РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року
Справа № 2/5025/2168/11

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя
Маціщук А.В. , суддя Василишин А.Р.

при секретарі Мухомеджанов Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Стороженко Ю.В. (дов. №
16/02 від 03.01.2014р.)

від органу ДВС - Дудка І.О. (дов. №
4.4-03/4.4/1762 від 26.12. 2013)

розглянувши апеляційну скаргу відділу
примусового виконання рішень ДВС
України на ухвалу господарського суду
Хмельницької області від 22.09.14 р. у
справі № 2/5025/2168/11 (суддя Т.В. Дячук)

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до Міського комунального підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго"

про стягнення 23 268045,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від
20.02.2012р. позов дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" до міського
комунального підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго"
задоволено частково у сумі 22212260,92грн.
(т. 2, а.с. 41-43).

Дане рішення залишено без змін
Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.04.2012р. (т. 2,
а.с. 90-92) та постановою Вищого
господарського суду України від
06.06.2012р. (т. 2, а.с. 112-115).

На виконання вказаного рішення 20.06.2012р.
господарським судом Хмельницької
області видано наказ №2/5025/2168/11 на
стягнення з МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" на
користь дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" 20441579,17 грн.
основного боргу, 354812,89грн. інфляційних
нарахувань, 360084,68 грн. річних,
1055784,18грн. пені, 56460,00грн. витрат по
оплаті судового збору.

16.07.12р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
ДВС України винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
боржнику встановлено семиденний строк
для самостійного виконання рішення
суду (т. 4, а.с. 142).

Платіжним дорученням боржник
перерахував стягувачу 20441579,17 грн.

14.01.13 р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
ДВС України винесено постанову ВП
№33425336 про стягнення з відповідача
2223872,09 грн. виконавчого збору (т. 3, а.с. 97).

Постановою ВГС України від 04.07.13 р.
скасовано постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України від 14.01.13
р. про стягнення виконавчого збору в
сумі 226872,09 грн. по наказу № 2/5025/2168 (т. 3,
а.с. 216-219).

20.05.14 р. головним державним виконавцем
ДВС України винесено постанову про
стягнення виконавчого збору в сумі
182714,18 грн. (т. 4, а.с. 120).

02.06.2014р. МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" подано
скаргу, в якій просить скасувати
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 20.05.2014р. про
стягнення з МКП
"Хмельницьктеплокомуненерго" 182714,18грн.
виконавчого збору.

Скаржник зазначає, що оскаржувана
постанова є незаконною, оскільки при її
винесенні державний виконавець
обрахував суму виконавчого збору,
виходячи із розміру непогашеної
заборгованості боржника перед
стягувачем у розмірі 1827141,75 грн., однак
ця заборгованість складає 1801979,25 грн.

Ухвалою господарського суду
Хмельницької області від 22.09.14 р. скаргу
відповідача на постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень ДВС
України від 20.05.14 р. ВП № 33425336 про
стягнення з відповідача 182714,18 грн.
виконавчого збору задоволено. Визнано
недійсною постанову від 20.05.14 р. про
стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування винесеної ухвали суд
першої інстанції вказав, що постанова
про стягнення виконавчого збору
виноситься при першому надходженні
виконавчого документа державному
виконавцю.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою
суду першої інстанції відділ ДВС
України, звернулось з апеляційною
скаргою (т. 4, а.с. 230-236) до Рівненського
апеляційного господарського суду, в
якій просить ухвалу господарського
суду Хмельницької області від 22.09.14
року у даній справі скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні скарги відповідача.

Апелянт зокрема зазначає, що виконавче
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду
Хмельницької області № 2/5025/2168/11 від
20.06.12 р. не закінчувалось, повторно до
виконання не пред'являлось, а лише було
скасовано постанову про стягнення
виконавчого збору.

В підтвердження викладеного
посилається, зокрема, на ЗУ "Про
виконавче провадження" та Інструкцію з
організації примусового виконання
рішень.

Представник відповідача у відзиві на
апеляційну скаргу заперечив доводи
викладені в апеляційній скарзі та
просив залишити оскаржувану ухвалу без
змін, апеляційну скаргу без
задоволення. Зокрема, вказав, що
постанову про стягнення виконавчого
збору було винесено повторно 20.05.14 р., що
є порушенням приписів ЗУ "Про виконавче
провадження" та Інструкції.
Заборгованість відповідача перед
позивачем складає 1801979,25 грн., а не 1827141,75
грн.

Крім того, представник відповідача
наголосив на тому, що підстави для
стягнення виконавчого збору відсутні
при відсутності дій з примусового
виконання рішення.

Автоматизованою системою
документообігу суду визначено колегію
суддів для розгляду справи № 2/5025/2168/11 у
складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б.,
суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р.

