м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Комунального
підприємства Дніпродзержинської
"Дніпродзержинськтепломережа"
до Публічного акціонерного товариства
Національна акціонерна компанія
про спонукання до виконання умов
Суддя: Домнічева І.О.
Представники сторін:
від позивача : Сорока В.М. - за дов.
від відповідача: Єршова С.В. - за
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство
"Дніпродзержинської міської ради
"Дніпродзержинськтепломережа"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" про спонукання до виконання
Розпорядженням від 13.06.2014 призначено
повторний автоматичний розподіл
лікарняним судді Дупляк О.М., за
результатами якого визначено суддю
Ухвалою від 16.06.2014 р. суддя Домнічева
І.О. прийняла справу до свого
провадження та призначила до розгляду
25.06.14р. через відділ діловодства суду
позивачем подано додаткові матеріали
по справі.
05.08.14р. через відділ діловодства суду
відповідачем подано відзив на позовну
заяву, в якому проти позову заперечує.
В судовому засіданні 05.08.2014 р. оголошено
перерву до 14.08.2014 р.
Ухвалою від 14.08.2014 р. розгляд справи
відкладено на 26.08.2014 р.
Розпорядженням В. о. Голови
господарського суду міста Києва від
26.08.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Домнічевої І.О. у відпустці, справу
передано для розгляду судді
Ухвалою від 26.08.14р. суддя Літвінова М.Є.,
прийняла справу до свого провадження
по призначила до розгляду на 16.09.14р.
Розпорядженням від 01.09.14р. В.о. голови
Господарського суду від 01.09.14р. в
зв'язку з виходом судді Домнічевої І.О.
з відпустки, справу передано судді
На підставі ст. 77 ГПК України, в
судовому засіданні 16.09.14р. оголошено
перерву до 07.10.14р.
06.10.14р. через відділ діловодства суду
позивачем подано заперечення на
На підставі ст. 77 ГПК України, в
судовому засіданні 07.10.14р. оголошено
перерву до 21.10.14р.
В судовому засіданні 21.10.14 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, заслухавши
представників сторін, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 року між Комунальним
підприємством Дніпродзержинської
міської ради
«Дніпродзержинськтепломережа» (далі -
позивач, покупець) та Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(далі - відповідач, продавець) було
укладено договір № 13/2389-ТЕ-3 на
купівлю-продаж природного газу з
наступними змінами та доповненнями
(надалі по тексту - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ, ввезений на митну територію
України Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" за кодом
УКТ ЗЕД , а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ на умовах цього
Договору.

Газ, що продається за цим Договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями та
національними творчими спілками і їх
регіональними осередками. (пункт 1.2.
Договору).

За умовами п.п.2.1. Договору, Продавець
передає Покупцеві з 01 січня 2013 року по 31
грудня 2013 року газ обсягом до 32018,147 тис.
куб. м., у тому числі у листопаді 2013 року
- 4877,998 тис. куб. м., у грудні - 6461,806 тис.
куб. м.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що
приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го
числа м'ясця, наступного за місяцем
продажу газу, Покупець зобов'язується
надати Продавцеві підписані та
скріплені печатками Покупця та
газотранспортного підприємства (ПАТ
«Дніпропетровськгаз») три примірника
акта приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
Покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між Сторонами -
(п.3.4. Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору
кількість газу, яка подається
покупцеві, визначається за показами
комерційних вузлів обліку газу
покупця.

За твердженням позивача, на виконання
умов Договору, ним на адресу НАК
«Нафтогаз Україна» надіслані, наступні
акти: акт приймання - передачі
природного газу від 30.11.13р. в обсязі 3 307,
440 тис.куб. на загальну суму 4 330 100,45 грн.;
акт приймання - передачі природного
газу від 31.12.13р. в обсязі 1,135 тис.куб. на
загальну суму 1 485,95грн.; акт приймання -
передачі природного газу від 31.12.13р. в
обсязі 5 049,607 тис.куб. на загальну суму 6
610 945,49 грн. та отримані відповідачем
22.04.13р., що підтверджується описом
вкладення, поштовою квитанцією та
повідомленням про вручення поштового
відправлення

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказує на те, що відповідач,
всупереч умовам Договору не підписав
вищевказані акти приймання - передачі
природного газу та не направив на
адресу позивача вмотивованої відмови
від їх підписання.

Відповідач у своєму відзиві на позов
зазначив про те, що відповідно до
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 17.07.13 №618-р «Деякі питання
діяльності Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» у 2013 році»
були затверджені граничні обсяги
природного газу для виробництва
теплової енергії для потреб населення,
релігійних організацій та творчих
спілок та їх територіальних осередків
на 2013 рік.

Надані КП ДМР
«Дніпродзержинськтепломережа» акти
приймання-передачі за листопад та
грудень 2013 року були оформлені з
порушенням вимог зазначеного
розпорядження, що унеможливило їх
підписання.

Незважаючи на це, Позивачем не були
надані акти, оформлені відповідно до
вимог зазначеного розпорядження
Кабінету Міністрів України.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 пункту 1 статті
11 Цивільного кодексу України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є: договори та
інші правочини.

Положенням абзацу 3 частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
визначено, що господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

28.12.2012 року між Комунальним
підприємством Дніпродзержинської
міської ради
«Дніпродзержинськтепломережа» (далі -
позивач, покупець) та Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(далі - відповідач, продавець) було
укладено договір № 13/2389-ТЕ-3 на
купівлю-продаж природного газу з
наступними змінами та доповненнями.

