ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Справа № Б24/40/15/176/02
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,суддів
-Погребняка В.Я., Поліщука В.Ю.,за участю
представників сторін:

ТОВ "ПП Рассвет" - Нестюріної Н.В.,

Генеральної прокуратури України -
Збарих С.М.,

арбітражного керуючого Кирика В.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу
арбітражного керуючого Кирика В.К. на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
29.07.2014 по справі №Б24/40/15/176/02 за заявою
Української державної інноваційної
компанії в особі Дніпропетровського
регіонального відділення про визнання
банкрутом Відкритого акціонерного
товариства "Дніпродзержинський
автомобільній завод",-

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 22.02.2014
року у справі №Б24/40/15/176/02 (суддя Примак
С.А.) відмовлено у задоволенні заяви
Дніпродзержинської об'єднаної ДПІ
Дніпропетровської області про
визнання недійсною мирової угоди від
16.02.2012 року.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
29.07.2014 (колегія суддів: Білецька Л.М. -
головуючий, Парусніков Ю.Б., Тищик І.В.)
апеляційну скаргу Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області задоволено, ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 20.02.2014 року скасовано, заяву
Дніпродзержинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області від 06.08.2013
року у справі №Б24/40/15/176/02 задоволено,
визнано недійсною мирову угоду від
16.02.2012 року, укладену між головою
комітету кредиторів ЗАТ "Завод
комунального транспорту" в особі
генерального директора Челяпіна С.М. та
боржником ВАТ "Дніпродзержинський
завод автомобільного транспорту" в
особі ліквідатора Кирика В.К.,
провадження по справі поновлено,
справу скеровано до господарського
суду Дніпропетровської області для
розгляду.

Арбітражний керуючий Кирик В.К.
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014
скасувати та залишити в силі ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 22.02.2014, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального
права, а саме, ст. ст. 35-39 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 203, 215, 526, 530 ЦК України.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 14.10.2014р. продовжено строк
розгляду касаційної скарги
арбітражного керуючого Кирика В.К. та
відкладено розгляд даної справи на
28.10.2014р.

Заслухавши доповідь судді Білошкап
О.В., вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 08.05.2012
року затверджено мирову угоду від
16.02.2012 року, яка укладена між головою
комітету кредиторів - ЗАТ "Завод
комунального транспорту" в особі
генерального директора Челяпіна С.М. та
боржником - ВАТ "Дніпродзержинський
автомобільний завод" в особі
ліквідатора Кирика В.К., припинено
повноваження арбітражного керуючого
Кирика В.К. (ліцензія серія НОМЕР_1) як
ліквідатора ВАТ "Дніпродзержинський
автомобільний завод", провадження по
справі №Б24/40/15/176/02 про банкрутство
Відкритого акціонерного товариства
"Дніпродзержинський автомобільний
завод" () припинено та
відповідно до п.7 ст.12 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
припинено дію мораторію.

06.08.2013 р. Дніпродзержинська об'єднана
ДПІ Дніпропетровської області ДПС
звернулась до суду із заявою про
визнання недійсною мирової угоди від
16.02.2012 р., яка укладена між ЗАТ "Завод
комунального транспорту" і ВАТ
"Дніпродзержинський автомобільний
завод", та поновлення провадження у
справі.

Відмовляючи в задоволенні заяви
Дніпродзержинської ОДПІ про визнання
недійсною мирової угоди від 16.02.2012
року., суд першої інстанції прийшов до
висновку, що при укладенні мирової
угоди від 16.02.2012 року не були порушені
норми чинного законодавства, а
відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мирова угода може бути визнана
господарським судом недійсною за
заявою будь-кого із конкурсних
кредиторів, якщо існують підстави для
визнання угоди недійсною, передбачені
цивільним законодавством України.

Суд апеляційної інстанції
переглянувши справу в апеляційному
порядку відповідно до ст. 101 ГПК України
спростував висновки суду першої
інстанції про відсутність порушень
законодавства при укладенні мирової
угоди, визнав мирову угоду від 16.02.2012
року, укладену між головою комітету
кредиторів ЗАТ "Завод комунального
транспорту" в особі генерального
директора Челяпіна С.М. та боржником
ВАТ "Дніпродзержинський завод
автомобільного транспорту" в особі
ліквідатора ОСОБА_6 недійсною та
поновив провадження по справі.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вказав на наявні порушення норм
цивільного законодавства при
укладенні спірної мирової угоди,
зокрема, ст. 203 ЦК України та порушення
вимог ч. 1 ст. 38 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
при затвердженні мирової угоди.

Згідно ст.4-1 ГПК України господарські
суди розглядають справи про
банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
під мировою угодою у справі про
банкрутство розуміється домовленість
між боржником і кредиторами стосовно
відстрочки та (або) розстрочки, а також
прощення (списання) кредиторами боргів
боржника, яка оформляється угодою
сторін. Не підлягає прощенню (списанню)
за умовами мирової угоди
заборгованість із сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, невикористаних
та своєчасно не повернутих коштів
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності.
Мирова угода може бути укладена на
будь-якій стадії провадження у справі
про банкрутство. Рішення про укладення
мирової угоди від імені кредиторів
приймається комітетом кредиторів
більшістю голосів кредиторів - членів
комітету та вважається прийнятим за
умови, що всі кредитори, вимоги яких
забезпечені заставою майна боржника,
висловили письмову згоду на укладення
мирової угоди. Рішення про укладення
мирової угоди приймається від імені
боржника керівником боржника чи
арбітражним керуючим (керуючим
санацією, ліквідатором), які виконують
повноваження органів управління та
керівника боржника і підписують її. Від
імені кредиторів мирову угоду підписує
голова комітету кредиторів.