До початку розгляду апеляційної скарги
по суті, розпорядженням в.о. голови суду
від 21.10.14 р. внесені зміни до складу
колегії суддів та визначено колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р.,
суддя Маціщук А.В.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відділу ДВС, розглянувши
матеріали та обставини справи,
апеляційну скаргу, відзиви на
апеляційну скаргу, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування місцевим
господарським судом при винесенні
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційну скаргу слід задоволити
частково, а оскаржувану ухвалу
скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження" (далі -
Закону).

Згідно п.п.1, 7 ч.2 ст.17 Закону України "Про
виконавче провадження", відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
такі виконавчі документи: виконавчі
листи, що видаються судами, накази
господарських судів, постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом. У зазначених розмірах
виконавчий збір стягується з боржника
також у разі самостійного виконання
боржником рішення після початку його
примусового виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача.

У разі ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
Закону для самостійного виконання
рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення. У разі
отримання документального
підтвердження про повне виконання
рішення боржником до початку його
примусового виконання державний
виконавець закінчує виконавче
провадження в порядку, встановленому
цим Законом. Виконавчий збір та
витрати, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій, у такому
разі з боржника не стягуються (ч.ч. 1, 3
ст. 27 Закону України "Про виконавче
провадження").

Зі змісту наведених правових норм
вбачається, що після закінчення
встановленого державним виконавцем
строку для добровільного виконання
рішення, державний виконавець
розпочинає примусове стягнення з
боржника виконавчого збору. При цьому
стягнення виконавчого збору
передбачено законом і у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.07.12р. державним виконавцем винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження по виконанню наказу
господарського суду від 20.02.12р., яким
встановлений 7 денний строк для
добровільного виконання (т. 4, а.с. 142).

Платіжним дорученням боржник
перерахував стягувачу кошти в сумі
20441579,17 грн.

14.01.13 р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
ДВС України винесено постанову ВП
№33425336 про стягнення з відповідача
2223872,09 грн. виконавчого збору (т. 3, а.с. 97).

Постановою ВГС України від 04.07.13 р.
скасовано постанову державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України від 14.01.13
р. про стягнення виконавчого збору в
сумі 226872,09 грн. по наказу № 2/5025/2168 (т. 3,
а.с. 216-219).

Враховуючи, що боржником у наданий
строк для добровільного виконання
рішення, борг за виконавчим документом
сплачено лише частково, 20.05.14 р.
головним державним виконавцем ДВС
України винесено постанову про
стягнення виконавчого збору в сумі
182714,18 грн. (т. 4, а.с. 120).

Однак, колегія суду не погоджується з
висновком державного виконавця
відділу ДВС в частині розрахунку
заборгованості, що підлягає стягненню
з відповідача в сумі 1827141,75 грн. та
відповідно в частині стягнення з
відповідача 182714,18 грн. виконавчого
збору, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
платіжним дорученням № 306 від 14.08.12 р. на
суму 1301000 грн. та платіжним дорученням
№ 309 від 07.12.12 р. на суму 19140579,17 грн.
боржник перерахував позивачу 20441579,17
грн., погасивши, таким чином суму
основного боргу.

Водночас, відповідачем сплачено
позивачу 25736 грн., які зараховані
стягувачем в якості часткової оплати
судового збору за вищезазначеним
рішенням суду.

Крім того, 26.11.13 р. сторони підписали акт
звірки розрахунків, відповідно до
якого заборгованість відповідача
перед позивачем по договору
№06-10-2648-ТЕ-34 становить 1801405,76 грн. (т. 4,
а.с.168).

Таким чином, з урахуванням добровільно
сплаченої частини боргу в сумі 20467315,17
грн., заборгованість відповідача перед
позивачем, що підлягає стягненню у
примусовому порядку за виконавчим
документом та не сплачена боржником у
встановлені строки, становить 1801405,76
грн.

А відтак, при винесенні постанови про
стягнення виконавчого збору від 20.05.14 р.
в сумі 182714,18 грн., державним виконавцем,
не врахована сума заборгованості
відповідача перед позивачем станом на
день винесення постанови, що
підтверджується доказами, наявними в
матеріалах справи та актом звірки
розрахунків.

Пунктом 3.7 Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012р. №512/5
(зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 02.04.2012р. за №489/20802) передбачено,
що стягнення виконавчого збору
здійснюється у порядку, визначеному
статтею 28 Закону.

Відповідно ст.28 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

У зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
самостійного виконання боржником
рішення після початку його примусового
виконання, зокрема шляхом
перерахування коштів безпосередньо на
рахунок стягувача.

