ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.Справа № 922/3782/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Кооперативу "Призма" по
ремонту та обслуговуванню засобів
вимірювання та автоматики, м. Харків
до Фермерського господарства "AURUM", с.
Олександрівка про стягнення 50 625,25 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Летючий В.П., довіреність б/н
від 02.09.2014 р.

відповідача - Говтвяниця М.В.,
довіреність б/н від 03.10.2013 р.

ВСТАНОВИВ:

Кооператив "Призма" по ремонту та
обслуговуванню засобів вимірювання та
автоматики (позивач) звернувся до
господарського суду із позовною заявою
до Фермерського господарства "AURUM"
(відповідача), в якій просить суд, з
урахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог (а.с. 35-36),
стягнути 50 700,11 грн., з яких:
основний борг в розмірі 40 919,00 грн.,
інфляційні втрати в розмірі 5 792,35 грн., 3%
річних в розмірі 1 365,46 грн. та пеня в
розмірі 2 623,30 грн. за договором про
виконання роботи №31/05-1 від 31.05.2013 р.
Позивач також просить суд покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1 827,00 грн.
та судові витрати, пов'язані з оплатою
послуг адвоката в розмірі
6 000,00 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні та у заяві про уточнення
позовних вимог №2 (а.с. 88-90) просить суд
стягнути з відповідача на користь
позивача 50 625,25 грн., з яких:
основний борг в розмірі 40 219,00 грн.,
інфляційні втрати в розмірі 6 286,35 грн., 3%
річних в розмірі 1 530,71 грн. та пеня в
розмірі 2 589,19 грн. Позивач також просить
суд покласти на відповідача витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1 827,00
грн. та судові витрати, пов'язані з
оплатою послуг адвоката в розмірі 6 000,00
грн.

Проаналізувавши заяву позивача про
уточнення позовних вимог №2 (а.с. 88-90),
суд дійшов висновку про те, що в ній
ідеться про зменшення розміру позовних
вимог.

Враховуючи те, що відповідно до ч. ч. 4, 6
ст. 22 ГПК України позивач вправі до
прийняття рішення по справі зменшити
розмір позовних вимог, якщо ці дії не
суперечать законодавству та не
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси, суд
прийняв дану заяву до розгляду. При
цьому предметом позову є
заборгованість відповідача у
зменшеному розмірі - 50 625,25 грн., з яких:
основний борг в розмірі 40 219,00 грн.,
інфляційні втрати в розмірі 6 286,35 грн., 3%
річних в розмірі 1 530,71 грн. та пеня в
розмірі 2 589,19 грн.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнає,
просить суд в позові відмовити,
наполягаючи на тому, що договір про
виконання роботи №31/05-1 від 31.05.2013 р. є
неукладеним, так як не містить підпису
уповноваженої особи відповідача. При
цьому відповідач визнає факт існування
між сторонами відносин, які мають
ознаки договору купівлі-продажу та
підряду, укладених у спрощений спосіб.
Однак, відповідач вважає, що позов є
передчасним і позивачем невірно
визначено настання строку оплати
товару та робіт.

Крім того, представник відповідача у
судовому засіданні та у заяві (вх.№38999
від 06.11.2014 р.) просить суд залишити без
розгляду клопотання відповідача про
витребування доказів (вх.№36066 від 14.10.2014
р., а.с. 65).

У судовому засіданні 16.10.2014 р. було
оголошено перерву до 06.11.2014 р.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, дослідивши
матеріали справи, вислухавши пояснення
представників сторін, всебічно та
повно оцінивши надані сторонами докази
у їх сукупності, суд встановив
наступне.

Позивач обгрунтовує позовні вимоги
невиконанням відповідачем зобов'язань
за договором про виконання роботи
№31/05-1, укладеним між позивачем та
відповідачем 31.05.2013 р.

Відповідач проти позову заперечує,
наполягаючи на тому, що даний договір є
неукладеним, оскільки ні даний договір,
ні Додаток №1 до договору, не містять
підпису уповноваженої особи
відповідача.

Дослідивши надані сторонами матеріали
справи та проаналізувавши
вищенаведені доводи позивача, суд не
приймає ці доводи з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України
правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України
договір може бути укладений у будь-якій
формі, якщо вимоги договору не
встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства та
скріплюється печаткою.

З тексту договору про виконання роботи
№31/05-1 від 31.05.2013 р. вбачається, що він не
містить ані підпису уповноваженої
особи відповідача, ані печатки
відповідача, що суперечить вимогам ч.2
ст. 207 ЦК України.

За таких обставин суд приймає до уваги
правову позицію відповідача у даній
справі та приходить до висновку, що
договір про виконання роботи №31/05-1 від
31.05.2013 р. не може вважатись таким, що був
укладений сторонами у простій
письмовій формі.

