ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

22.10.2014р.
Справа № 907/838/14

За позовом публічного акціонерного
товариства „Закарпаттяобленерго", с.
Оноківці Ужгородського району

ДО приватного підприємства „Ізумруд",
смт. Кольчино Мукачівського району

ПРО стягнення суми 23225,41грн., в тому
числі 8342,22грн. боргу за перевищення
договірної величини споживання
електроенергії, 12454,90грн.
заборгованості за активну
електроенергію, 2081,32грн. збитків,
518,67грн. пені за несвоєчасний
розрахунок, 182,70грн. інфляційних втрат
та 86,87грн. три відсотки річних

(позовні вимоги викладено у
відповідності до заяви прокурора,
поданої в порядку вимог ст. 22 ГПК
України щодо їх збільшення)

Суддя О.Ф. Ремецькі

Представники сторін:

від позивача - Гусак С.М. - представник
за довіреністю №84 від 02.01.2014р.

від відповідача - не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
„Закарпаттяобленерго", с. Оноківці
Ужгородського району звернулось до
Господарського суду Закарпатської
області з позовом до приватного
підприємства „Ізумруд", смт. Кольчино
Мукачівського району про стягнення
суми 23225,41грн., в тому числі 8342,22грн.
боргу за перевищення договірної
величини споживання електроенергії,
12454,90грн. заборгованості за активну
електроенергію, 2081,32грн. збитків,
222,84грн. пені за несвоєчасний
розрахунок, 83,42грн. інфляційних втрат
та 40,71грн. три відсотки річних.

Ухвалою Господарського суду
Закарпатської області від 26.08.2014р.
порушено провадження у справі №907/838/14
та призначено справу до розгляду на
10.09.2014р.

В засіданні суду 10.09.2014р. судом, за
згодою сторін, у відповідності до вимог
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
в судовому засіданні на 24.09.2014р. для
надання відповідачу можливості
виконати вимоги суду та подати
письмове пояснення по суті заявлених
позовних вимог.

Ухвалою суду від 24.09.2014р. розгляд справи
було відкладено на 13.10.2014р.

В засіданні суду 13.10.2014р. позивач,
користуючись передбаченими ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України правами, через канцелярію суду
подав заяву №113-25/5874 від 13.10.2014р. "Про
уточнення позовних вимог", в якій ПАТ
„Закарпаттяобленерго", с. Оноківці
Ужгородського району просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
в сумі 23225,41грн., в тому числі 8342,22грн.
боргу за перевищення договірної
величини споживання електроенергії,
12454,90грн. заборгованості за активну
електроенергію, 2081,32грн. збитків,
518,67грн. пені за несвоєчасний
розрахунок, 182,70грн. інфляційних втрат
та 86,87грн. три відсотки річних. Зазначає
про помилковість вимог позивача щодо
нарахування штрафних санкцій на вимогу
про стягнення боргу за перевищення
договірної величини споживання
електроенергії. Разом з тим, вказує на
перерахунок вимог в частині штрафних
санкцій на суму заборгованості за
активну електроенергію та збитки.

Відповідно до 4 ст. 22 ПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі,
зокрема, зменшити розмір позовних
вимог.

Оскільки судом встановлено, що
вищенаведені дії позивача не
суперечать законодавству та не
порушують права і охоронювані законом
інтереси інших осіб, суд прийняв заяву
позивача про уточнення позовних вимог
до розгляду.

Як вбачається зі змісту п. 3.10 Постанова
ВГСУ від 26.12.2011, № 18, під зменшенням
розміру позовних вимог слід розуміти
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення.

Отже, оскільки уточнення (збільшення)
позовних вимог, викладене позивачем у
відповідній заяві, прийнятій
господарським судом, то новою ціною
позову, виходячи з якої розглядається
спір є: 23225,41грн.

Ухвалою суду від 13.10.2014р. розгляд справи
було відкладено на 22.10.2014р. для надання
відповідачу можливості виконати
вимоги суду.

Позивач просить заявлені позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі з
підстав, викладених у позовній заяві,
посилаючись на їх обґрунтованість
наявними у справі матеріалами.
Зазначає про порушення відповідачем
умов договору в частині проведення
своєчасного та повного розрахунку по
оплаті за використану електроенергію
та за порушення договірних величин
споживання електроенергії. Також
вказує на існування обставин щодо
проведеного нарахування обсягу не
облікованої електроенергії для
визначення суми збитків.