Постанова про стягнення виконавчого
збору виноситься при першому
надходженні виконавчого документа
державному виконавцю на наступний день
після завершення строку, наданого
боржнику для самостійного виконання
рішення. У постанові про стягнення
виконавчого збору визначається розмір
виконавчого збору, що підлягає
стягненню, зазначений у частині першій
статті 28 Закону. Примусове стягнення
виконавчого збору здійснюється
відповідно до вимог Закону (п.3.7.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень).

Пунктом 3.7.2 Інструкції передбачено, що
якщо рішення про стягнення коштів було
виконано боржником частково до початку
його примусового виконання, виконавчий
збір стягується з суми, яка не була
сплачена боржником самостійно.

При наступних пред'явленнях до
виконання виконавчого документа
державному виконавцеві виконавчий
збір стягується в частині, що не була
стягнута при попередньому виконанні (п.
3.7.3 Інструкції).

Аналогічного змісту норма міститься в
частині 3 ст. 28 ЗУ «Про виконавче
провадження».

Враховуючи норми чинного
законодавства України, та той факт, що
рішення господарського суду
Хмельницької області від 20.06.12 р. в
установлений постановою про відкриття
виконавчого провадження строк не було
виконано добровільно, колегія суду
приходить до висновку про
правомірність стягнення з відповідача
виконавчого збору з несплаченої в
добровільному порядку суми боргу в
розмірі 1801405,76 грн.

Водночас, апеляційний суд вважає
помилковим висновок суду першої
інстанції, що державним виконавцем
винесено повторно постанову про
стягнення виконавчого збору, що є
порушенням приписів ст. 28 ЗУ "Про
виконавче провадження" та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень.

16.07.12р. старшим державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
ДВС України винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
боржнику встановлено семиденний строк
для самостійного виконання рішення
суду (т. 4, а.с. 142).

14.01.13 р. державним виконавцем винесено
постанову про стягнення з боржника
виконавчого збору в сумі 2226872,09 грн.

Постановою ВГС України від 04.07.13 р.
скасовано постанову державного
виконавця від 14.01.13 р.

З матеріалів справи вбачається, що
боржником добровільно сплачено 20467315,17
грн., а відтак заборгованість за
виконавчим документом не сплачена в
добровільному порядку складає 1801405,76
грн.

Оскільки, постанова про стягнення
виконавчого збору скасована та
боржником добровільно не виконано
рішення суду, 20.05.14 р. головним
державним виконавцем ДВС України
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору з суми, яка не була
сплачена боржником самостійно (т. 4, а.с.
120).

А відтак, оскільки, рішення
господарського суду Хмельницької
області від 20.06.12 р. в установлений
постановою про відкриття виконавчого
провадження строк не було виконано
добровільно, державним виконавцем
правомірно винесено постанову про
стягнення з відповідача виконавчого
збору на суму, яка не була сплачена
боржником самостійно.

Враховуючи, що провадження з
примусового виконання наказу
господарського суду Хмельницької
області №2/5025/2168/11 від 20.06.12 р. не
закінчилось, при цьому наказ перебував
на примусовому виконанні у відділі ДВС
України, колегія суду приходить до
висновку, що наказ повторно до відділу
ДВС України не пред'являвся, а відтак
висновок суду першої інстанції щодо
повторного пред'явлення виконавчого
документа до виконання та відповідно
застосування ст. 28 Закону, є помилковим.

В силу ч. 6 ст. 30 ЗУ "Про виконавче
провадження", якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, державний виконавець
невідкладно розпочинає його примусове
виконання.

Згідно з ч.1 ст.27 Закону України „Про
виконавче провадження", що у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про виконавче
провадження", Виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Грошові суми, стягнуті з боржника,
зараховуються державним виконавцем на
відповідний рахунок органу державної
виконавчої служби.

При цьому, апеляційний суд констатує,
що сплив строку, який наданий для
добровільного виконання рішення суду,
на переконання колегії суддів, сам по
собі не є тією достатньою підставою, з
якою законодавець пов'язує стягнення
виконавчого збору з боржника,
необхідно ще в такому випадку вчинення
державним виконавцем дій, спрямованих
на примусове виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме: з розпорядження № 33425336/1 від 03.07.14
р., розпорядження № 33425336/1 від 07.07.14 р.
державним виконавцем вчинялися дії по
примусовому виконанню наказу
господарського суду Хмельницької
області № 2/5025/2168/11 від 20.06.12 р. про
стягнення з КП
"Хмельницьктеплокомуненерго" 22268720,9
грн. заборгованості.

