ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Справа № 910/1620/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Іванової Л.Б.
суддівГольцової Л.А. (доповідач), Козир
Т.П.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Міжнародної Асоціації Повітряного
Транспорту в особі представництва
"Інтернешнл Ейр Транспорт Асосіейшн" -
ІАТА Українана рішення та
постановуГосподарського суду міста
Києва від 28.02.2013 Київського
апеляційного господарського суду від
29.05.2013у справі№ 910/1620/13Господарського
судуміста Києваза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю "Тревел
Профешнл Груп"доМіжнародної Асоціації
Повітряного Транспорту в особі
представництва "Інтернешнл Ейр
Транспорт Асосіейшн" - ІАТА
Українатретя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Приватне акціонерне
товариство "Авіакомпанія
"АероСвіт"прозобов'язання вчинити
певні діїза участю представників
сторін:

позивача: Причепа Т.В., дов. від
01.10.2014;

відповідача: Кучанський О.В., Петров
О.Г., дов. від 17.05.2013;

третьої особи: повідомлений, але не
з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
міста Києва від 28.02.2013 у справі № 910/1620/13
(суддя Привалов А.І.) позовні вимоги
задоволено в повному обсязі.

Постановою Київського
апеляційного господарського суду від
29.05.2013 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Сулім В.В., судді -
Рєпіна Л.О., Тарасенко К.В.) рішення
Господарського суду міста Києва від
28.02.2013 у справі № 910/1620/13 залишити без
змін.

Не погоджуючись із рішеннями
судів попередніх інстанцій, відповідач
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Постановою Вищого господарського
суду України від 02.10.2013 (колегія суддів
у складі: головуючий суддя -
Мирошниченко С.В., судді - Алеєва І.В.,
Картере В.І.) постанову Київського
апеляційного господарського суду від
29.05.2013 у справі № 910/1620/13 залишено без
змін.

Постановою Верховного Суду
України від 02.09.2014 постанову Вищого
господарського суду України від 02.10.2013
у справі № 910/1620/13 скасовано, а справу
передано на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Позивач надав відзив на касаційну
скаргу, в якому заперечує проти її
задоволення, просить прийняті у даній
справі судові рішення залишити без
змін.

Усіх учасників судового процесу
відповідно до ст. 1114 ГПК України
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду касаційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм судами попередніх інстанцій
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин справи,
дотримання норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами під час розгляду
справи встановлено, що 05.07.2010 між ІАТА
Україна і ТОВ "Тревел Профешнл Груп"
укладений договір з надання послуг
BSPLink, за умовами якого ІАТА Україна
зобов'язався надати ТОВ "Тревел
Профешнл Груп" послуги з доступу та
можливість користуватися BSPLink
покращеним, а ТОВ "Тревел Профешнл Груп"
має приймає такі послуги та
зобов'язався сплачувати їх вартість на
умовах, передбачених цим договором.

Крім того, між ТОВ "Тревел Профешнл
Груп" та ПАТ "Авіакомпанія "АероСвіт"
05.07.2010 укладений агентський договір №
01-797/В, за умовами якого, ТОВ "Тревел
Профешнл Груп" здійснює реалізацію
авіаквитків ПАТ "Авіакомпанія
"АероСвіт", а також просування послуг
ПАТ "Авіакомпанія "АероСвіт" на
території України та відповідно до
умов, визначених у договорі, а ТОВ
"Тревел Профешнл Груп" приймає таке
доручення.

Згідно зі ст. 5 агентського договору,
ПАТ "Авіакомпанія "АероСвіт", зокрема
доручає ІАТА Україна отримувати від
ТОВ "Тревел Профешнл Груп" кошти від
продажу послуг від імені ПАТ
"Авіакомпанія "АероСвіт" та будь-які
інші кошти, які ТОВ "Тревел Профешнл
Груп" має сплатити відповідно до умов
договору (у тому числі штрафні санкції
і компенсаційні платежі) та
переказувати їх ПАТ "Авіакомпанія
"АероСвіт" і забезпечувати ТОВ "Тревел
Профешнл Груп" вітами BSP з розрахунків.