Відповідач вимог ухвали суду від
26.08.2014р., 10.09.2014р. та від 13.01.2014р. не
виконав, витребуваних судом матеріалів
не подав, своїх уповноважених
представників в судове засідання не
направив не зважаючи на те, що був
повідомлений про час та місце розгляду
позовної заяви належним чином, про що
свідчить відповідний штамп
господарського суду з відміткою про
відправку документа, зроблений на
звороті у лівому нижньому куті ухвали
господарського суду про порушення
провадження у справі від 26.08.2014 року, що
відповідає вимогам Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом Голови
Вищого господарського суду України від
10.12.2002 № 75.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.1997р.
№ 02-5/289 із змінами «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України»).

Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007р. № 01-8/675 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року»
(пункт 15) зазначено, що відповідно до
пункту 2 частини другої статті 54
Господарського процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити,
зокрема, місцезнаходження сторін (для
юридичних осіб).

З матеріалів справи вбачається, що
ухвали Господарського суду
Закарпатської області надсилались на
адресу відповідача, вказану в заяві
позивача та яка відповідає його
місцезнаходженню.

Враховуючи те, що мають місце докази
належного повідомлення сторони про час
та місце проведення судового засідання
по розгляду позовної заяви, неявка
представника відповідача не тягне
перенесення розгляду справи на інші
строки, в зв'язку з чим суд вважає
можливим відповідно до ст. 75 ГПК
України розглянути справу за наявними
матеріалами та без участі представника
відповідача.

Оскільки суд відкладав розгляд справи,
надаючи можливість учасникам судового
процесу реалізувати свої процесуальні
права на представництво інтересів у
суді та подання доказів в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, доказове
наповнення матеріалів справи, не
знаходить підстав для повторного
відкладення розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України в судових засіданнях складені
протоколи, які долучено до матеріалів
справи.

В засіданні суду 22.10.2014р. судом, у
відповідності до вимог ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між відкритим акціонерним товариством
„Енергопостачальна компанія
„Закарпаттяобленерго"
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариства
„Закарпаттяобленерго") та приватним
підприємством „Ізумруд" 16.01.2004 року
було укладено договір №08-0557 на
постачання електричної енергії.

Відповідно до п. 2.2.3 зазначеного
договору, позивач зобов'язався продати
відповідачу електричну енергію, а
останній зобов'язався оплатити
вартість спожитої електричної енергії
своєчасно та в повному обсязі згідно з
умовами додатку 7 „Порядок
розрахунків" та Додатку 8 «Графік
зняття показників засобів обліку
електричної енергії».

Згідно п. 7 додатку № 7 до договору
оплата електричної енергії
здійснюється споживачем один раз по
закінченню розрахункового періоду на
протязі не більше 5-ти операційних
банківських днів, рахуючи від дати
отримання рахунку. Рахунок має бути
виписаний і вручений споживачу не
пізніше ніж через два дні після 6 числа
розрахункового місяця..

02.04.2014р. між сторонами було укладено
додаткову угоду до договору на
постачання електричної енергії, якою
було змінено додаток 1.1 „Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу".

Розділом 5 Договору передбачено
порядок визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності.

Так, п. 5.1. Договору встановлено, що для
визначення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності на наступний рік Споживач
не пізніше 1 жовтня поточного року
надає Постачальнику відомості про
розмір очікуваного споживання
електричної енергії.

У відповідності до п. 2.3.2. Договору, що
кореспондується з абз. 22 п. 10.2. ПКЕЕ
споживач зобов'язується дотримуватися
режиму споживання електричної енергії
згідно з умовами розділу 5 цього
Договору та режиму роботи
електроустановки.

Відповідно до умов п. 4.2.2. Договору, що
кореспондується з абз. 7 п. 8.1. ПКЕЕ та ст.
26 ЗУ «Про електроенергетику» за
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії,
визначених згідно із вимогами розділу 5
Договору, Споживач сплачує
Постачальнику двократну вартість
різниці фактично спожитої та
договірної величин.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.04.2014р. між сторонами було укладено
додаткову угоду до договору на
постачання електричної енергії, якою
було змінено додаток 1.1 „Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу" та встановлено розмір
очікуваного обсягу споживання
електроенергії в розмірі 3600кВт/год.