З розпорядження вбачається, що грошові
кошти в сумі 10199,16 грн., що надійшли 01.07.14
р. на рахунок з обліку депозитних сум
ДВС України, при примусовому виконанні
наказу господарського суду
Хмельницької області № 2/5025/2168/11 від
20.06.12 р., перераховано ДК "Газ України"
НАК "Нафтобаз України" в сумі 9088,93 грн.,
1009,88 грн. перераховано виконавчого
збору та 100,35 грн. витрат на проведення
виконавчих дій.

При цьому, з розпорядження № 33425336/1 від
07.07.14 р. вбачається, що грошові кошти у
сумі 1043,16 грн. та 4601,28 грн., що надійшли
02.07.14 р. на рахунок обліку депозитних
сум ДВС України, при примусовому
виконанні наказу господарського суду
Хмельницької області № 2/5025/2168/11 від
20.06.12 р. необхідно перерахувати: 5080 грн.
ДК "Газ України" НАК Нафтобаз України»
та 564,44 грн. виконавчого збору.

Крім того, 03.07.14 р. головним державним
виконавцем у зв'язку з організацією та
проведенням виконавчих дій, складено
акт державного виконавця про витрати
на проведення виконавчих дій та
винесено постанову про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій в сумі 100,35 грн.

Водночас, з матеріалів справи
вбачається, що відділом ДВС України
направлялись філії Хмельницькому
обласному управлінню АТ «Ощадбанк» для
виконання платіжні вимоги №
31/1-1-31/1-7.

Враховуючи вказані дії, колегія суддів
приходить до висновку, що державним
виконавцем вчинялись дії примусового
виконання судового рішення до його
часткового виконання боржником, а отже
і були правові підстави у державного
виконавця, відповідно до приписів ст. 28
ЗУ "Про виконавче провадження", для
винесення постанови щодо стягнення з
боржника виконавчого збору в сумі 180140,58
грн., тобто в розмірі 10% суми, що не була
сплачена відповідачем за виконавчим
документом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд
приходить до висновку, що скаргу
міського КП
"Хмельницьктеплокомуненерго" на дії
відділу примусового виконання рішень
ДВС України задовольнити частково.
Апеляційний суд визнає доводи
відповідача, викладені в скарзі щодо
скасування постанови відділу
примусового виконання рішень ДВС
України про стягнення виконавчого
збору за виконавчим провадженням №
334253396 від 20.05.14 р. правомірними в частині
стягнення виконавчого збору у сумі 2573,60
грн.

А відтак, колегія суду скасовує
постанову відділу ДВС України по
стягненню виконавчого збору за
виконавчим провадженням № 33425336 від
20.05.14 р. в частині стягнення з боржника
виконавчого збору в сумі 2573,60 грн.

З огляду на наведене та враховуючи, що
скаржником не було надано доказів того,
що рішення суду виконано ним повністю у
строк, встановлений державним
виконавцем для самостійного виконання,
то суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення скарги
відповідача та скасування постанови
про стягнення з боржника виконавчого
збору.

За таких обставин, Рівненський
апеляційний господарський суд вважає,
що господарським судом першої
інстанції неповно з'ясовані обставини,
що мали значення для справи, а відтак
скасовую оскаржувану ухвалу на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 104 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
Рівненський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень ДВС України на ухвалу
господарського суду Хмельницької
області від 22.09.14 р. у справі № 2/5025/2168/11
задоволити частково.

Ухвалу господарського суду
Хмельницької області від 22.09.14 р. у
справі № 2/5025/2168/11
скасувати.

Прийняти нове судове рішення, виклавши
резолютивну частину ухвали від 22.09.14р. в
наступній редакції:

Скаргу міського комунального
підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго" на дії
примусового виконання рішень ДВС
України задовольнити частково.

Визнати доводи відповідача, викладені
в скарзі щодо скасування постанови
відділу примусового виконання рішень
ДВС України про стягнення виконавчого
збору за виконавчим провадженням №
334253396 від 20.05.14 р. правомірними в частині
стягнення виконавчого збору у сумі 2573,60
грн.

Скасувати постанову відділу
примусового виконання рішень ДВС
України по стягненню виконавчого збору
за виконавчим провадженням № 33425336 від
20.05.14 р. в частині стягнення з боржника
виконавчого збору в сумі 2573,60 грн.

Доводи міського комунального
підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго" щодо
вимог скарги в частині скасування
постанови головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України від
20.05.2014р. про стягнення 180 140,58 грн.
виконавчого збору визнати
неправомірними, скаргу у цій частині
відхилити.

Стягнути з Міського комунального
підприємства
"Хмельницьктеплокомуненерго" (ідн. код
03356571) на користь Державної виконавчої
служби України 600,47 грн. в повернення
судових витрат за розгляд апеляційної
скарги.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №2/5025/2168/11 повернути
господарському суду Хмельницького
області.

Головуючий суддя
Бучинська Г.Б.

Суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Василишин А.Р.