номер провадження справи 30/68/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014
Справа № 908/2852/14

за позовом: Концерну "Міські теплові
мережі" в особі філії Концерну "Міські
теплові мережі" Комунарського району
(юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, буд. 137; фактична адреса:
69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-В),

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (69118, АДРЕСА_1),

про стягнення 2196,59 грн.

Суддя Кагітіна
Л.П.

За участю представників сторін та
учасників процесу:

від позивача - Кузьміна С.Ю.,
довіреність № 9137/27 від 31.12.2013 р.;

від відповідача - не з'явився (у
судовому засіданні була присутня
родичка відповідача - мати ОСОБА_3 без
належних повноважень).

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької
області звернувся Концерн "Міські
теплові мережі" в особі філії Концерну
"Міські теплові мережі" Комунарського
району з позовною заявою про стягнення
з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованості за договором № 501779 від
01.09.2006 р. купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді в розмірі 2196,59
грн., в т.ч.: 1822,66 грн. основного боргу,
140,14 грн. пені, 25,78 грн. - 3% річних, 208,01 грн.
інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на приписи статей
11, 15, 16, 96, 258, 509, 526, 530, 625, 629 ЦК України,
статей 1, 2, 193, 232, 276 ГК України, Закону
України "Про теплопостачання" №2633-IV від
02.06.2005 року, Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", Правил
користування тепловою енергією,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 року.
При цьому вказує, що поставлена
позивачем на виконання умов договору
теплова енергія за період: з жовтня 2013
р. по лютий 2014 р., відповідачем не
оплачена в повному обсязі, що призвело
до утворення у останнього
заборгованості перед позивачем в сумі
1822,66 грн. Вказує на те, що невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором є підставою для покладення
на останнього додаткової
відповідальності у вигляді пені та
інших передбачених законом та
договором санкцій.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 11.08.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/2852/14
присвоєно справі номер провадження №
30/68/14, розгляд якої призначено на 28.08.2014
р. У сторін витребувані документи, які
необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи.

На підставі ст. 77 Господарського
кодексу України, ухвалою суду від 22.08.2014
р., у зв'язку із необхідністю
витребування від сторін додаткових
доказів та пояснень, розгляд справи
відкладено до 25.09.2014 р.

Ухвалою суду від 25.09.2014р. строк
вирішення спору у справі № 908/2852/14 за
заявою позивача продовжено на
п'ятнадцять днів до 27.10.2014р., розгляд
справи відкладено до 22.10.2014 р.

За письмовим клопотанням представника
позивача фіксація судового процесу
технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві, просить стягнути з
відповідача заборгованості за
договором купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 501779 від 01.09.2006
р. в розмірі 2196,59 грн., в т.ч.: 1822,66 грн.
основного боргу, 140,14 грн. пені, 25,78 грн. -
3% річних, 208,01 грн. інфляційних втрат.

Повноважний представник відповідача в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суду не повідомив,
надіслав на адресу суду свої
заперечення по справі. В обґрунтування
заперечень посилається на те, що 01.09.2006
р. між Концерном "Міські теплові мережі"
та відповідачем укладено договір
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді №501779. Теплова енергія
відпускалась до нежитлового
приміщення АДРЕСА_1. В травні місяці 2012
р. відповідачем було змінено
призначення приміщення за адресою
АДРЕСА_1, зменшено кількість секцій
батарей опалення, виконано перерахунок
споживання теплової енергії, надані
відповідні розрахунки, відповідно до
яких були зменшені витрати по
споживанню теплової енергії в
приміщенні.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 189 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом справи у разі виконання
останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до вказаних вимог,
відповідач про час та місце слухання
даної справи був повідомлений належним
чином.

Як свідчать матеріали справи, ухвали
господарського суду від 11.08.2014 р., від
28.08.2014 р., від 25.09.2014 р. було надіслано на
адресу відповідача, зазначену в
позовній заяві та Витягу з ЄДРПОУ
станом на 09.09.2014р.: 69118, АДРЕСА_1, - і в
строки, визначені ст. 87 ГПК України.

В пункті 15 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-8/675 від
14.08.2007р. "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2007 року" (із змінами та
доповненнями) зазначено, що у разі коли
фактичне місцезнаходження юридичної
особи - учасника судового процесу з
якихось причин не відповідає її
місцезнаходженню, визначеному згідно з
законом, і дана особа своєчасно не
довела про це до відома господарського
суду, інших учасників процесу, то всі
процесуальні наслідки такої
невідповідності покладаються на цю
юридичну особу.

Статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що при неподанні відзиву
на позовну заяву і витребуваних
господарським судом матеріалів справу
може бути розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Відкладення на підставі ст. 77 ГПК
України розгляду справи у разі
нез'явлення представника сторони за
викликом господарського суду є правом,
а не обов'язком суду, і
використовується ним, якщо неявка
представника сторони перешкоджає
вирішенню спору в даному судовому
засіданні.

В даному випадку суд вважає, що наявних
у справі матеріалів достатньо для
розгляду справи по суті.

Враховуючи обмеженість розгляду
справи визначеними законом
процесуальними строками та
достатність матеріалів справи для
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за відсутності
представника відповідача. До того ж, як
вже зазначалося, в судовому засіданні
була присутня родичка
відповідача-мати ОСОБА_3 (без належних
повноважень).

В судовому засіданні 22.10.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено на
підставі ст. 85 ГПК України вступну і
резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача в судових
засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2006 р. між Концерном "Міські теплові
мережі" (Теплопостачальна організація,
позивач у справі) в особі директора
філії Концерну "Міські теплові мережі"
Комунарського району та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (Споживач,
відповідач у справі) укладено Договір
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 501779, за умовами якого (п.
1.1. договору) Теплопостачальна
організація взяла на себе зобов'язання
відпустити Споживачу теплову енергію в
гарячій воді, а Споживач зобов'язався
прийняти та оплатити її вартість за
діючими тарифами (цінами) в терміни та
порядку, встановленими умовами цього
Договору та додатками до Договору, що є
його невід'ємними частинами.

Згідно з п. 3.2.6. Договору Споживач
зобов'язався виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і терміни, які
передбачені Договором.

Відповідно до п. 6.2. Договору
розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Згідно п. 6.6. Договору, Споживач з 10 по 12
число місяця, наступного за
розрахунковим, повинен отримати від
Теплопостачальної організації
документи за розрахунковий період:
рахунок-фактуру; акт
приймання-передачі теплової енергії;
податкову накладну (платникам ПДВ).
Отриманий акт приймання-передачі
теплової енергії Споживач повинен
підписати, оформити належним чином та
повернути на адресу Теплопостачальної
організації на протязі п'яти днів з
дати отримання. Датою отримання акту
вважається: при отриманні нарочним -
дата вручення представнику Споживача;
при направлені рекомендованим листом -
дата зазначена у відбитку поштового
штемпеля на документі, що зроблений
поштовим відділенням та підтверджує
відправлення, з урахуванням поштового
пробігу документа (по місту - 3 дні, по
області - 5 днів, по Україні - 7 днів) (п.
6.6.1.). В разі наявності заперечень щодо
даних, зазначених в акті, Споживач
зобов'язаний надати Теплопостачальній
організації нормативно обґрунтовані
письмові заперечення до даного Акту з
додаванням відповідних документів та
погодити з Теплопостачальною
організацією всі розбіжності у
встановлений строк - п'ять днів (п. 6.6.2.
Договору). У разі неотримання акту
приймання-передачі, або обґрунтованих
заперечень в його підписанні у
встановлений договором термін, акт
підписується Теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його Споживачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженим і є підставою для
проведення розрахунків за зазначений в
ньому розрахунковий період (п. 6.6.2.
Договору).

Оплата за теплову енергію проводиться
шляхом перерахування грошових коштів у
розрахунковому періоді на поточний
рахунок Теплопостачальної
організації. Остаточні розрахунки за
відпущену у розрахунковому періоді
теплову енергію здійснюються
Споживачем на підставі акту
приймання-передачі теплової енергії у
термін до 25 числа місяця, наступного за
розрахунковим (п. 6.3. Договору)

Приписами п. 7.2.8. Договору встановлено,
що в разі несвоєчасної оплати
Споживачем за теплову енергію
відповідно до терміну, встановленого у
пункті 6.3 цього Договору, з наступного
дня після закінчення терміну сплати
Споживачу нараховується пеня у розмірі
0,5% від суми простроченого платежу (але
не більше суми обумовленої чинним
законодавством) за кожен день
прострочення по день фактичної оплати.

Договір набуває чинності з " 01" вересня
2006 року і діє до " 01" вересня 2007 року.
Договір вважається продовженим на
кожний наступний рік від дати, вказаної
в п. 10.1, якщо не відбулася ні одна із
обставин, вказаних у п. 10.2 Договору, які
є підставами припинення дії Договору
(пункти 10.1 та 10.4 Договору).

Як вказує позивач і підтверджується
наданими до матеріалів справи актами
приймання-передачі теплової енергії,
ним в період з жовтня 2013 р. по лютий 2014 р.
відпущено відповідачу теплову енергію
на загальну суму 1822,66 грн.: жовтень 2013 р.
- 314,21 грн., листопад 2013 р. - 436,54 грн.,
грудень 2013 р. - 568,44 грн., січень 2014 р. - 472,56
грн., лютий 2014 р. - 674,39грн.

