ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 р.
Справа № 914/3563/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Західно-Український центр
„Медсервіс", м. Львів

до відповідача: Червоноградської
центральної міської лікарні, м.
Червоноград, Львівська область

про стягнення 1307 грн. 58 коп.

Суддя Морозюк А.Я.

при секретарі Старостенко О.В.

Представники сторін:

від позивача: Фігель Ю.О. - представник

від відповідача: не з'явився

Судом роз'яснено зміст ст.ст.20,22 ГПК
України, а саме, процесуальні права та
обов'язки, зокрема, право заявляти
відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Товариством з обмеженою
відповідальністю
„Західно-Український центр
„Медсервіс", м. Львів до відповідача:
Червоноградської центральної міської
лікарні, м. Червоноград, Львівська
область про стягнення 1307 грн. 58 коп., з
яких: 992 грн. 05 коп. - основного боргу, 83
грн. 40 коп. - 3% річних, 132 грн. 93 коп. -
інфляційних втрат та 99 грн. 20 коп. -
штрафу.

Ухвалою суду від 09.10.2014 р. порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду в засіданні на 28.10.2014
р.

В судовому засіданні 28.10.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав наведених у
позовній заяві та матеріалах справи.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання 28.10.2014
р. не забезпечив, проте, направив відзив
№4537 від 22.10.2014 р. (вх. №45498/14 від 23.10.2014 р.),
у якому зазначив про відсутність
коштів на відрядження представника та
підтвердив заборгованість перед
позвачем в розмірі 992 грн. 05 коп. -
основного боргу та заперечив проти
стягнення 99 грн. 20 коп. - штрафу,
оскільки вважає, що пропущений строк
позовної давності для пред"явлення
вимоги про стягнення неустойки у
відповідності до ч. 2 ст. 258 Цивільного
кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши
докази по справі в їх сукупності, суд
встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем 30.11.2011 р.
укладено договір №11/06 про виконання
разових робіт, відповідно до п. 1.1 якого
позивач зобов"язувався виконати такі
роботи: монтаж та введення в
експлуатацію медичного обладнанння -
стерилізатора парового ГК-100-3 зав.
№S06751010, 2010р.в., а відповідач
зобов"язувався прийняти та оплатити
вартість виконаних робіт.

Пунктом 2.1 договору сторони узгодили,
що вартість усіх робіт, вконання яких
доручається позивачу виконати за даним
договором становить 992 грн. 05 коп.

Замовник зобов'язаний повністю
оплатити повну вартість виконаних
робіт протягом дев"яти днів з моменту
підписання приймально-здавального
акту (п. 4.3 договору).

Згідно підписаного сторонами
Кошторису (додаток до договору №11/06 від
30.11.2011 р.), вартість робіт, що надаються
позивачем склала 992 грн. 05 коп.

В підтвердження належного виконання
умов договору позивач надав суду
підписаний 30.11.2011 р. та скріплений
печатками сторін
приймально-здавальний акт, пунктом 1
якого сторони засвідчили, що позивачем
проведено монтаж та введення в
експлуатацію медичного обладнанння -
стерилізатора парового ГК-100-3 зав.
№S06751010, 2010р.в. загальною вартістю 992 грн.
05 коп. Пунктом 2 акту, сторони
засвідчили, що роботи виконані у точній
відповідності з кошторисом. Замовник
не має претензій та зауважень щодо
обсягів та якості робіт, наданих
позивачем.

Відповідно до пояснень викладених у
відзиві відповідача, Червоноградська
центральна міська лікарня є бюджетною
установою, яка утримується за рахунок
коштів місцевого бюджету та має
реєстраційні рахунки в установах
Держказначейства.

Державна казначейська служба тривалий
час блокує проплати видатків бюджетним
установам. Заборгованість перед
позивачем в розмірі 992 грн. 05 коп.
зареєстрована в казначействі і
поставлена в чергу на оплату до
порушення провадження у справі.

За твердженням відповідача, кошти для
оплати виконаних робіт є в наявності на
рахунках Червоноградської центральної
міської лікарні, але з незалежних від
нього причин не проплачуються.

При прийнятті рішення суд виходив із
наступного.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Укладений сторонами договір за своєю
правовою природою відноситься до
договорів підрядного типу.

За договором підряду, відповідно до ч. 1
ст. 837 Цивільного кодексу України, одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові
(ст. 853 ЦК України).

