, 33,43,49, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод"
(39621, Полтавська область, м. Кременчук,
вул. І.Приходька, 141, код згідно ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
українсько-німецьке підприємство
"Товариство технічного нагляду ДІЕКС"
(49040, м. Дніпропетровськ, пров.
Джинчарадзе, 8, р/р2080 в ПАТ КБ
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ, МФО
305299, ) - 57827,75 грн.
основного боргу, 4849,28 грн. пені, 6534,54 грн.
інфляційних витрат, 892,71 грн. 3% річних та
1826,06 грн. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.10.2014р.

Суддя
Н.Г. Гетя