Як свідчать матеріали справи, акти
приймання-передачі теплової енергії за
жовтень 2013 р., листопад 2013 р. та грудень
2014 р. споживач відмовився підписувати,
про що в актах зроблені відповідні
відмітки. Такі акти вважаються
погодженими згідно п. 6.6.2 Договору і є
підставою для проведення розрахунків.
Акти приймання-передачі за січень 2014 р.
та лютий 2014 р. підписані відповідачем
без зауважень.

Відпущена за Договором у спірний
період теплова енергія відповідачем не
оплачена в повному обсязі, що призвело
до утворення у останнього
заборгованості перед позивачем в сумі
2196,59 грн.

Позовні вимоги про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
заборгованості за договором № 501779 від
01.09.2006 р. купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді в розмірі 2196,59
грн., в т.ч.: 1822,66 грн. основного боргу,
140,14 грн. пені, 25,78 грн. - 3% річних, 208,01 грн.
інфляційних втрат - були предметом
судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали та фактичні обставини
справи, оцінивши надані письмові
докази у їх сукупності, вислухавши
пояснення представника позивача, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини. Цивільні права та обов'язки
можуть виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. Аналогічні
положення містить ст. 174 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
згідно з якою господарські
зобов'язання між суб'єктами
господарювання виникають, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами склалися господарські
відносини на підставі укладеного між
сторонами договору, які породили
взаємні обов'язки: обов'язком позивача
стало постачання відповідачу теплової
енергії у вигляді гарячої води, а
обов'язком відповідача - оплата
вартості теплової енергії в порядку та
на умовах, визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України).

За приписами статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач свої зобов'язання щодо
своєчасної оплати теплової енергії та
отриманих послуг, всупереч умов
Договору та вимог закону, в обумовлений
Договором строк не виконав.

Згідно долучених до матеріалів справи
копій актів приймання-передачі
теплової енергії за період з жовтня 2013
р. по лютий 2014 р. включно, позивачем
відпущено відповідачу теплову енергію
на загальну суму 1822,66 грн., у зв'язку з
чим останньому до сплати було
виставлено відповідні рахунки.

Акти приймання-передачі теплової
енергії за жовтень 2013 р., листопад 2013 р.
та грудень 2014 р. споживач відмовився
підписувати, про що в акті зроблена
відмітка. Такий акт вважається
погоджений згідно п. 6.6.2 Договору і є
підставою для проведення розрахунків.
Акт приймання-передачі за січень 2014 р.
та лютий 2014 р. підписані відповідачем
без зауважень.

Отже, обґрунтованим слід визнати
нарахування позивачем вартості
теплової енергії за актами за період з
жовтня 2013 р. по лютий 2014 р. включно, яку
всупереч умовам Договору та вимог
закону, відповідач не оплатив в повному
обсязі, внаслідок чого у нього
утворилась заборгованість перед
позивачем в сумі 1822,66 грн.

Заперечення відповідача розцінюються
судом як безпідставні, необґрунтовані
та такі, що не спростовують факту
порушення останнім своїх зобов'язань
за договором, з огляду на наступне.

Відповідно до Додатку №1 та Додатку №1а
до договору купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 501779 від 01.09.2006
р. сторонами узгоджено, та погоджено
підписами, обсяги та порядок
постачання теплової енергії для
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до Договору про внесення
змін від 03.05.2012 р. до договору
купівлі-продажу об'єкта права
комунальної власності від 09.11.2009 р.
№154/09 відповідачем змінено пункт 5.7.
розділу 5 Договору профіль
використання приміщення з перукарні на
магазин продовольчих та
непродовольчих товарів та надання
послуг.

Крім того, відповідачем зазначено у
свої запереченнях, що у вказаному
приміщенні було зменшено споживання
теплової енергії за рахунок зменшення
кількості теплових пристроїв.

Згідно актів обстеження системи
теплоспоживання Міських теплових
мереж б/н від 10.01.2013 р., 29.07.2013 р., 28.11.2013 р.
членами комісії було встановлено, що в
приміщенні споживача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
абонента за договором № 501779 було
виконано реконструкцію
(переобладнання) системи опалення без
надання відповідного проекту.

Пунктом 3.2.7 Договору зазначено, що
споживач зобов'язується узгоджувати з
теплопостачальною організацією нові
підключення та відключення і
переобладнання тепловикористовуючих
установок у встановленому порядку, які
спричинили збільшення або зменшення
споживання теплової енергії.