Початок та тривалість розрахункового
та/або планового періоду для
розрахунку плати за спожиту електричну
енергію, форма та порядок оплати,
терміни здійснення планових платежів
та остаточного розрахунку
зазначаються у договорі

постачальником електричної енергії та
споживачем (п. 6.6. ПКЕЕ).

Розмір очікуваного споживання
електричної енергії на квітень -
грудень 2014 року встановлено у
кількості 3600кВт/год. У зв'язку з чим,
товариством виписані рахунки за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії на
загальну суму 8342,22грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач взяті на себе зобов'язання
виконав, Відповідач порушує договірні
зобов'язання, внаслідок чого за період
з 01.06.2014 по 01.09.2014 виникла
заборгованість за використану активну
електричну енергію, яка станом на 01.06.2014
становить 12454,90грн., що підтверджується
копіями рахунками-розшифровками за
спірний період, актами
приймання-передачі товарної продукції
та актами надання послуги з
компенсації перетікання реактивної
енергії за спірний період, а також
довідкою про надходження коштів за
спожиту електричну енергію.

Позивачем при розрахунку вартості
спожитої електричної енергії
застосовуються тарифи, які
встановлюються Національною комісією
регулювання електроенергетики
України.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику», споживач у разі
споживання електричної енергії понад
встановлену договірну величину за
розрахунковий період сплачує
енергопостачальній організації
двократну вартість різниці між
фактично спожитою та договірною
величинами електричної енергії.

Оскільки двократна вартість різниці
фактично спожитої електроенергії і її
договірної величини фактично являє
собою підвищену плату за використану з
порушенням режимів доживання
електроенергію, така оплата є
додатковою компенсацією вартості
товарів і підлягає оподаткуванню у
загальновстановленому порядку.

Отже, за період 01.05.2014-01.06.2014 Відповідачу
нараховано за перевищення договірних
величин споживання 8342,22грн.

Окрім того, матеріалами справи
підтверджено, а відповідачем у
встановленому порядку не спростовано,
що 28.04.2014р. уповноваженими
представниками ПАТ
«Закарпаттяобленерго» було проведено
перевірку дотримання споживачами
електроенергії вимог Закону України
«Про електроенергетику» від 16.10.1997 року
за № 575/97, Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики від 31
липня 1996 року № 28 із змінами та
доповненнями. При проведенні перевірки
було встановлено, що в порушення п. 10.2
Правил було виявлено порушення ПКЕЕ, а
саме: самовільне підключення
електроустановок, струмоприймачів або
електропроводки до електричної мережі
енергопостачальника без порушення
схеми обліку (через розрахунковий
прилад обілку №0667609 тип.нік. 2301-АП1).

На підставі виявленого порушення
уповноваженими представниками ПАТ
„Закарпаттяобленерго" було складено
акт про порушення № 108886 від 28.04.2014 року.
На підставі вказаного акту, комісією по
розгляду актів про порушення ПКЕЕ
Мукачівського РЕМ було проведено
нарахування Відповідачу обсягу
необлікованої електроенергії та
визначено суму збитків, завданих ПАТ
«Закарпаттяобленерго» порушенням ПКЕЕ
відповідно до Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, не облікованої внаслідок
порушення споживачами Правил
користування електричної енергії
затвердженої постановою НКРЕ України
від 04.05.2006 року №562 (далі - «Методика»),
що було зазначено в протоколі комісії
від 30.05.2014 року № 23 та протоколі від
30.05.2014 року №23. А саме, відповідно до
Методики, Відповідачу нараховано
збитків по акту № 108886 від 28.04.2014 року в
сумі 2081,32грн., на підставі чого,
останньому було виписано рахунок №113
на оплату даної суми, який відповідно
до вимог п. 6.43 ПКЕЕ за недораховану
електричну енергію здійснюється
протягом 30 календарних днів від дня
отримання такого рахунку.

Позивач звернувся з вимогою про
примусове стягнення з відповідача суми
2081,32грн. збитків (вартості
недоврахованої електричної енергії) в
порядку вимог статей 11 та 1166
Цивільного кодексу України.

Відносини, пов'язані з виробництвом,
передачею, постачанням і використанням
електроенергії регулюються, зокрема,
Законом України "Про
електроенергетику", Правилами
користування електричною енергією
(далі - ПКЕЕ).