01.05.2007 року між ІАТА Україна і ПАТ
"Авіакомпанія "АероСвіт" укладений
договір № 26-BSP/W/02-379, за умовами якого
ТОВ "Тревел Профешнл Груп" призначило
ІАТА Україна своїм представником у
відносинах з агентами та доручило ІАТА
Україна здійснювати окремі зі своїх
повноважень (прав та обов'язків), що
випливають з агентських договорів,
перелічені в статті 4 зазначеного
договору. Під час виконання своїх
обов'язків, передбачених цією статтею,
ІАТА Україна уповноважений діяти або в
інтересах та від імені ПАТ
"Авіакомпанія "АероСвіт", або в
інтересах ПАТ "Авіакомпанія "АероСвіт"
і від свого імені, як зазначено у статті
6 цього договору.

Між ТОВ "Тревел Профешнл Груп" та ІАТА
Україна виник спір щодо сформованих
відповідачем на підставі договору від
05.07.2010 агентських розрахункових
відомостей за розрахункові періоди із 1
по 7 січня 2013 року та із 8 по 15 січня 2013
року.

Суди попередніх інстанцій встановили,
що 11.01.2013 всім учасникам Системи
взаємних розрахунків BSP в Україні, в
тому числі і позивачу, відповідач
направив лист від 10.01.2013 "Призупинення
участі авіакомпанії "Аеросвіт", яким
проінформовано про негайне
призупинення членства даної
авіакомпанії, оскільки нею було
ініційовано процедуру банкрутства.

Також, у листі від 10.01.2013 зазначалось, що
агенти повинні негайно призупинити всю
діяльність з оформлення квитків від
імені авіакомпанії "Аеросвіт", у тому
числі використання всіх
автоматизованих систем обробки
повернення або інші операції із
врахування/зняття коштів від імені
авіакомпанії "Аеросвіт" та мають право
провести розрахунки за усіма
несплаченими рахунками (Outstanding Billings) та
незавершеними продажами безпосередньо
з компанією "Аеросвіт". Загальна сума,
яка підлягає поверненню до
клірингового банку, у зв'язку з
будь-якими несплаченими рахунками, має
коригуватись шляхом відрахування
загальної суми, належної до сплати від
авіакомпанії "Аеросвіт" або на користь
авіакомпанії "Аеросвіт". Задля
уникнення сумнівів, при оплаті всіх
несплачених рахунків не враховується
будь-яке повернення, яке фактично чи в
перспективі належить від відповідної
авіакомпанії - учасника BSP.

Відповідач, як зазначили суди,
визначив, що в за період з 01.01.2013 по
07.01.2013 сума коштів до повернення за
квитки авіакомпанії "Аеросвіт"
становить 201 998,80 грн., а в наступному
періоді з 08.01.2013 по 15.01.2013 - 1 749 485,89 грн.

Таким чином, позивач, після отримання
повідомлення від 11.01.2013 щодо
призупинення членства ПАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт", перерахував
відповідачу кошти в загальній сумі
згідно агентської розрахункової
відомості за звітний період з 08.01.2013 по
15.01.2013 - 1 749 485,89 грн.

Суди дослідили, що станом на відповідні
дати платежів у позивача не було
заборгованості перед відповідачем за
білети ПАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" і
зазначені суми в розрахункових
відомостях за відповідні звітні
періоди відображались відповідачем, як
суми до повернення.

Предметом позовних вимог є
зобов'язання відповідача включити в
агентську розрахункову відомість за
період з 01.01.2013 по 07.01.2013 та агентську
розрахункову відомість за період з
08.01.2013 по 15.01.2013 авіакомпанію "АероСвіт",
а також зобов'язання відповідача
врахувати включені в агентську
розрахункову відомість за період з
01.01.2013 по 07.01.2013 суму коштів до
повернення 201 998,80 грн. та в агентську
розрахункову відомість за період з
08.01.2013 по 15.01.2013 суму коштів до
повернення 1 749 485,89 грн. як переплату при
здійсненні розрахунків у майбутніх
періодах.

Приймаючи рішення у справі про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, суд першої інстанції, з яким
погодився апеляційний господарський
суд, керуючись положеннями ст.ст. 590, 1212,
1213 ЦК України, ст. 139 ГК України дійшов
висновку, що сплачені позивачем за цими
агентськими розрахунковими
відомостями грошові кошти в сумі 201 998,80
грн. за період з 01.01.2013 по 07.01.2013 та в сумі
1 749 485,89 грн. за період з 08.01.2013 по 15.01.2013 є
коштами, які отримані відповідачем без
достатньої правової підстави.

