ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2014 р.Справа № 922/3631/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АМІ" (м. Донецьк) до
Красноградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління міндоходів у Харківській
області (Харківська обл., м. Красноград)
3-я особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Управління державної
казначейської служби України у
Красноградському районі Харківської
області (Харківська обл., м. Красноград)
про стягнення 96480,58 грн., за участю
представників сторін:

позивача - Тимофєєва О.М. (довіреність №
690 від 25.06.2014 р.),

відповідача - голов. держ інспектор юр.
сектору Гришина Р.П. (довіреність №
3020/20-16-10-09 від 11.11.2013 року),

третьої особи - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, з урахуванням уточнення
позовних вимог, яке було прийнято
ухвалою господарського суду
Харківської області від 13.10.2014 р. у
наданій редакції як уточнення періоду
нарахованих сум, просить суд стягнути
відповідача на свою користь основний
борг в сумі 91485,00 грн., інфляційне
збільшення за період з січня 2012 р. по
липень 2014 р. в розмірі 453,92 грн. та 3%
річних за період з 26.12.2012 р. по 23.08.2014 р. в
сумі 4541,66 грн. Свої позовні вимоги
обґрунтовує не виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
поставки №879/4-2012п від 14.12.2012 р.

Відповідач у відзиві на позов №2354 від
16.09.14 р., заперечує проти позовних вимог
та просить відмовити позивачу в їх
задоволенні у повному обсязі,
посилаючись на невиконання УДКСУ у
Красноградському районі його
розпорядження.

Відповідач у відзиві на позов №2405 від
26.09.14 р. (додатково), заперечує проти
вимог позивача щодо інфляційного
збільшення та 3% річних і просить
повністю відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог за рахунок
позивача, посилаючись на те, що умовами
поставки їх не було передбачено, тому
на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України вважає
позовні вимоги позивача у цій частині
безпідставними.

Третя особа у письмовому поясненні
вказала, що органи ДКС України вживають
усіх можливих заходів щодо проведення
у повному обсязі розрахунків згідно
наданих платіжних доручень
розпорядників коштів державного і
місцевого бюджетів та інших клієнтів,
направляючи на це весь наявний
фінансовий ресурс єдиного
казначейського рахунка, та відповідно
до законодавства України органи
казначейства не наділені
повноваженнями щодо наповнення
бюджету і відповідно не несуть
відповідальність за наявність
(достатність) фінансового ресурсу на
оплату відповідних зобов'язань.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13.10.2014 р.
розгляд справи був відкладений на
27.10.2014 р. о 11:30 години.

Позивач надав клопотання про долучення
до матеріалів справи платіжного
доручення №3518 від 22.10.2014 р. про доплату
судового збору.

Розглянувши це клопотання, суд вважає
за можливе задовольнити його.

Відповідач надав супровідний лист від
27.10.2014 р., в якому вказав, що надає
документи для долучення до матеріалів
справи.

Третя особа надала лист №03-46/1058-1324 від
13.10.2014 р., в якому просить розглядати
справу 13.10.2014 р. без участі її
представника.

Розглянувши клопотання третьої особи,
викладене у зазначеному листі, суд
вважає за необхідне відхилити його,
оскільки воно стосувалося минулого
судового засідання.

Також, третя особа надала лист
№03-46/1099-1372 від 21.10.2014 р., в якому просить
розглядати справу 27.10.2014 р. без участі
її представника.

Розглянувши клопотання третьої особи,
викладене у вищевказаному листі, суд
вважає за можливе задовольнити його.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

14.12.2012 р. сторонами був підписаний
договір поставки №879/4-2012п (надалі -
договір), за яким постачальник (позивач)
зобов'язується передати у власність
покупця товари виробничо-технічного
призначення, вказані в специфікації на
товар, що є додатком 1 до цього договору
(надалі - товар), а покупець (відповідач)
зобов'язується прийняти і оплатити
такий товар.

Згідно з п. 1.2 договору найменування
(номенклатура, асортимент), одиниці
виміру, кількість товару, що є
предметом поставки за цим договором,
зазначені у специфікації на товар
(додаток 1 до договору).

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору
ціна та загальна вартість продукції
визначена в п. 1.2 цього договору і
складає 91485,00 грн., в т.ч. ПДВ (20%) - 15247,00
грн.

Пунктом 3.3 даного договору сторони
узгодили, що оплата товару
здійснюється на підставі товарної
(видаткової) накладної.

Згідно з п. 4.1 договору строк поставки
товару: до 31 грудня 2012 р.

Відповідно до п. 3.5 цього ж договору
розрахунки здійснюються після
поставки товару згідно видаткової
накладної протягом семи календарних
днів після поставки або отримання
бюджетного призначення.

У додатку №1 до договору сторони
виклали специфікацію, а у додатку №2 до
договору сторони виклали протокол
погодження договірної ціни постачання
товару.

Позивач повністю виконав свої
зобов'язання за договором, поставивши
відповідачу товар на суму 91485,00 грн., що
підтверджується копією видаткової
накладної №1219/098 від 19.12.2012 р.,
підписаною уповноваженими
представниками сторін без зауважень та
засвідченими відбитками печаток обох
підприємств, а також копією
довіреності на отримання товару №47 від
10.12.2012 р.

Відповідач не оплатив отриманий товар
у строк, встановлений в пункті 3.5
договору, в зв'язку з чим виникла
заборгованість в сумі 91485,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України встановлює
обов'язковість договору для виконання
сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних
за період з 26.12.2012 р. по 23.08.2014 р. в сумі
4541,66 грн. та інфляційні за період з
січня 2012 р. по липень 2014 р. в сумі 453,92
грн.

Посилання відповідача, у відзиві на
позов, на невиконання УДКСУ у
Красноградському районі
розпорядження, суд вважає
безпідставними, оскільки УДКСУ у
Красноградському районі не є стороною
за договором поставки №879/4-2012п від
14.12.2012 р.

Наявність заборгованості в сумі 91485,00
грн. підтверджується копією акту
звірки взаєморозрахунків за період з
01.01.2013 р. по 01.01.2014 р., підписаною
уповноваженими представниками сторін
та засвідченою печатками обох
підприємств.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості за договором
поставки №879/4-2012п від 14.12.2012 р., 3% річних
та інфляційних.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими, доведеними і
підлягаючими задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача належить стягнути на
користь позивача судовий збір.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст.ст. 525, 526,
530, 625, 629, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 33-35, 43, 49,
82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Красноградської
міжрайонної державної податкової
інспекції Харківської області (63304,
Харківська обл., м. Красноград, вул.
Короленко, буд.85. Код ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю " АМІ" (83060, м. Донецьк,
вул. Куйбишева, буд.143-Г. Код )
заборгованість за договором поставки
№879/4-2012п від 14.12.2012 р. в сумі 91485,00 грн., 3%
річних за період з 26.12.2012 р. по 23.08.2014 р. в
сумі 4541,66 грн., інфляційні за період з
січня 2012 р. по липень 2014 р. в сумі 453,92
грн. та судовий збір в сумі 1929,61 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 31.10.2014 р.

Суддя В.І. Ольшанченко