До того ж в матеріалах справи відсутні
докази надсилання примірника спірного
договору на адресу відповідача (як
пропозиції укласти договір) з метою
його підписання, а також докази його
отримання відповідачем, що не дозволяє
суду застосувати до спірних
правовідносин приписи ч. 1 ст. 207 та ч. 2
ст. 642 ЦК України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, в період з 18.06.2013 р. по 12.08.2013 р.
між сторонами були підписані і
скріплені печатками сторін видаткові
накладні та акт надання послуг, а саме:

- №18/06-2 від 18.06.2013 р. на суму 171 600,00 грн.
(комплект устаткування на автомобільні
ваги ESIT AUT, НПВ-80 т та вантажоприймальну
платформу 3.00 х 18.00 м.);

- №18/06-2 від 18.06.2013 р. на суму 2 299,00 грн.
(швеллер 10ст3пс/пс 9м і арматуру 10 кл А500С
мерная);

- №9/07-1 від 09.07.2013 р. на суму 18 000,00 грн.
(монтаж, наладка, калібрування, здача
органам Держстандарту)

- акт надання послуг №12/08-4 від 12.08.2013 р.
на суму 14 800,00 грн. (виготовлення
вантажоприймальних тумб та пандусів)
(а.с. 12-15).

Дослідивши вищезазначені видаткові
накладні та акт надання послуг,
проаналізувавши їх зміст, суд дійшов
висновку про те, що між сторонами в силу
приписів частини 1 статті 181 ГК України
та ст. 205 ЦК України було укладено у
спрощений спосіб договір
купівлі-продажу та договір підряду.

Так, за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК
України).

Дослідивши зміст видаткових накладних,
суд вважає, що вони є первинними
обліковими документами у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні". Таким чином, підписавши
видаткові накладні, відповідач
засвідчив факт отримання товару.

За приписами ч. 1 статті 692 ЦК України
якщо інше не встановлено укладеним
сторонами договором або актом
цивільного законодавства, перебіг
строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, у зв'язку з чим
положення частини 2 статті 530 цього
Кодексу, в якій ідеться про строк
(термін) виконання боржником обов'язку,
що не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, до
відповідних правовідносин не
застосовується.

Отже, суд вважає, що обов'язок
відповідача оплатити вартість товару
виник з моменту підписання видаткових
накладних, тобто з моменту отримання
товару.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач частково розрахувався за
товар в розмірі 151 680,00 грн., отриманий за
видатковою накладною №18/06-2 від 18.06.2013 р.
на суму 171 600,00 грн. (а.с. 16).

Стосовно договірних відносин сторін за
укладеним у спрощений спосіб договором
підряду слід зазначити наступне.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК
України).

Відповідно до статті 839 ЦК України
підрядник зобов'язаний виконати
роботу, визначену договором підряду, із
свого матеріалу і своїми засобами, якщо
інше не встановлено договором.
Підрядник відповідає за неналежну
якість наданих ним матеріалу і
устаткування, а також за надання
матеріалу або устаткування, обтяженого
правами третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено,
що передання робіт підрядником і
приймання їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами.

Підписання відповідачем видаткової
накладної №9/07-1 від 09.07.2013 р. (монтаж,
наладка, калібрування, здача органам
Держстандарту) та акту надання послуг
№12/08-4 від 12.08.2013 р. (виготовлення
вантажоприймальних тумб, пандусів) (а.с.
13, 14) без будь-яких зауважень та
заперечень свідчить про прийняття
відповідачем зазначених підрядних
робіт та є підставою для виникнення у
відповідача зобов'язання з оплати цих
робіт після їх остаточної здачі (ч. 1 ст.
854 ЦК України).

З матеріалів справи судом встановлено,
що відповідач оплатив виконані
позивачем роботи на суму 14 800,00 грн. за
актом надання послуг №12/08-4 від 12.08.2013 р.
у повному обсязі (а.с. 17-18).

Таким чином судом встановлено, що у
відповідача існує заборгованість
перед позивачем за отриманий товар та
підрядні роботи в розмірі 40 919,00 грн., з
яких: 19920,00 грн. за видатковою накладною
№18/06-2 від 18.06.2013 р., 2 999,00 грн. за
видатковою накладною №12/08-5 від 12.08.2013 р.
та18 000,00 грн. за видатковою накладною
№9/07-1 від 09.07.2013 р.