Крім того, відповідно до п. 40 Постанови
Кабінету міністрів України № 1198 від 3
жовтня 2007р. "Про затвердження Правил
користування тепловою енергією»
споживач теплової енергії зобов'язаний
дотримуватися вимог
нормативно-технічних документів та
договору; забезпечувати належний стан
обслуговування та безпечну
експлуатацію власної системи
теплоспоживання; зберігати вузол
обліку та пломби на ньому в належному
стані; повідомляти теплопостачальну
організацію про недоліки в роботі
вузла обліку; вчасно проводити
розрахунки за спожиту теплову енергію
та здійснювати інші платежі відповідно
до умов договору та цих Правил;
погоджувати з теплопостачальною
організацією нові підключення і
відключення та переобладнання системи
теплоспоживання, які є причиною
збільшення або зменшення обсягу
споживання теплової енергії; надавати
необхідні розрахункові документи на
вимогу представників
теплопостачальної організації для
перевірки правильності оплати та
відповідності записів у них показам
вузла обліку; повідомити
теплопостачальну організацію про своє
бажання щодо припинення споживання
теплової енергії відповідно до
договору; не допускати переобладнання
системи теплоспоживання, яке
призводить до порушення теплового
балансу будинку, будівлі (споруди); у
міжопалювальний період виконувати
обов'язкові обсяги робіт з підготовки
до опалювального періоду та оформити
акт про готовність об'єкта до
опалювального періоду або надати
рішення (лист) щодо гарантії
забезпечення безпечної експлуатації
системи теплоспоживання; не займати
підвали будинків, будівель (споруд), що
мають небезпеку затоплення, в яких
прокладені теплові мережі або
обладнані теплові вводи, під майстерні,
склади, магазини, офіси тощо.

Отже, в порушення вищевикладеного
відповідачем не було погоджено жодних
дій з теплопостачальною організацією,
щодо переобладнання системи
теплоспоживання, які, за думкою
відповідача, стали причиною зменшення
обсягу споживання теплової енергії в
приміщенні відповідача, а також не були
в установленому порядку внесені зміни
до договору купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді №501779 від 01.09.2006
р. щодо обсягів постачання
відповідачу теплової енергії.

Враховуючи викладене, вимоги про
стягнення основного боргу в сумі 1822
грн.66 коп. за відпущену теплову енергію
за період з жовтня 2013 р. по лютий 2014 р. є
такими, що підлягають задоволенню.

Крім вищезгаданої вимоги про
стягнення основного боргу, позивачем
заявлено вимоги про стягнення з
відповідача 140,14 грн. пені, 25,78 грн. - 3%
річних, 208,01 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтями 611, 625 ЦК
України.

Зокрема, частиною 2 ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" (далі -
Закон) платники коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін. При
цьому, статтею 3 Закону встановлено, що
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

З огляду на викладене, враховуючи
встановлений факт прострочення
відповідачем виконання грошових
зобов'язань, вимоги про стягнення з
нього пені, інфляційних втрат та 3%
річних заявлені позивачем
обґрунтовано.

Перевіривши надані позивачем
розрахунки пені, інфляційних втрат та 3%
річних, суд дійшов до висновку, що
вимоги про їх стягнення підлягають
задоволенню в межах заявлених в позові
сум.

За таких обставин, з відповідача на
користь позивача слід стягнути суму
140,14 грн. пені за період з 26.11.2013 р. по
07.08.2014 р., 25,78 грн. - 3% річних з 26.11.2013 р. по
07.08.2014 р., 208,01 грн. інфляційних втрат з
жовтня 2013 р. по лютий 2014 р..

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
витрати зі сплати судового збору
покладаються на відповідача, оскільки
спір виник внаслідок його неправильних
дій.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, 75, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну "Міські
теплові мережі" в особі філії Концерну
"Міські теплові мережі" Комунарського
району (м. Запоріжжя) до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Запоріжжя)
задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (69118, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на
користь Концерну "Міські теплові
мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, 137; ;
поточний рахунок зі спеціальним
режимом використання №2813 у Філії
- Запорізьке обласне управління ПАТ
"Державний ощадний банк України", МФО
313957, ) заборгованість за
договором № 501779 від 01.09.2006 р.
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді в розмірі 1822 (одна тисяча
вісімсот двадцять дві) грн. 66 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (69118, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на
користь Концерну "Міські теплові
мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, 137; ;
поточний рахунок зі спеціальним
режимом використання №1951 у Філії
- Запорізьке обласне управління ПАТ
"Державний ощадний банк України", МФО
313957, ) 140 (сто сорок) грн. 14
коп. пені, 25 (двадцять п'ять) грн. 78 коп. -
3% річних, 208 (двісті вісім) грн. 01 коп. -
інфляційних втрат та 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
витрат зі сплати судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду
набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 27.10.2014 р.