Частиною 2 ст. 36 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що у разі, коли умови
мирової угоди, укладеної згідно з
правилами статті 35 цього Закону,
передбачають розстрочку чи відстрочку
або прощення (списання) боргів чи їх
частини, орган стягнення зобов'язаний
погодитися на задоволення частини
вимог з податків, зборів (обов'язкових
платежів) на умовах такої мирової угоди
з метою забезпечення відновлення
платоспроможності підприємства. При
цьому податковий борг, який виник у
строк, що передував трьом повним
календарним рокам до дня подання заяви
про порушення справи про банкрутство
до господарського суду, визнається
безнадійним та списується, а податкові
зобов'язання чи податковий борг, які
виникли у строк протягом трьох
останніх перед днем подання заяви про
порушення справи про банкрутство до
господарського суду календарних років,
розстрочується (відстрочується) або
списується на умовах мирової угоди.
Зазначену мирову угоду підписує
керівник відповідного податкового
органу за місцезнаходженням боржника.

Згідно зі ст. 37 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мирова угода укладається у письмовій
формі та підлягає затвердженню
господарським судом, про що
зазначається в ухвалі господарського
суду про припинення провадження у
справі про банкрутство. Мирова угода
має містити положення про: розміри,
порядок і строки виконання зобов'язань
боржника; відстрочку чи розстрочку або
прощення (списання) боргів чи їх
частини. Крім цього, мирова угода може
містити умови про: виконання
зобов'язань боржника третіми особами;
обмін вимог кредиторів на активи
боржника або його корпоративні права;
задоволення вимог кредиторів іншими
способами, що не суперечать закону.

Статтею 38 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлено, що арбітражний керуючий
протягом п'яти днів з дня укладення
мирової угоди повинен подати до
господарського суду заяву про
затвердження мирової угоди.

Звертаючись із заявою про визнання
недійсною мирової угоди від 16.02.2012 року,
Дніпродзержинська об'єднана ДПІ
Дніпропетровської області
посилається на те, що укладена мирова
угода в порушення вимог ст.ст. 35-39
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не була
підписана керівником податкової
інспекції. Крім цього, боржником
порушені умови п. 2.1 Мирової угоди від
16.02.2012 року, а саме, не погашені грошові
зобов'язання, сплата яких була
відстрочена на один рік, до 08.05.2013 року,
визначені в сумі 1 088 980,75 грн. перед ДПІ у
м. Дніпродзержинську та 10 642,60 грн. перед
ДПІ у Царичанському районі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом апеляційної
інстанції, мирова угода від 16.02.2012 року
підписана головою комітету кредиторів
- ЗАТ "Завод комунального транспорту" в
особі генерального директора ОСОБА_9 та
боржником - ВАТ "Дніпродзержинський
завод автомобільного транспорту" в
особі ліквідатора Кирика В.К.

Підпис керівника Дніпродзержинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області в мировій угоді відсутній.

Згідно ч. 1, 2 ст. 39 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
за заявою будь-кого із конкурсних
кредиторів мирова угода може бути
визнана господарським судом недійсною,
якщо існують підстави для визнання
угоди недійсною, передбачені цивільним
законодавством України. Визнання
мирової угоди недійсною є підставою
для поновлення провадження у справі
про банкрутство, про що господарським
судом виноситься ухвала, яка може бути
оскаржена у встановленому порядку.

Частиною першою статті 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, а
саме: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Оскільки мирова угода одночасно є і
правочином і судовою процедурою у
справі про банкрутство, господарський
суд, розглядаючи клопотання про
затвердження мирової угоди, має
перевірити, зокрема, дотримання
порядку прийняття рішення про
укладення мирової угоди, встановленого
статтями 35-37 Закону 39 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
чи не суперечать умови мирової угоди
законодавству та чи не порушує мирова
угода права кредиторів або інших осіб.

Як встановив суд апеляційної
інстанції, мирову угоду від 16.02.2012 року,
укладену між головою комітету
кредиторів ЗАТ "Завод комунального
транспорту" в особі генерального
директора ОСОБА_9 та боржником ВАТ
"Дніпродзержинський завод
автомобільного транспорту" в особі
ліквідатора Кирика В.К., не було
підписано керівником відповідного
податкового органу за
місцезнаходженням боржника в
порушення вимог ст.36 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку про
наявність законних підстав для
визнання мирової угоди від 16.02.2012 року
недійсною та поновлення провадження по
справі.

З урахуванням вищезазначеного,
виходячи із меж перегляду справи
касаційною інстанцією, встановлених
ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких
правова оцінка обставин та
достовірності доказів є виключно
прерогативою судів першої та
апеляційної інстанцій, колегія суддів
Вищого господарського суду прийшла до
висновку, що постанова
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014 прийнята
у відповідності до фактичних обставин
справи та вимог чинного законодавства,
тому підстави для її скасування
відсутні.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, які викладені в
оскаржуваній постанові.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу арбітражного
керуючого Кирика В.К. залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
29.07.2014 по справі №Б24/40/15/176/02 залишити
без змін.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Погребняк В.Я. Поліщук В.Ю.