Згідно з частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Пунктом 3.3. Договору визначено, що
приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го
числа м'ясця, наступного за місяцем
продажу газу, Покупець зобов'язується
надати Продавцеві підписані та
скріплені печатками Покупця та
газотранспортного підприємства (ПАТ
«Дніпропетровськгаз») три примірника
акта приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
Покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між Сторонами -
(п.3.4. Договору).

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає про направлення на
адресу Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" акт
приймання - передачі природного газу
від 30.11.13р. в обсязі 3 307, 440 тис.куб. на
загальну суму 4 330 100,45 грн.; акт
приймання - передачі природного газу
від 31.12.13р. в обсязі 1,135 тис.куб. на
загальну суму 1 485,95грн.; акт приймання -
передачі природного газу від 31.12.13р. в
обсязі 5 049,607 тис.куб. на загальну суму 6
610 945,49 грн.

Заперечення відповідача судом до уваги
не приймаються з підстав їх
необґрунтованості та невідповідності
фактичним обставинам справи.

Проте, враховуючи той факт, що саме
позивач є покупцем за договором та не
оспорює належне виконання
відповідачем зобов'язань щодо поставки
товару, не підписання актів
приймання-передачі вже фактично
поставленого товару жодним чином не
порушує права та інтереси позивача.

Згідно з частиною 1 статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Таким чином, особа має право звертатись
до суду за захистом саме порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів. Особи, що
звертаються до суду, повинні довести
належними та допустимими доказами
порушення своїх прав та необхідність
їх захисту.

З огляду на положення статті 20
Господарського кодексу України, кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
господарюючих суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Порядок захисту прав суб'єктів
господарювання визначається цим
кодексом, іншими законами.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
визначено, що способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Обраний позивачем спосіб захисту, а
саме, вимога про виконання умов
Договору шляхом підписання та
направлення на адресу позивача актів
приймання - передачі природного газу не
передбачений ні статтею 16 Цивільного
кодексу України, ні статтею 20
Господарського кодексу України.

Слід зазначити, що предметом позову
може бути матеріально-правова чи
немайнова вимога позивача до
відповідача, відносно якої суд повинен
прийняти рішення. Предметом позову не
можуть бути обставини, які виступають
доказами у справі, зокрема, підписання
актів приймання-передачі, оскільки
такі акти підтверджують наявність або
відсутність юридичних фактів, які
входять до підстав позову. Захист
майнового або немайнового права чи
законного інтересу відбувається
шляхом прийняття судом рішення про
примусове виконання відповідачем
певних дій або зобов'язання утриматись
від їх вчинення. Заявлена позивачем
вимога про спонукання до виконання
умов договору шляхом повернення
позивачу актів приймання-передачі
природного газу за договором поставки
(які за своєю природою є лише
товарно-супровідними документами) не
призводить до поновлення порушеного
права позивача та, у разі її
задоволення, не може бути виконана у
примусовому порядку, оскільки
відсутній механізм виконання такого
рішення.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що наявність права на
пред'явлення позову не є безумовною
підставою для здійснення судового
захисту, а лише однією з необхідних
умов реалізації, встановленого
вищевказаними нормами, права. Тому,
вирішуючи переданий на розгляд
господарського суду спір по суті, суд
повинен встановити наявність у особи,
яка звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист якого
подано позов.

Відсутність права на позов у
матеріальному розумінні тягне за собою
ухвалення рішення про відмову у
задоволенні позову, незалежно від
інших встановлених судом обставин.

Лише встановивши наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист яких подано
позов, суд з'ясовує наявність чи
відсутність факту порушення або
оспорення і відповідно ухвалює рішення
про захист порушеного права або
відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог
(аналогічна позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 05.03.2014 року по справі №
910/878/13).

Таким чином, позивач при зверненні з
позовом не довів факту порушення його
прав та законних інтересів, а суд за
результатами вивчення матеріалів
справи таких обставин не встановив, що
є окремою підставою для відмови в
позові в розумінні статті 1
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, за статтею 6 Конституції
України державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову.
Органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

За приписами статті 6 Господарського
кодексу України одним із загальних
принципів господарювання є заборона
незаконного втручання органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб у
господарські відносини.

Отже, спонукання відповідача підписати
акти приймання-передачі природного
газу не тільки суперечить встановленим
діючим законодавством способам
захисту цивільних прав, а також є
втручанням у господарську діяльність
суб'єкта господарювання, що, як
наслідок, призводить до порушення його
вільного волевиявлення.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порушення приписів статті 33
Господарського процесуального кодексу
України позивачем не доведено, у спосіб
встановлений статтею 34 цього ж Кодексу,
законних підстав для задоволення
позовних вимог, а доводи, викладені у
його позовній заяві спростовані
матеріалами, які знаходяться у справі
та нормами чинного законодавства
України.

Відповідно до пункту 4.3. Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.11.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд,
дійшовши висновку про те, що предмет
позову не відповідає встановленим
законом або договором способам захисту
прав, повинен відмовити в позові, а не
припиняти провадження на підставі
пункту 1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Аналогічна позиція викладена у
Постанові Вищого Господарського суду
України у справі № 910/2980/14 від 11.09.14р.

Приймаючи до уваги встановлені вище
обставини, суд приходить до висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог Комунального підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"Дніпродзержинськтепломережа".

Витрати з судового збору покладаються
на позивача, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27.10.2014 року

Суддя
І.О.Домнічева