КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р. Справа№ 910/11991/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Самсіна Р.І.

за участю представників:

від позивача: Юрченко О.І. - голова
правління,

від відповідача: представник - Зубар
О.В. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства фірма
"Український об'єднаний капітал"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 05.08.2014 р.

у справі № 910/11991/14 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Закритого акціонерного
товариства фірма "Український
об'єднаний капітал", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування", м. Київ

про стягнення 341 867,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 р. Закрите акціонерне
товариство фірма "Український
об'єднаний капітал" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування" про
стягнення 341 867,00 грн. збитків,
пов'язаних з оплатою виконаних робіт в
повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
зв'язку з підвищенням курсу дол. США
курсова різниця по відношенню до
стягнутої за рішенням суду суми боргу
за надані послуги за договором -
доручення № 100 від 25.02.2000 склала 341 867,00
грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.08.2014 р. у справі №910/11991/14 у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Закрите акціонерне товариство фірма
"Український об'єднаний капітал"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
суд першої інстанції порушив норми
матеріального та процесуального права,
а висновки, викладені в оскаржуваному
рішенні не відповідають матеріалам
справи.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач обґрунтовує правомірність
рішення суду першої інстанції та
просить залишити його без змін.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав у повному обсязі, просив
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її
без задоволення, а оскаржуване рішення
без змін.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, відзив на
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
25.02.2000 між ЗАТ "Українське об'єднання
капітал" (повірений) та дочірньою
компанію НАК Нафтобаз України
"Укргазвидобування" (довірений)
укладено договір - доручення № 100
(Договір).

Згідно умов Договору повірений
зобов'язався здійснити роботи по
погашенню дебіторської заборгованості
третіх осіб перед довіреним, а
довірений, в свою чергу, забезпечити
позивача необхідними документами та
оплатити виконані позивачем роботи.

У відповідності до п.п. 3.1, 3.2 Договору
вартість робіт, виконуваних позивачем,
встановлюється сторонами в конкретних
замовленнях; оплата виконаних
позивачем робіт, вказаних в п. 2.1 даного
договору, здійснюється відповідачем
протягом 3-х банківських днів з моменту
підписання: або акта виконаних робіт
про окремому етапу конкретного
замовленню; або акта виконаних робіт по
конкретному замовленню в цілому.

Відповідно до замовлення № 1 від 21.03.2000
повірений взяв на себе зобов'язання по
ліквідації дебіторської
заборгованості ВАТ "Азот", м. Черкаси
перед ДК "Укргазвидобування".
Довіритель оплачує виконані повіреним
роботи пропорційно і тими ж засобами
(грошима, цінними паперами та ін.).

Згідно з актами приймання-передачі
робіт від 11.01.2001 р. вартість виконаних
робіт склала 89 113 дол. США. Оплата
виконаних робіт проводиться шляхом
передачі векселів в гривнях по
офіційному курсу НБУ на день їх
передачі повіреному.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2003 у справі
№ 37/408 за позовом закритого
акціонерного товариства "Український
об'єднаний капітал" до дочірньої
компанії "Укргазвидобування"
національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" про стягнення 502 027,09
грн установлено, що згідно з п.3.2
договору № 100 від 25.02.2000 вартість
виконаних робіт оплачується протягом
трьох днів з моменту підписання акту
виконаних робіт. Тобто, за умовами
договору відповідач мав оплатити
виконані позивачем роботи до 16 січня 2001
року. По квитанції № 1 від 06.12.2002 дочірнє
підприємство "Укргазвидобування"
передало приватному нотаріусу ОСОБА_4
для передачі закритому акціонерному
товариству "Український об'єднаний
капітал" простий вексель № 7943
номінальною вартістю 500000 грн., виданий
відкритим акціонерним товариством
"Полтавагаз" терміном оплати до 25
вересня 2025 року. Відповідач не передав
позивачеві вексель по акту
прийому-передачі. Договором № 100 не
конкретизовані умови, якими векселями,
якого векселедавця і з якими строками
платежу відповідач має передати
векселі позивачеві, а тому передача на
депозит нотаріальної контори
будь-якого векселя, без згоди позивача
і після закінчення терміну розрахунків
за договором не може бути доказом
належного виконання відповідачем
договірних зобов'язань.