Вказаними вище Правилами передбачено,
що споживач електричної енергії
зобов'язаний додержуватись вимог
нормативно-технічних документів та
умов договорів, забезпечувати належний
технічний стан та безпечну
експлуатацію своїх електроустановок
згідно з вимогами нормативно-технічних
документів та нормативно-правових
актів законодавства України,
забезпечувати функціонування власних
розрахункових засобів обліку
електричної енергії відповідно до
вимог нормативно-технічних документів,
своєчасно вживати відповідних заходів
для усунення виявлених порушень.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі. Якщо особа, яка порушила право,
одержала у зв'язку з цим доходи, то
розмір упущеної вигоди, що має
відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право.

Згідно ст.224 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

У пункті 6.41 ПКЕЕ передбачено, що у разі
виявлення під час контрольного огляду
або технічної перевірки уповноваженим
представником постачальника
електричної енергії, від якого
споживач одержує електричну енергію,
або електропередавальної організації
порушень цих Правил або умов договору
на місці виявлення порушення у
присутності представника споживача
оформляється двосторонній акт
порушень. В акті мають бути зазначені
зміст виявленого порушення із
посиланням на відповідні пункти цих
Правил та вихідні дані, необхідні та
достатні для визначення обсягу
недоврахованої електричної енергії
та/або суми завданих споживачем
збитків. За необхідності в акті
зазначаються заходи, яких необхідно
вжити для усунення допущених порушень.

Згідно п. 6.42. ПКЕЕ, на підставі акта
порушень уповноваженими
представниками постачальника
електричної енергії
(електропередавальної організації) під
час засідань комісії з розгляду актів
про порушення визначаються обсяг
недоврахованої електричної енергії та
сума завданих споживачем збитків та
виписуються споживачу додаткові
розрахункові документи для сплати
відповідно до законодавства України.

В складеному акті про порушення №108886
від 28.04.2014 року наявні всі обов'язкові
для цього документу відомості, зокрема,
встановлено перерізи та матеріал всіх
проводів (кабелів), наявних у схемі
підключення на дату оформлення акта
про порушення, тобто вказаний акт
містить всі необхідні та достатні для
визначення комісією з розгляду таких
актів обсягів недоврахованої
електричної енергії та/або суми
завданих збитків.

Зазначене в акті про порушення ПКЕЕ
№108886 від 28.04.2014р. порушення передбачене
п.п.2.5. Методики.

Відповідно до п. 2.5. Методики, вона
застосовується на підставі акта про
порушення, складеного в порядку,
установленому цією Методикою.

Зважаючи на те, що єдиним можливим до
застосування доказом порушення
споживачем ПКЕЕ є акт порушень за
формою додатку 3 до Методики з
обов'язковим відображенням в акті усіх
передбачених формою параметрів,
будь-які інші документи (окрім такого
акту, складеного за встановленою
формою та з викладенням усіх
необхідних відомостей) не є
допустимими доказами відповідних
обставин і не можуть бути підставою для
визначення обсягу недоврахованої
електричної енергії та суми завданих
збитків.

Відповідно до п. 6.41 Правил затверджених
постановою НКРЕ № 28 від 31.07.96 в
редакції, що діяла на момент проведення
перевірки, у разі виявлення під час
контрольного огляду або технічної
перевірки уповноваженим представником
постачальника електричної енергії, від
якого споживач одержує електричну
енергію, або електропередавальної
організації порушень цих Правил або
умов договору на місці виявлення
порушення у присутності представника
споживача оформляється двосторонній
акт порушень. В акті мають бути
зазначені зміст виявленого порушення
із посиланням на відповідні пункти цих
Правил та вихідні дані, необхідні та
достатні для визначення обсягу
недоврахованої електричної енергії
та/або суми завданих споживачем
збитків. За необхідності в акті
зазначаються заходи, яких необхідно
вжити для усунення допущених порушень.
У разі відмови споживача підписати акт
в ньому робиться запис про відмову. У
цьому разі акт вважається дійсним, якщо
він підписаний не менше ніж трьома
уповноваженими представниками
постачальника електричної енергії
(електропередавальної організації).
Споживач має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту акта, які
зазначаються в акті, а також викласти
мотиви своєї відмови від його
підписання.