Згідно з і ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

В силу ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладені обставини,
норми закону і на те, що суму
заборгованості відповідачем не
спростовано і не погашено, суд вважає
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача заборгованості в розмірі
40 919,00 грн. правомірними, обґрунтованими
і такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того, позивач у відповідності до
п.6.2. договору про виконання роботи
№31/05-1 від 31.05.2013 р. нарахував та
пред'явив до стягнення з відповідача
пеню в розмірі 2 623,30 грн.

Розглянувши дані позовні вимоги, суд
вважає, що вони не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Таким чином, відповідно до норм діючого
законодавства, неустойка поділяється
на законну (розмір та підстави
стягнення якої визначаються актами
законодавства) та договірну (розмір та
підстави стягнення якої визначаються
сторонами у договорі).

Враховуючи те, що через недотримання
сторонами загальних вимог до простої
письмової форми договору суд визнав
договір про виконання роботи №31/05-1 від
31.05.2013 р. неукладеним, суд вважає, що
правові підстави для задоволення
позовних вимог про стягнення пені в
розмірі 2 623,30 грн. відсутні.

З приводу вимог позивача про стягнення
з відповідача 3% річних в розмірі 1 530,71
грн. та інфляційні втрати в розмірі 6
286,35 грн. суд вважає за необхідне
зазначити таке.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши правомірність та
правильність нарахування позивачем 3%
річних в розмірі 1 530,71 грн., суд вважає,
що позовні вимоги в цій частині
правомірними і такими, що підлягають
задоволенню.

За результатами проведеного судом
перерахунку інфляційних втрат суд
визначив, що вірна сума інфляційних
втрат дорівнює 5 108,37 грн. За таких
обставин позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат підлягають задоволенню частково
в розмірі 5 108,37 грн. В частині стягнення
інфляційних втрат в розмірі 1 177,98 грн.
слід відмовити у зв'язку з
безпідставним пред'явленням до
стягнення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в частині
стягнення заборгованості в розмірі 40
219,00 грн., інфляційних втрат в розмірі 5
108,37 грн. та 3% річних в розмірі 1 530,71 грн.
В частині позовних вимог щодо
стягнення пені в розмірі 2 623,30 грн. та
інфляційних втрат в розмірі 1 177,98 грн.
слід відмовити.

Позивач просить покласти на
відповідача понесені ним судові
витрати, в тому числі витрати, пов'язані
з оплатою послуг адвоката в розмірі 6
000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ГПК України
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру".

Як вбачається з матеріалів справи,
05.09.2014 р. між адвокатом ОСОБА_1, який має
свідоцтво про право на зайняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_1 від
14.06.2004 р., та позивачем було укладено
договір №31юф-14 про надання правової
допомоги у даній справі (а.с. 22).

На підтвердження доказів сплати
адвокату ОСОБА_1 за договором №31юф-14
про надання правової допомоги від
02.09.2014 р. грошової суми в розмірі 6 000,00
грн. позивач надав до матеріалів справи
видатковий касовий ордер б/н від 05.09.2014
р. на суму 5 100,00 грн. та платіжне
доручення №3325 від 05.09.2014 р. на суму 900,00
грн. (а.с. 23, 24).

Однак, платіжне доручення №3325 від
05.09.2014 р. на суму 900,00 грн. (а.с. 24) не
містить посилання на договір №31юф-14
про надання правової допомоги від
02.09.2014 р.

Враховуючи те, що адвокат ОСОБА_1
здійснював представництво інтересів
позивача у судових засіданнях по даній
справі і те, що позивачем у
відповідності до статті 33 ГПК України
доведено оплату позивачем послуг
адвоката ОСОБА_1 лише на суму 5 100,00 грн.,
суд вважає, що до складу судових витрат
у даній справі слід включити судові
витрати, пов'язані з оплатою послуг
адвоката в розмірі 5100,00грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судові витрати (1827,00 грн.
судового збору та витрати, пов'язані з
оплатою послуг адвоката в сумі 5100,00
грн.) на обидві сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
193, 232 Господарського кодексу України,
ст. ст. 203, 205, 207, 509, 525, 526, 530, 549, 551, 549, 629, 692,
655, 837, 839, 854, 882 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 43, 44, 48-49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства
"AURUM" (вул. Чадунелі, 21. с. Олександрівка,
Золочівський район, Харківська
область, 62214, ) на користь
Кооперативу "Призма" по ремонту та
обслуговуванню засобів вимірювання та
автоматики (вул. Малоджанкойська, 10, кв.
6, м. Харків, 61045) заборгованість в
розмірі 40 219,00 грн., інфляційні втрати в
розмірі 5 108,37 грн., 3% річних в розмірі 1
530,71 грн., судовий збір в розмірі 1 688,55
грн. та витрати, пов'язані з оплатою
послуг адвоката в розмірі 5 100,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В решті позову відмовити.

Повне рішення складено 11.11.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко