м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватного підприємства «Юсцентр»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ліко-Житлосервіс»
про розірвання договору та стягнення
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача - Любаренко Д.О.
(представник за довіреністю);
від відповідача - Чурчина І.М.
(представник за довіреністю).
Приватне підприємство «Юсцентр» (далі -
Позивач) звернулося до господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ліко-Житлосервіс»
(далі - Відповідач) про:
- розірвання договорів № 19/11 від 15.11.2012
та №19/12 від 08.04.2013 про надання послуг на
об'єктах замовника, Відповідача, за
адресами: м. Київ, вул. Вільямса, 3/7, та
Конева 7а, з 01 жовтня 2014 року в зв'язку з
істотним порушенням умов договорів
- стягнення на користь Позивача з
грн., коштів пов'язаних з відмовою у
відповідності до п. 5.5 договорів
провести корекцію вартості послуг
пропорційно до збільшення мінімальної
заробітної плати в 2012, 2013 та 2014 роках;
- стягнення на користь Позивача з
Відповідача заборгованості в розмірі
послуги в червні, липні та серпні 2014
року відповідно до договорів про
надання послуг № 19/11 від 15 листопада 2012
року та №19/12 від 08 квітня 2013 року;
- стягнення на користь Позивача з
Відповідача судових витрат.
Заявою від 06.10.2014 (з врахуванням заяви
про виправлення описок від 23.10.2014), яка
була прийнята судом відповідно до
ст.ст. 22, 55 ГПК України, Позивач збільшив
позовні вимоги та просить суд:
- розірвати договори № 19/11 від 15.11.2012 та
№19/12 від 08.04.2013 про надання послуг на
об'єктах замовника, Відповідача, за
адресами: м. Київ, вул. Вільямса, 3/7, та
Конева 7а, з 01 жовтня 2014 року в зв'язку з
припиненням надання охоронних послуг
- стягнути на користь Позивача з
коштів пов'язаних з відмовою у
відповідності до п. 5.5 договорів
провести корекцію вартості послуг
пропорційно до збільшення мінімальної
заробітної плати в 2012, 2013 та 2014 роках;
- стягнути на користь Позивача з
Відповідача заборгованість в розмірі
послуги в червні, липні, серпні та
вересні 2014 року відповідно до
договорів про надання послуг № 19/11 від
15 листопада 2012 року та № 19/12 від 08
- стягнути на користь Позивача з
Відповідача судові витрати.
Позовні вимоги мотивовані невизнанням
Відповідачем продовження між ним та
Позивачем договірних відносин за
вищевказаними договорами після травня
2014 року, відмовою Відповідача у
відповідності до п. 5.5 договорів
провести корекцію вартості послуг
пропорційно до збільшення мінімальної
заробітної плати в 2012, 2013 та 2014 роках та
сплатити заборгованість.
Відповідач проти позову заперечував,
оскільки вважає обидва договори
розірваними з 01.06.2014, та оскільки між
ним та Позивачем не було досягнуто
згоди щодо коригування розміру оплат
по відношенню до збільшення
мінімальної заробітної плати в 2012, 2013
та 2014 роках, то Відповідач вважає себе
не зобов'язаним оплачувати цю різницю,
та заявляє про відсутність
заборгованості за Договорами протягом
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані сторонами
докази та оцінивши їх в сукупності, суд
Між Позивачем, як виконавцем, та
Відповідачем, як замовником, було
укладено аналогічні за своїми умовами
договори про надання послуг № 19/11 від
15.11.2012 та № 19/12 від 08.04.2013 (далі -
Договори), де Замовник доручає, а
Виконавець зобов'язується забезпечити
охорону і збереження майна на об'єктах
Замовника за адресами: м. Київ, вул.
Вільямса, 3/7, та Конева 7а.
Вартість послуг за договором № 19/11
складає 7200 грн. за один місяць, в т. ч.
ПДВ 1200 грн., а за договором № 19/12 складає
6500 грн. за один місяць, в т. ч. ПДВ 1083,33
грн. Оплата наданих за Договорами
послуг здійснюється Замовником
щомісячно до 10-го числа наступного
місяця на підставі акта
здачі-приймання послуг (п. 2.1 - 2.1
Вартість послуг за Договорами підлягає
щорічній корекції відповідно до
збільшення мінімальної заробітної
плати (п. 5.5 Договорів). Вартість послуг
за погодженням Сторін уточнюється в
зв'язку з інфляцією на підставі
відповідних рішень, прийнятих Урядом
шляхом укладання додаткової угоди в
разі зміни розміру мінімальної
заробітної плати, відповідно до Закону
України «Про Державний бюджет України»
Строк дії обох Договорів сторонами
встановлено з моменту їх укладення до
31.12.2013. Відповідно до п. 4.3 Договорів
вони вважаються автоматично
пролонгованими на наступний рік, якщо
жодна з сторін не виявила наміру
Позивач наголошує на порушенні
Відповідачем його прав, оскільки
всупереч умовам п. 2.3 та 5.5 Договорів не
проводилась корекція вартості послуг
відповідно до збільшення мінімальної
заробітної плати в 2012, 2013 та 2014 роках,
хоча Позивач з такими пропозиціями
звертався (відповідні копії листів з
доказами їх направлення додані до
позову), тоді як за умови корекції та
збільшення вартості послуг за
розрахунками Позивача він додатково
до стягнення з Відповідача.
Також за твердженнями Позивача, хоча
послуги надаються ним належним чином,
проте Відповідач необґрунтовано
відмовляється підписувати акти
виконаних робіт та оплачувати надані
послуги, заборгованість за якими за
за червень-вересень місяці 2014 року.
Враховуючи вищенаведені порушення,
Позивач звернувся до Відповідача з
пропозиціями укласти додаткові угоди
про розірвання Договорів (відповідні
копії листів, додаткових угод та
доказів їх направлення залучені до
позову), та не отримавши від
Відповідача позитивної відповіді
перестав надавати послуги охорони, про
що направив Відповідачу листи, та
передав цей спір на вирішення суду.
Відповідач проти позову заперечує,
зазначаючи, що протягом строку дії
Договорів сторони не дійшли згоди
змінити розмір оплати вартості послуг
за цими договорами, і отже, не укладали
відповідних додаткових угод до цих
договорів про збільшення розміру
оплати. Натомість у встановлених
Договорами розмірах та протягом строку
їх дії Відповідач здійснював оплату в
Відповідач зазначає, що повідомленням
№ 156 від 30.04.2014 в поряду п. 4.2 Договору
розірвав Договори з Відповідачем, а з
01.06.2014 замовляє послуги охорони та
отримує їх на підставі договору,
укладеного з іншою особою, ТОВ «АСБ
Дослідивши пояснення представників
сторін та надані ними докази, та
оцінивши їх в сукупності, суд дійшов
висновку, що критично ставиться до
обґрунтувань заявленого позову, з
Строк дії Договорів встановлено з
моменту їх укладення та до 31.12.2013, з
можливістю автоматичної пролонгації
на наступний рік при відсутності
Матеріли справи не містять доказів, що
сторони заперечували проти
пролонгації Договорів після 31.12.2013, а
отже вони вважаються автоматично
пролонгованими на наступний рік.
Укладені між сторонами Договори є
договорами про надання послуг у
розумінні ст. 901 ЦК України.
Стаття 907 ЦК України передбачає, що
договір про надання послуг може бути
розірваний, у тому числі шляхом
односторонньої відмови від договору, в
порядку та на підставах, встановлених
цим Кодексом, іншим законом або за
домовленістю сторін. Порядок і
наслідки розірвання договору про
надання послуг визначаються
домовленістю сторін або законом.
У пунктах 4.2 Договорів встановлено
право Замовника, тобто Відповідача, в
односторонньому порядку розірвати
Договори через тридцять календарних
днів після письмового повідомлення про
це Виконавця, тобто Позивача.
Так, матеріали справи містять докази
повідомлення (направлення) відповідно
до п. 4.2 Договору Відповідачем Позивача
30.04.2014 про розірвання Договорів з 01.06.2014,
і таке повідомлення № 156 від 30.04.2014 за
умовами Договорів було направлено
Позивачу за 30 днів до розірвання, а отже
відповідно до п. 4.2 Договорів та ст. 907 ЦК
України Договори є розірваними з 01.06.2014.
Щодо заперечень Позивача стосовно
отримання вказаного повідомлення № 156
від 30.04.2014, то судом вони відхиляються,
оскільки з поштового чеку та
зворотного повідомлення про вручення
вбачається направлення повідомлення №
156 від 30.04.2014 саме на адресу Позивача
згідно даних його реєстрації (Довідка
статистики серії АА № 340311).
Стосовно змісту конверту та
заперечень, що Позивачу направлялось у
конверті не повідомлення № 156 від
30.04.2014, то судом такі заперечення
відхиляються, оскільки умови Договорів
не містять обов'язку Відповідача
направляти таке повідомлення цінним
листом з описом вкладення, як вважає
Позивач, тому посилання Позивача на
обов'язок Відповідача направляти цей
лист з описом вкладення є
необґрунтованими. Складені ж Позивачем
акти при відкритті поштового
відправлення суд оцінює критично,
через те, що вони складені виключно
працівниками Позивача, який
зацікавлений (що вбачається зі змісту
позову) в доведенні продовження
договірних відносин з Відповідачем, а
тому ці акти відхиляються як
односторонньо складені письмові
докази виключно зацікавленими особами.
Так, матеріали справи містять докази
сплати 10.06.2014 Відповідачем Позивачу
встановленої вартості послуг охорони
за Договорами за травень 2014 року.
Доказів наявності між сторонами спору
щодо заборгованості по оплаті наданих
по Договорам послуг по травень 2014 року
включно, в розмірі, що встановлений п. 2.1
Договорів, без коригування розміру цих
оплат на індекс інфляції та/або по
відношенню до збільшення мінімальної
заробітної плати, матеріали справи не
При цьому, матеріали справи також не
містять належних та допустимих доказів
надання Позивачу Відповідачем послуг
охорони і збереження майна на об'єктах
за адресами: м. Київ, вул. Вільямса, 3/7, та
Конева 7а, після травня 2014 року (з 01.06.2014).
Відповідачем отримання таких послуг
заперечується, про розірвання з 01.06.2014
Договорів у встановленому п. 4.2 цих
Договорів порядку він заявив, тому акти
наданих послуг з 01.06.2014 не підписував.
Доказів фактичного отримання
Відповідачем від Позивача послуг
охорони та збереження майна за
адресами м. Київ, вул. Вільямса, 3/7, та
Конева 7а, з 01.06.2014 матеріали справи не
містять, та натомість з залученого до
матеріалів справи Договору від 28.05.2014
та актів, убачається отримання
зазначених послуг Відповідачем від
іншої особи, ТОВ «АСБ ЩИТ» у червні,
липні та серпні 2014 року та
перерахування коштів в їх оплату.
Посилання Позивача на визнання
Відповідачем направленого йому акту
взаєморозрахунків, а отже, визнання
надавання послуг та наявності боргу за
них, оскільки Відповідачем цей акт не
оскаржувався, судом відхиляються,
позаяк вимоги чинного законодавства не
відносять акти звірки ані до
односторонніх правочинів, ані до
оферти вчинити такий правочин, тому не
оскарження такого акту звірки не є
визнанням надання послуг та/або боргу
за перелічені в акті послуги.
Посилання Позивача на встановлений ст.
882 ЦК України обов'язок Відповідача або
підписати або оскаржити акти, а у
іншому випадку вони визнаються
прийнятими, судом відхиляється,
оскільки положення даної норми
регулюють правовідносини з
будівельного підряду, тоді як між
сторонами склалися правовідносини з
надання послуг згідно з ст.ст. 901-907 ЦК
України, і положення ст. 882 ЦК України до
них не застосовуються.
Щодо направлених Позивачем
Відповідачу листів від 03.07.2014 з
додатками (додатковими угодами про
розірвання Договорів), то відсутність
відповіді на дані листи також не
свідчить про їх визнання з боку
Відповідача, оскільки, враховуючи
розірвання основних правочинів -
Договорів, з 01.06.2014, Відповідач
правомірно не розглядав наступні
оферти про розірвання вже розірваних
договорів, оскільки закон пов'язує
наслідки його діянь (дії або
бездіяльності) тільки стосовно діючих
З огляду на наведене, у суду відсутні
підстави для задоволення вимог
Позивача про розірвання в судовому
порядку вже розірваних раніше в
порядку п. 4.2 Договорів.
Залучені Позивачем до матеріалів
справи Акти приймання-передачі майна
між Позивачем та ПП «ЮС-Центр», трудові
угоди між ПП «ЮС-Центр» та фізичними
особами та акти про надання ПП «Корус»
ремонтних послуг також не свідчать про
надання Позивачем та отримання
Відповідачем передбачених умовами
Договорів послуг охорони та збереження
майна у період з 01.06.2014, а лише
стосуються господарських
правовідносин між іншими особами
(Позивачем, ПП «ЮС-Центр», фізичними
особами та ПП «Корус»), і до цих
господарських правовідносин
Відповідач не залучений. Матеріали
справи не містять доказів
Питання претензій Позивача до ТОВ «АСБ
ЩИТ» щодо задіяння працівників
Позивача для надання послуг охорони
від імені ТОВ «АСБ ЩИТ» за сумісництвом
на об'єктах Відповідача також не
стосується предмету даного спору,
оскільки не доводить надання
передбачених Договорами послуг самим
Позивачем після 01.06.2014, та натомість
стосується лише правовідносин між
Позивачем та ТОВ «АСБ ЩИТ», які не є
предметом спору та доведення в межах
даної справи.
Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
Однак, доказів фактичного надання
Позивачем Відповідачу передбачених
умовами Договорів послуг з 01.06.2014, та
прийняття їх Відповідачем, матеріали
справи не містять, а отже Відповідач не
зобов'язаний вносити оплату за них.
Надані Позивачем ксерокопії сторінок
журналу паркування за різні місяці 2014
року по 30.09.2014 також відхиляються судом
як належний доказ у справі, оскільки не
містять адрес, за якими надавалися ці
послуги, та будь-яких відміток з боку
Відповідача, що б підтверджувати
отримання ним цих послуг, як наданих по
Договорам після 01.06.2014.
Отже, в суду відсутні підстави
стягувати на користь Позивача з
Відповідача заборгованості в розмірі
заборгованості за надані послуги в
червні, липні, серпні та вересні 2014 року
відповідно до Договорів.
Щодо вимог Позивача про стягнення з
коштів пов'язаних з відмовою у
відповідності до п. 5.5 Договорів
провести корекцію вартості послуг
пропорційно до збільшення мінімальної
заробітної плати в 2012, 2013 та 2014 році, то
суд зазначає, що хоча п. 5.5 Договорів
передбачав проведення щорічної
корекції вартості послуг за Договорами
відповідно до збільшення мінімальної
заробітної плати, однак не
встановлював механізму такої
автоматичної договірної корекції
(автоматичного застосування певного
коефіцієнту, формули, розміру
коригуванні тощо) та відповідного
автоматичного збільшення розміру
оплати, а отже залишає це питання на
врегулювання за згодою сторін. І позаяк
сторони такої згоди не досягли, то у
суду відсутні підстави зобов'язувати
Відповідача провести таку корекцію
примусово, в порядку та розмірах, який
обрав Позивач, та на який Відповідач
згоди не давав, при розгляді даного
Натомість наступний пункт 2.3 Договорів
прямо вказує на уточнення вартості
послуг за Договорами лише за
погодженням сторін, за умови інфляції
на підставі відповідних рішень,
прийнятих Урядом шляхом укладання
додаткової угоди в разі зміни розміру
мінімальної заробітної плати,
відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України». Однак такої
згоди сторони також не дійшли.
Матеріали справи не містять доказів
З огляду на наведене, підстави для
задоволення вимог Позивача про
ПДВ 2617,50 грн., коштів пов'язаних з
відмовою у відповідності до п. 5.5
Договорів провести корекцію вартості
послуг, у суду відсутні.
Відтак, суд відмовляє в задоволенні
заявленого позову в повному обсязі.
Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд
У задоволенні позову відмовити
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 05.11.2014

Суддя
Сташків Р.Б.