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково
(ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Позивач відповідно до п.3.1 договору
зобов"язувався виконати і здати всі
обумовлені роботи, а замовник згідно з
п.4.3. договору - повністю оплатити повну
вартість виконаних робіт протягом
дев"яти днів з моменту підписання
приймально-здавального акту.

Згідно із матеріалами справи, жодних
зауважень зі сторони відповідача в
акті не зазначено. Відтак, відповідач
підписуючи приймально-здавальний акт
від 30.11.2011 р. погодився з об"ємом та
вартістю робіт виконаних позивачем.
Крім того, про наявність
заборгованості у розмірі 992 грн. 05 коп.
зі сторони відповідача перед позивачем
підтверджується у відзиві №4537 від
22.10.2014 р. (вх. №45498/14 від 23.10.2014 р.).

Отже, відповідач своїх зобов'язань за
Договором не виконав, чим порушив
вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою
передбачено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони.

Викладені у відзиві №4537 від 22.10.2014 р.
(вх. №45498/14 від 23.10.2014 р.) на позовну заяву
доводи відповідача судом до уваги не
приймаються, оскільки не проведення
управлінням Державного казначейства
платежів не звільняє відповідача від
виконання зобов'язань щодо оплати
виконаних позивачем робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного
кодексу України юридична особа
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями.

Відповідач як юридична особа
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями за Договором №11/06 від
30.11.2011 р. і така відповідальність не
може ставитися у залежність від дій чи
бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що в судовому засіданні позивачем
доведено факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за Договором
про виконання разових робіт №11/06 від
30.11.2011 р. А заперечень щодо належного,
якісного, своєчасного виконання робіт
відповідач суду не надав.

Перевіривши поданий позивачем
розрахунок, підстави та правильність
нарахування суми 3% річних у розмірі 83
грн. 40 коп. та інфляційних втрат у
розмірі 132 грн. 93 коп., відповідно до
вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, за якою боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, судом встановлено, що
позивач просить правомірно стягнути з
відповідача 83 грн. 40 коп. 3% річних та 132
грн. 93 коп. інфляційних втрат.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 99 грн. 20 коп. штрафу, суд
зазначає наступне.

У п. 5.1 договору сторони узгодили, що у
випадку несвоєчасної оплати виконаних
робіт відповідач сплачує на користь
позивача, зокрема, штраф у розмірі 10
відсотків від суми простроченого
платежу.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно, штраф в сумі 99 грн. 20 коп.
нараховано позивачем обгрунтовано.

Однак, відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст.
258, позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Матеріалами справи підтверджено, а
сторонами не заперечено про виконання
робіт позивачем 30.11.2011 р., що
підтверджуться приймально-здавальним
актом. Оплату за виконані роботи
відповідач зобов"язаний здійснити
протягом дев"яти днів з моменту
підписання приймально-здавального
акту, а саме, не пізніше 09.12.2011 р. Проте,
станом на сьогоднішній день,
відповідач не оплатив заборгованості.
З вимогою про сплату штрафу за
несвоєчасну оплату виконаних робіт
позивач міг звернутись протягом одного
року.

При реалізації в судовому порядку
відповідальності за правопорушення у
сфері господарювання за правилами
частини першої статті 223 ГК України
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
ЦК України, якщо інші строки не
встановлено ГК України.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Враховуючи те що, відповідачем
заявлено про необхідність
застосування строку позовної давності
до нарахованого штрафу в розмірі 99 грн.
20 коп., суд прийшов до висновку
відмовити в його стягненні зі спливом
позовної давності.

Судовий збір покладається на
відповідача пропорційно до
задоволених вимог.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись
ст.193 ГК України, ст.ст. 11, 258, 267, 526, 610, 611,
612, 625, 629, 837, 853, 854 ЦК України, ст.ст. 4-3, 33,
34, 43, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Червоноградської
центральної міської лікарні (80100,
Львівська область, м. Червоноград, вул.
Івасюка, 2, ідентифікаційний код 01996869)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
„Західно-Український центр
„Медсервіс" (79057, м. Львів, вул.
Антоновича, 128, ідентифікаційний код
22334457) 992 грн. 05 коп. - основного боргу, 83
грн. 40 коп. - 3% річних, 132 грн. 93 коп. -
інфляційних втрат та 1688 грн. 39 коп. -
судового збору.

3. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

4. Наказ, відповідно до ст. 116 ГПК
України, видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 31.10.2014 р.

Суддя
Морозюк А.Я.