ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2014 р.
справа №
911/4108/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС», м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», Київська обл.,
с. Мархалівка

2. Асоціація фермерів
«Агрокомплекс», Дніпропетровська обл.,
с. Орлівщина

про стягнення 2 964,54 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н
від 25.03.2013)

від відповідача 1: не прибув

від відповідача 2: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.09.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі-ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС»/позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(далі-ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп»/відповідач 1) та
Асоціації фермерів «Агрокомплекс»
(далі-АФ «Агрокомплекс»/відповідач 2)
про солідарне стягнення 2 964,54 грн.
курсової різниці, нарахованої за
договором поставки №ТК150611/1 від 15.06.2011.

Відповідачі 1, 2 не скористались правом,
наданим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, та
відзив на позовну заяву не надали.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.09.2014 порушено провадження
у справі №911/4108/14 та призначено справу
до розгляду на 14.10.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 14.10.2014 розгляд даної справи
було відкладено на 28.10.2014.

В судові засідання 14.10.2014 та 28.10.2014
представники відповідачів не прибули,
витребувані судом документи не надали,
про причини неявки суд не повідомив,
хоча про час та місце розгляду даної
справи були повідомлені належним
чином.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.06.2011 між ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
(постачальник) та АФ «Агрокомплекс»
(покупець) було укладено договір
поставки на умовах товарного кредиту
№ТК150611/1 (далі-договір), відповідно до
якого у строки, зумовлені договором,
постачальник зобов'язався поставити та
передати у власність покупця
насіннєвий матеріал та хімічні засоби
захисту рослин, а покупець зобов'язався
прийняти товар для власних та
виробничих потреб, сплатити проценти
за користування товарним кредитом та
ціну товару відповідно до умов
договору.

Пунктом 6.5 договору передбачено, що у
зв'язку з тим, що товар буде
оплачуватися покупцем не в момент
укладення договору, то всі платежі, що
передбачені договором, підлягають
індексації, а покупець зобов'язується
сплатити постачальнику проіндексовані
суми відповідних платежів у строки,
встановлені договором. Проіндексована
сума платежу визначається таким чином:
ПСП=(К2/К1)*СП, де ПСП - проіндексована
сума платежу, яка підлягає сплаті
покупцем постачальнику, СП - сума
платежу за договором, К2 - курс гривні до
долару США, встановлений НБУ на дату
укладення договору. Якщо К2 є меншим за
К1, то ПСП дорівнює СП.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем 2 своїх договірних
зобов'язань в частині своєчасної та
повної оплати поставленого товару
вартістю 68 032,26 грн., ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до АФ «Агрокомплекс»
про стягнення 7 225,52 грн. заборгованості
за договором №ТК150611/1 від 15.06.2011, 958,97
грн. пені, 31 182,31 грн. штрафу та 11 291,12
грн. процентів за користування чужими
грошовими коштами.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.04.2012 у
справі №36/5005/1870/2012 позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з АФ
«Агрокомплекс» на користь ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» 7 225,52 грн.
заборгованості за договором №ТК150611/1
від 15.06.2011 та 958,97 грн. пені, у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.06.2012 у справі №36/5005/1870/2012 вищевказане
судове рішення в частині відмови у
стягненні штрафу та процентів за
користування чужими коштами скасовано,
означені позовні вимоги задоволено.

15.11.2012 між ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
та ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» було
укладено угоду №15-11/12-120 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512- 519 ЦК
України), відповідно до якої первісний
кредитор (ТОВ «Корпорація
«Агросинтез») відступив новому
кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»)
право вимоги виконання боржником (АФ
«Агрокомплекс») зобов'язання щодо
сплати розміру заборгованості
(індексації ціни товару, дооцінки
вартості товару, курсової різниці),
пені, 3% річних, відсотків за
користування чужими грошовими коштами
та інфляційних втрат, набутих
первісним кредитором на підставі
договору №ТК150611/1 від 15.06.2011 у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням відповідачем 2 грошового
зобов'язання згідно зазначеного
договору щодо оплати вартості
отриманого товару.

Крім того, 21.11.2012 між ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі-кредитор) та ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» (далі-поручитель)
укладено договір поруки №21-11-2012-2,
відповідно до якого поручитель
поручився перед кредитором за
виконання АФ «Агрокомплекс» обв'язку
щодо сплати розміру заборгованості у
зв'язку з неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язань за договором
№ТК150611/1 від 15.06.2011.

