ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 вересня 2014 року Справа № 14/181-11

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Мележик Н.І.,
Вовк І.В., Катеринчук Л.Й., Самусенко
С.С., Селіваненка В.П., розглянувши заяву
Публічного акціонерного товариства
"Броварський завод будівельних
конструкцій"про перегляд постанови
Вищого господарського суду України від
02.09.2013Верховним Судом України у справі
№14/181-11за позовом Публічного
акціонерного товариства "Броварський
завод будівельних
конструкцій"доРегіонального
відділення Фонду державного майна
України по Київській областітреті
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача 1.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юл-Ан"; 2. Броварська
міська рада Київської області; 3.
Комунальне підприємство Київської
обласної ради "Броварське міжміське
бюро технічної інвентаризації"; 4. Фонд
державного майна Україниза участі
Заступника прокурора Київської
областіпровизнання права власності на
нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Броварський завод будівельних
конструкцій" звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом про визнання за ним права
власності на гуртожиток по вул.
Гагаріна, 12-а, у м. Бровари; дитячий
садочок № 22 на бульварі Незалежності,
8-а у м. Бровари; дитячий садочок № 22 по
вул. Гагаріна, 14-а у м. Бровари; базу
відпочинку "Дружба" по вул. Набережна, 13
у с. Пухівка; спортзал по вул.
Порошкова, 2, Промвузол у м. Бровари;
їдальню по вул. Порошкова, 2, Промвузол
у м. Бровари.

Рішенням господарського суду
Київської області від 08.02.2012 у справі №
14/181-11, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 03.07.2013, у позові
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02.09.2013 у справі № 14/181-11
постанову та рішення судів попередніх
інстанцій залишено без змін.

Публічним акціонерним товариством
"Броварський завод будівельних
конструкцій" подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
02.09.2013 у справі № 14/181-11, в якій заявник
просить вказану постанову, постанову
апеляційного та рішення місцевого
господарських судів скасувати, та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити повністю. Заяву
обґрунтовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: частини
другої статті 24 Закону України "Про
приватизацію державного майна" та
статті 392 Цивільного кодексу України,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Як доказ неоднакового застосування
судом касаційної інстанції вказаних
норм матеріального права заявником
подано постанови Вищого
господарського суду України від 24.07.2008
у справі №60/19-05/5-07, від 06.04.2010 у справі
№ПР7/46(34/35-08)-09, від 05.10.2011 у справі
№7/21/5022-288/2011(18/140-2421) та від 16.04.2014 у
справі №5021/2545/2011.

Також зі змісту заяви вбачається, що
Публічним акціонерним товариством
"Броварський завод будівельних
конструкцій" заявлено клопотання про
поновлення пропущеного процесуального
строку для подання заяви про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
02.09.2013 у справі №14/181-11, яке колегія
суддів вважає за можливе задовольнити
за поважності причин пропуску.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищого господарського
суду України, колегія суддів вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

При прийнятті постанови від 02.09.2013 у
справі №14/181-11, про перегляд якої
просить заявник, суд касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосував статтю 24 Закону
України "Про приватизацію державного
майна" та дійшов протилежних висновків
щодо наявності підстав для набуття
права власності на спірне нерухоме
майно орендного підприємства у процесі
приватизації, що є підставою для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Як вбачається зі змісту постанови від
02.09.2013 у справі №14/181-11, про перегляд
якої подано заяву, Вищий господарський
суд України визнав законною та
обґрунтованою постанову суду
апеляційної інстанції, якою відмовлено
в задоволенні позовних вимог про
визнання права власності на нерухоме
майно (об'єкти соціально-побутового
призначення), що виникло у процесі
приватизації орендного підприємства, а
відтак погодився з висновками суду
апеляційної інстанції про те, що
безоплатна передача, яка визначена
статтею 24 Закону України "Про
приватизацію державного майна", не є
відчуженням зазначеного майна, а є
підставою для передачі об'єктів
соціально - побутового призначення в
безоплатне користування у зв'язку з чим
статтею 24 Закону України "Про
приватизацію державного майна"
передбачались пільги приватизації
майна державних підприємств, що
полягає у безоплатній передачі у
користування об'єктів соціально -
побутового призначення при викупі
державного майна, та не передбачались
взагалі вказані пільги при викупі
державного майна орендними
підприємствами, при цьому, викуп у
процесі приватизації майна орендного
підприємства "Броварський завод
будівельних конструкцій" здійснювався
орендним підприємством і відповідно
пільги, встановлені положеннями
статтею 24 Закону України "Про
приватизацію державного майна", щодо
нього не поширювались.

При зверненні з заявою про перегляд
цієї постанови заявник посилається, як
на доказ неоднакового застосування
норм матеріального права, на постанови
Вищого господарського суду України
24.07.2008 у справі №60/19-05/5-07, від 06.04.2010 у
справі №ПР7/46(34/35-08)-09, від 05.10.2011 у справі
№7/21/5022-288/2011(18/140-2421) та від 16.04.2014 у
справі №5021/2545/2011.

Зокрема, в постанові України від 06.04.2010
у справі №ПР7/46(34/35-08)-09, суд касаційної
інстанції залишив без змін судове
рішення суду першої інстанції та
дійшов протилежного правового
висновку про наявність підстав для
задоволення позову щодо визнання права
власності на нерухоме майно (об'єкти
соціально - побутового призначення), що
виникло у процесі приватизації
орендного підприємства, оскільки
планом приватизації орендного
підприємства (позивача) надані пільги
приватизації, в тому числі відповідно
до статті 24 Закону України "Про
приватизацію державного майна" покупцю
(позивачу) безоплатно передаються
об'єкти соціально - побутового
призначення. При цьому, суд касаційної
інстанції зазначив про помилковість
висновків суду апеляційної інстанції
про те, що при здійсненні приватизації
орендного підприємства
"Дніпрополімермаш" частина друга
статті 24 Закону України "Про
приватизацію державного майна" не
підлягала застосуванню.

Таким чином, зі змісту наведених
постанов вбачаються ознаки
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
частини другої статті 24 Закону України
"Про приватизацію державного майна",
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах, що є підставою для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

У Х В А Л И В:

Відновити строк на подання заяви
Публічного акціонерного товариства
"Броварський завод будівельних
конструкцій" про перегляд постанови
Вищого господарського суду України від
02.09.2013 у справі №14/181-11.

Допустити справу №14/181-11 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддя Н. Мележик Судді І.
Вовк Л. Катеринчук С. Самусенко
В. Селіваненко