Зазначене нормативне положення
містить способи захисту прав як
споживача, так і постачальника
електричної енергії. Так, якщо позивач
не погоджується зі змістом акту, він
робить про це зауваження в самому акті.
Втім, і постачальник енергії має засоби
для захисту своїх прав, у випадку, якщо
споживач відмовляється від підпису
акту (рівно, як відмовляється назвати
своє прізвище та/або посаду, або від
участі у проведенні перевірки) -
Правила передбачають дійсність акту
про порушення, якщо він підписаний
трьома представниками постачальника. В
даному випадку акт №108886 від 28.04.2014
підписаний трьома представниками
позивача. Законодавство не надає
електропостачальнику інших засобів
довести факт порушення ПКЕЕ споживачем
(у випадку, якщо представник не називає
свого прізвища та посади), як лише
підписи на акті про порушення ПКЕЕ
трьох осіб.

Більше того, предметом спору є
стягнення вартості недоврахованої
електричної енергії (збитків). Для
вирішення цього спору визначальним є
саме доведеність факту порушення ПКЕЕ
споживачем.

В даному випадку позивачем належними
та допустимим доказами доведено, а
відповідачем не спростовано факт
завдання збитків внаслідок порушення
споживачем вимог Правил користування
електричної енергії затвердженої
постановою НКРЕ України від 04.05.2006 року
№562, а відтак, вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми 2081,32грн.
збитків підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
встановлено, що підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків є договір.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Так, згідно зі статтями 14, 526 ЦК України,
між сторонами у справі наявні цивільні
права і обов'язки (зобов'язання), які
мають виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язання в силу ст. 525 ЦК України не
допускається.

Статтею 903 ЦК України встановлено, що
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до частини 1 статті 275 ГК
України, за договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Крім основної суми заборгованості
позивач просить стягнути з відповідача
на свою користь пеню в розмірі 518,67грн.,
182,70грн. інфляційних втрат та 3% річних в
розмірі 86,87грн.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору у разі
несвоєчасної оплати обумовлених даним
додатком платежів постачальник
проводить споживачу нарахування пені
за кожен день прострочення враховуючи
день фактичної оплати в розмірі не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
а сума боргу повинна бути сплачена з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення та 3 %
річних.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу
України право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

У відповідності до вимог п. 2.9 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013р. за приписом
статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.
Оскільки визначений умовами договору
розмір пені перевищує ставку,
визначену Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
застосуванню підлягає розмір пені,
встановлений даним Законом.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Судом здійснено перерахунок пені та
встановлено, що позивачем вірно
розрахований розмір пені.

З огляду на вищезазначене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня в розмірі
518,67грн. за період з червня-серпень 2014р.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом здійснено перерахунок 3 % річних
та інфляційних втрат та встановлено, що
позивачем вірно розраховані
вищезазначені показники.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення з відповідача 3 % річних та
інфляційних втрат підлягають
задоволенню в розмірі 86,87грн. та 182,70грн.
відповідно.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги, як і не надав доказів
виконання своїх обов'язків за
Договором.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення
суми 23225,41грн., в тому числі 8342,22грн.
боргу за перевищення договірної
величини споживання електроенергії,
12454,90грн. заборгованості за активну
електроенергію, 2081,32грн. збитків,
518,67грн. пені за несвоєчасний
розрахунок, 182,70грн. інфляційних втрат
та 86,87грн. три відсотки річних є
обґрунтованими, підтвердженими
наявними в матеріалах справи доказами
та не спростованими належним чином
відповідачем, а відтак такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з приватного підприємства
„Ізумруд" (89636, Мукачівський район, смт.
Кольчино, вул. Ромжі, 14, )
на користь публічного акціонерного
товариства „Закарпаттяобленерго" (89412,
с. Оноківці, вул. головна, 57
Ужгородського району, )
суму 23225,41грн., в тому числі 8342,22грн.
боргу за перевищення договірної
величини споживання електроенергії,
12454,90грн. заборгованості за активну
електроенергію, 2081,32грн. збитків,
518,67грн. пені за несвоєчасний
розрахунок, 182,70грн. інфляційних втрат
та 86,87грн. три відсотки річних, а також
суму 7860,08грн. у відшкодування витрат по
сплаті судового збору.

Після набрання законної сили рішенням
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення виготовлено
03.11.2014р.

Суддя
О.Ф. Ремецькі