У відповідності до наданих суду
банківських виписок з поточних
рахунків ТОВ «Корпорація «Агросинтез»,
як первісного кредитора, та ТОВ
«Компанія «НІКО-ТАЙС», як нового
кредитора, поставлений за договором
товар на суму 69 294,02 грн. відповідач 2
оплатив 20.06.2011 у розмірі 14 703,50 грн.,
29.06.2011 у розмірі 4 000,00 грн., 07.07.2011 у
розмірі 1 600,00 грн., 27.10.2011 у розмірі 10
000,00 грн., 28.10.2011 у розмірі 10 000,00 грн.,
31.10.2011 у розмірі 21 765,00 грн. та 03.04.2014 у
розмірі 7 225,52 грн.

Посилаючись на те, що відповідач 2, як
покупець за договором №ТК150611/1 від
15.06.2011, остаточну оплату вартості
поставленого товару здійснив без
врахування курсових коливань, позивач
просить суд солідарно стягнути з
відповідача 2, як боржника, та
відповідача 1, як поручителя, 2 964,54 грн.
курсової різниці, нарахованої на суму
остаточного платежу (7 225,52 грн.) із
застосуванням курсу гривні до долара
США (11,24 грн./дол. США) на момент
здійснення відповідачем 2 остаточних
розрахунків за поставлений товар
(03.04.2014).

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачами 1, 2 не надано
суду ані відзиву на позовну заяву, ані
будь-яких інших доказів та/або
документів, що впливають на вирішення
даного спору по суті, суд у
відповідності до ст. 75 ГПК України,
здійснював розгляд даної справи за
наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив,
що заявлена позовна вимога підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1
ст. 193 Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 712 та ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України
встановлено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Крім того, положення чинного
законодавства визначають національну
валюту України як єдиний законний
платіжний засіб на території України,
однак не містять заборони на вираження
у договорі грошових зобов'язань в
іноземній валюті, визначення грошового
еквівалента в іноземній валюті, а також
на здійснення перерахунку грошового
зобов'язання у разі зміни Національним
банком України курсу національної
валюти України щодо іноземної валюти
(постанова Верховного Суду України від
04.07.2011р. у справі №3-62гс11, постанова
Верховного Суду України від 26.12.2011р. у
справі №3-141гс11).

У відповідності до специфікацій №1 від
15.06.2011, №2 від 20.06.2011, №3 від 29.06.2011 до
договору суми платежів підлягають
індексації згідно із договором.
Остаточна оплата вартості
поставленого за договором товару
здійснюється не пізніше 01.10.2011.

Пунктом 6.5 договору передбачено, що у
зв'язку з тим, що товар буде
оплачуватися покупцем не в момент
укладення договору, то всі платежі, що
передбачені договором, підлягають
індексації, а покупець зобов'язується
сплатити постачальнику проіндексовані
суми відповідних платежів у строки,
встановлені договором.

Проіндексовані суми платежів є
грошовими зобов'язаннями покупця перед
постачальником з оплати товару, які
покупець повинен виконати. Сплачені
покупцем постачальнику суми у зв'язку з
виконанням цього пункту, що
перевищують вартість договору, є
індексацією (тобто збільшенням) ціни
товару.

Приписами статей 512, 514 ЦК України
встановлено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

З огляду наведеного, отримання
відповідачем 2 за договором №ТК150611/1
від 15.06.2011 товару загальною вартістю 69
294,02 грн., у відповідності до наведених
нормативних та договірних положень,
породжує в останнього обов'язок щодо
оплати вартості такого товару у
повному обсязі з урахуванням курсу
гривні до долара США станом на день
оплати, що свідчить про підставність
заявленої позивачем, як новим
кредитором, вимоги про стягнення
проіндексованої суми заборгованості
за договором, яка полягає у розмірі
курсової різниці, обрахованої із
застосуванням офіційного курсу гривні
до дол. США на момент здійснення
розрахунків за договором.

При цьому, судом враховано, що як факт
отримання відповідачем 2 товару за
договором №ТК150611/1 від 15.06.2011 загальною
вартістю 69 294,02 грн., так і наявність
станом на 03.04.2012 7 225,52 грн.
заборгованості за договором,
встановлені рішенням господарського
суду Дніпропетровської області від
03.04.2012 у справі №36/5005/1870/2012, а тому, в
силу вимог ст. 35 ГПК України, не
підлягають доведенню повторно.

Крім того, згідно ст. 541 ЦК України та ч. 1
ст. 543 ЦК України солідарний обов'язок
або солідарна вимога виникають у
випадках, встановлених договором або
законом, зокрема у разі неподільності
предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

У відповідності до п. 3.1 договору
поруки, відповідальність поручителя
перед кредитором обмежується сплатою
розміру заборгованості у сумі 3 000,00
грн.