Статтею 11128 ГПК України передбачено, що
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Касаційна інстанція згідно з вимогами
ст. 1117 ГПК України перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права.
Перевірка здійснюється на підставі
фактичних обставин справи,
встановлених судами попередніх
інстанцій.

Суд касаційної інстанції, виходячи із
встановлених господарськими судами
обставин справи, а також прийнятої
Верховним Судом України постанови,
зазначає наступне.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК
України, касаційна інстанція перевіряє
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення у рішенні
місцевого господарського суду та
постанові апеляційного господарського
суду.

Відповідно абз. 2 п. 1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 № 6 "Про судове рішення", рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору (абз. 1
п.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
№ 6).

Колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає за
необхідне звернути увагу судів, що п. 2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
№ 6 "Про судове рішення" також
визначено, що з огляду на вимоги ч. 1 ст. 4
ГПК України господарський суд у
прийнятті судового рішення керується
(та відповідно зазначає у ньому) не лише
тими законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Звертаючись до суду, позивач у
позовній заяві викладає предмет і
підставу позову.

Підставою позову є обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги і
докази, що стверджують позов, зокрема,
факти матеріально-правового характеру,
що визначаються нормами матеріального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, їх виникнення, зміну,
припинення. Посилання на законодавство
- це юридичні підстави позову.

Як суд першої, так і суд другої
інстанцій, здійснюючи розгляд позовних
вимог не звернули увагу на
нормативно-правове обґрунтування
позову, що, зокрема, звертаючись до суду
позивач просив задовольнити його
вимоги посилаючись на положення ст.ст.
526, 530 ЦК України, тоді як суди дійшли
висновку про необхідність
застосування до спірних правовідносин
норм ст.ст. 1212, 1213 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає
підстави для висновку, що цей вид
позадоговірних зобов'язань породжують
такі юридичні факти: 1) набуття особою
майна або його збереження за рахунок
іншої особи; 2) відсутність для цього
правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі, що
розглядається, існували договірні
відносини, а кошти, які позивач просить
зарахувати при здійсненні розрахунків
за цим договором у майбутніх періодах,
отримано відповідачем відповідно до
умов договору, то такі кошти набуто за
наявності правової підстави, а тому
заявлені ТОВ "Тревел Профешнл Груп"
позовні вимоги не можуть бути
задоволені на підставі положень ст. 1212
ЦК України.

Згідно зі ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

За наведених підстав, враховуючи
порушення місцевим та апеляційним
господарськими судами приписів ст. 43
ГПК України щодо оцінки доказів, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом та ч. 1 ст.
47 ГПК України, якою визначено, що судове
рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи, колегія суддів
касаційної інстанції вважає, що
господарські суди попередніх
інстанцій повинні були з'ясувати усі
обставини справи, що входять до
предмету доказування у цій справі та
мають значення для її розгляду, хоча б
сторони та інші учасники судового
процесу й не посилалися на відповідні
обставини.

Оскільки, в силу приписів ст. 1117
ГПК України, касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, а лише на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
правильність застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів касаційної інстанції
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення місцевого господарського суду
та постанова господарського суду
апеляційної інстанції - скасуванню з
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду слід взяти до
уваги наведене в цій постанові, вжити
всі передбачені законом засоби для
всебічного, повного і об'єктивного
встановлення обставин справи, прав і
обов'язків сторін і, в залежності від
встановленого та у відповідності з
чинним законодавством, вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112, 11128
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міжнародної
Асоціації Повітряного Транспорту в
особі представництва "Інтернешнл Ейр
Транспорт Асосіейшн" - ІАТА Україна
задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 28.02.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 29.05.2013 у справі
№ 910/1620/13 скасувати.

Справу № 910/1620/13 направити на
новий розгляд до Господарського суду
міста Києва.

Головуючий суддя
Л.Б. ІВАНОВА

Судді
Л.А. ГОЛЬЦОВА

Т.П. КОЗИР