Враховуючи встановлені обставини, суд
прийняв рішення про стягнення вартості
виконаних робіт в грошовому виразі у
сумі 474 927,73 грн.

22.03.2013 р. позивач звернувся до
Господарського суду міста Києва у
зв'язку з неналежним виконанням
грошових зобов'язань за постановою
Київського апеляційного
господарського суду у справі № 37/408, у
зв'язку з чим просив задовольнити
вимоги, з відповідача у відповідності
до ч. 2 ст.625 ЦК стягнути 3% річних та
інфляційні витрати за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.10.2013 у справі № 910/5470/13 за
позовом закритого акціонерного
товариства фірми "Український
об'єднаний капітал" до дочірньої
компанії "Укргазвидобування" про
стягнення 90343,98 грн., залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 21.01.2014,
встановлено, що позивач правомірно
звернувся до суду з вимогою про
стягнення 3 % річних та інфляційних
втрат за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань за постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2003 у справі
№ 37/408 та стягнуто на його користь 3 %
річних у розмірі 42821,57 грн. та
інфляційних втрат у розмірі 46786,85 грн.,
що нараховані на суму основної
заборгованості в розмірі 474 927,73 грн.

Позивачем у даній справі заявлено
вимогу про стягнення збитків від
непроведення розрахунків у повному
обсязі у розмірі 341867,00 грн, що становить
29 319 дол. США на день подачі позову.

Відповідно до ч. 1 ст.22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Статтейю 224 Господарського кодексу
України передбачено, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення, зокрема,
включається неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення збитків
у вигляді упущеної вигоди, потрібна
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками;

4) вини та встановлення заходів, вжитих
стороною для одержання такої вигоди.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Всупереч зазначеному, позивачем не
доведено наявність всіх складових
правопорушення, за вчинення якого він
просить відшкодувати збитки, не
доведено причинного зв'язку між
протиправною поведінкою боржника та
збитками.

Так, якщо певне зобов'язання згідно з
рішенням господарського суду є
грошовим, відповідальність за
невиконання такого зобов'язання, яке
виникло з рішення суду, настає на
загальних підставах згідно з ч. 2 ст. 625
ЦК України.

Умовами договору, конкретизованих в
акті приймання-передачі від 11.01.2001 р.,
передбачено проведення розрахунків
між сторонами шляхом передачі
матеріальних цінностей, а саме
векселів.

Грошове зобов'язання між сторонами
виникло на підставі постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2003 р., в свою
чергу за несвоєчасне виконання даного
грошового зобов'язання з відповідача
стягнуто за рішенням суду від 29.10.2013 у
справі № 910/5470/13 3% річних і інфляційні
втрати.

Таким чином, місцевий господарський
суд дійшов правомірного висновку про
відмову в позові у зв'язку з
недоведеністю позивачем понесених ним
збитків від неналежного виконання умов
договору - доручення № 100 від 25.02.2000 р.,
який передбачав проведення
розрахунків шляхом передачі векселів
на суму 89 113,00 дол. США.

Також суд першої інстанції
обґрунтовано погодився із заявленим
відповідачем клопотання про
застосування позовної давності по
відношенню до вимог позивача про
стягнення збитків за договором. Також
суд першої інстанції вірно залишив
дане клопотання без задоволення,
зважаючи на те, що дійшов правильного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог по суті.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову, з даним висновком
погоджується і колегія суддів,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що місцевим господарським
судом повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи та надано їм належну
правову оцінку, рішення суду першої
інстанції відповідає законодавству,
матеріалам справи та не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Закритого
акціонерного товариства фірма
"Український об'єднаний капітал"
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 05.08.2014 року у справі № 910/11991/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/11991/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
П.В. Авдеєв

Р.І. Самсін