За таких обставин, беручи до уваги
наведені нормативні приписи, а також
враховуючи, що станом на момент
укладення спірного договору (15.06.2011)
офіційний курс гривні до долара США
становив 7,97 грн., у той час, як на момент
проведення відповідачем 2 остаточних
розрахунків за товар 03.04.2014 у сумі 7 225,52
грн. офіційний курс гривні до долара
США становив 11,24 грн., суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
солідарне стягнення з відповідачів 2
964,54 грн. курсової різниці підлягає
задоволенню як така, що доведена
позивачем належними та допустимими
доказами та не спростована у
встановленому порядку відповідачами 1,
2.

При винесенні даного рішення судом
також було враховано, що жодним з
відповідачів не було заявлено про
застосування наслідків спливу строків
позовної давності для захисту
порушеного права, передбачених ст. 267
Цивільного кодексу України.

Крім того, разом з позовними вимогами
позивач просив суд пропорційно
стягнути з відповідачів 500,00 грн.
витрат, пов'язаних з оплатою послуг
адвоката.

В обґрунтування розміру понесених
позивачем витрат, суду надано:

- копію договору про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) №24-1/12, укладеного 24.12.2012 між
позивачем та адвокатом ОСОБА_1;

- копію свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю ОСОБА_1 НОМЕР_1
від 29.10.2009;

- копію акта здачі-приймання виконаних
робіт щодо надання адвокатських послуг
(правової допомоги) від 26.08.2014 на суму
500,00 грн.;

- платіжне доручення позивача №167 від
24.12.2012 на суму 500,00 грн.

Приписами статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

У відповідності до п. 6.5 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України», розподіл сум інших,
крім судового збору, судових витрат
здійснюється за загальними правилами
частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при
задоволенні позову вони покладаються
на відповідача, при відмові в позові -
на позивача, а при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. За тими ж правилами
здійснюється й розподіл сум цих витрат
у розгляді господарським судом
апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл,
господарський суд має враховувати, що
розмір відшкодування судових витрат,
не пов'язаних зі сплатою судового
збору, не повинен бути неспіврозмірним,
тобто явно завищеним порівняно з ціною
позову. У зв'язку з цим суд з
урахуванням конкретних обставин,
зокрема ціни позову, може обмежити
даний розмір з огляду на розумну
необхідність судових витрат для даної
справи.

Враховуючи наведене, беручи до уваги
час на підготовку матеріалів до
судового слухання, участь адвоката у
судових засіданнях, складність
юридичної кваліфікації правовідносин
у справі, суд дійшов висновку про
задоволення зазначеної вимоги
позивача та стягнення з відповідачів
витрат, пов'язаних з оплатою послуг
адвоката у розмірі 500,00 грн. в рівних
частках.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідачів в
рівних частках з урахуванням розміру
задоволених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 04.02.2014 у справі №904/7731/13.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 525, 526, 512, 514, 553, 554, 625, 627, 629,
692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 173,
175, 193, 265 Господарського кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Солідарно стягнути з Асоціації
фермерів «Агрокомплекс» (51215,
Дніпропетровська обл., Новомосковський
р-н, с. Орлівщина, вул. Куйбишева, 3,
ідентифікаційний код 25521214) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(08633, Київська обл., Васильківський р-н,
с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22,
ідентифікаційний код 38267861) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (вул. Ак. Заболотного, 38, кв.
23, ідентифікаційний код 38039872) 2 964 (дві
тисячі дев'ятсот шістдесят чотири) грн.
54 коп. курсової різниці.

3. Стягнути з Асоціації фермерів
«Агрокомплекс» (51215, Дніпропетровська
обл., Новомосковський р-н, с. Орлівщина,
вул. Куйбишева, 3, ідентифікаційний код
25521214) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (вул. Ак. Заболотного, 38, кв.
23, ідентифікаційний код 38039872) 913
(дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп.
судового збору та 250 (двісті п'ятдесят)
грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з оплатою
послуг адвоката.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(08633, Київська обл., Васильківський р-н,
с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22,
ідентифікаційний код 38267861) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (вул. Ак. Заболотного, 38, кв.
23, ідентифікаційний код 38039872) 913
(дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп.
судового збору та 250 (двісті п'ятдесят)
грн. 00 коп. витрат, пов'язаних з оплатою
послуг адвоката.

5. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 30.10.2014

Суддя

В.А. Ярема