м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1;
до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2;
про стягнення 37 145,47 грн.
Суддя О. В. Мандриченко
Від позивача: ОСОБА_3, представник,
довіреність № 914 від 09.09.2014 р.;
Від відповідача: ОСОБА_4, представник,
довіреність № б/н від б/д.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з
відповідача 30 600,00 грн. основного боргу,
482,89 грн. трьох відсотків річних, 2 845,80
грн. інфляційних втрат, 3 216,78 грн. пені,
а також 1 827,00 грн. витрат по сплаті
судового збору з мотивів, вказаних у
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 10.10.2014 року порушено провадження у
призначено на 28.10.2014 року.
Через відділ канцелярії
господарського суду 28.10.2014 року позивач
подав заяву про уточнення (зменшення)
позовних вимог, у якій просить суд
стягнути з відповідача 23 600,00 грн.
основного боргу, 475,20 грн. трьох
відсотків річних, 2 845,80 грн.
інфляційних втрат та 3 205,68 грн. пені.
Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.
Відповідно до п.п. 3.10., 3.11. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачені частиною ч. 4 ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. У разі прийняття
судом зміни (в бік збільшення або
зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. Статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України не передбачено права позивача
на подання заяв (клопотань) про
"доповнення" або "уточнення" позовних
вимог, або заявлення "додаткових"
позовних вимог і т.п. Тому в разі
надходження до господарського суду
однієї із зазначених заяв (клопотань)
останній, виходячи з її змісту, а також
змісту раніше поданої позовної заяви
та конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.
В той же час, приймаючи до уваги, що
вищевказана заява не суперечить
вимогам ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає за необхідне прийняти її до
розгляду та задовольнити, у зв'язку з
чим спір у даній справі вирішується
виходячи з нової ціни позову.
У судовому засіданні 28.10.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
Представник відповідача у судовому
засіданні та у своєму письмовому
клопотанні позовні вимоги визнав
частково, а саме в погашенні суми
основної заборгованості.
У судовому засіданні 28.10.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-
Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(постачальник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач)
27 грудня 2013 року було укладено договір
поставки № 1-27/12 (надалі - договір),
відповідно до п. 1.1. якого, постачальник
у порядку та на умовах, передбачених
даним договором, зобов'язується
передати покупцю, а покупець
зобов'язується оплатити і забезпечити
приймання товару відповідно до умов,
які визначені цим договором.
Відповідно до п. 1.3. договору
асортимент, характеристики, строки і
умови поставки, кількість та ціна
товару, який підлягає поставці, порядок
і умови оплати узгоджуються сторонами
для кожного періоду поставки по
партіям у специфікаціях до цього
договору, які є його невід'ємною
Пунктом 2 специфікації до договору
поставки від 27 грудня 2013 року № 1-27/12
встановлено, що постачальник передає у
власність покупцю Торговій автомат Kikki
ES 4E-R вартістю 136 800,00 грн. Згідно з п. 5
специфікації покупець здійснює
передоплату товару, який поставляється
у розмірі 50% від його вартості (68 400,00
грн.) в день підписання договору. Сума,
що залишилася сплачується трьома
рівними частинами (по 22 800,00 грн.)
протягом трьох перших місяців,
наступних після відвантаження товару,
не пізніше 27 числа.
На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар, а
відповідач прийняв товар на загальну
суму 136 800,00 грн., що підтверджується
видатковою накладною № 1676 від 30.12.2013 р.
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначає, що відповідач в
порушення взятих на себе зобов'язань за
договором, оплату за поставлений товар
здійснив частково в сумі 113 200,00 грн.,
внаслідок чого у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість у
розмірі 23 600,00 грн.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги позивач підлягають
задоволенню у повному обсязі з
За своєю правовою природою договір №
1-27/12 від 27.12.2013 року є договором
поставки, а відтак між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 54
Цивільного кодексу України.
Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
Поряд з цим, стаття 712 ЦК України
регулює відносини, що виникають із
договору поставки. Так, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України
до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.
Позивачем умови договору поставки №
1-27/12 від 27.12.2013 року виконані в повному
обсязі, у відповідності до вимог
чинного законодавства та умов
договору. Відповідачем, в свою чергу,
жодних претензій щодо невідповідності
поставки умовам договору не заявлялось
та суду не надано.
Статтею 691 Цивільного кодексу України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу. Згідно із частиною 1 ст. 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України
Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
Згідно з п. 5 специфікації покупець
здійснює передоплату товару, який
поставляється у розмірі 50% від його
вартості (68 400,00 грн.) в день підписання
договору. Сума, що залишилася
сплачується трьома рівними частинами
(по 22 800,00 грн.) протягом трьох перших
місяців, наступних після відвантаження
товару, не пізніше 27 числа.
Таким чином, покупець був зобов'язаний
повністю розрахуватися із
постачальником 30 березня 2014 року.
З матеріалів слідує, що відповідачем
товар був повністю отриманий, що
підтверджують видаткові накладні
підписані уповноваженими особами двох
сторін, однак відповідач оплатив
отриманий по договору товар лише
частково в розмірі 113 200,00 грн., у зв'язку
з чим заборгованість відповідача перед
позивачем на день розгляду справи
становить 23 600,00 грн.
Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
Представник відповідача у судовому
засіданні 28.10.2014 р. та у своєму
письмовому клопотанні суму основної
заборгованості визнав.
Враховуючи викладене, а також те, що
доказів оплати товару по договору
станом на день розгляду справи
відповідачем до суду не представлено,
обґрунтованими є позовні вимоги
продавця про стягнення з покупця
заборгованості за договором поставки в
розмірі 23 600,00 грн.
Також, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором, позивач
просить суд стягнути з відповідача 3
205,68 грн. пені, 3% річних у сумі 482,42 грн. та
2 845,80 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до положень ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.
Умовами пункту 4.2. договору сторони
передбачили, що у випадку прострочення
(порушення, невиконання, прострочення,
несвоєчасного виконання покупцем
строків) оплати продукції, які
визначені умовами цього договору і
додатків до нього, покупець
зобов'язаний сплатити на користь
постачальника пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла у
період за який сплачується пеня (тобто
період, на протязі якого існувала
заборгованість) від суми грошової
заборгованості за кожен день
прострочення (порушення, невиконання,
прострочення, несвоєчасного виконання
Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського
кодексу України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст.
217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України, застосовуються господарські
санкції, зокрема, штрафні санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Перевіривши розрахунок позивача щодо
нарахування пені, який доданий до
позовної заяви, господарський суд
вважає його обґрунтованим, у зв'язку з
чим вимоги про стягнення пені
підлягають задоволенню в сумі 3 205,68
Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Отже, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть якого полягає в
отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
Перевіривши розрахунок позивача, суд
вважає позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 3% річних, що складають 482,42
грн., обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.
Як зазначив Вищий господарський суд
України у п. 2 Інформаційного листа від
17.07.2012 року №01-06/928/2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права", при
застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
Здійснивши перерахунок інфляційних
нарахувань суд встановив, що
обґрунтованими є позовні вимоги про
стягнення з відповідача 2 845,80 грн.
Враховуючи все вищенаведене, позов
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
підлягає задоволенню повністю.
Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись
ст. 43, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Фізичної особи-підприємця
номер НОМЕР_2) 23 600 (двадцять три тисячі
шістсот) грн. 00 коп. основного боргу, 3 205
(три тисячі двісті п'ять) грн. 68 коп.
пені, 482 (чотириста вісімдесят дві) грн.
42 коп. 3% процентів річних, 2 845 (дві
тисячі вісімсот сорок п'ять) грн. 80 коп.
інфляційних втрат та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
витрат на сплату судового збору. Видати
3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко

Дата складання рішення 07.11.2014
р.