ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2014 р.
Справа № 920/776/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов
О.О., суддя Плахов О.В.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників:

позивача - Фесенко О.В. (копія дов. у
справі)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне об`єднання ім. М.В.
Фрунзе», м. Суми (вх. №2338 С/2-6) на рішення
господарського суду Сумської області
від 10.07.2014р. по справі № 920/776/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пром-Оптима», м. Суми

про Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
об`єднання ім. М.В. Фрунзе», м. Суми

про стягнення 83377,50 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської
області від 10.07.2014 р. у справі №920/776/14
(суддя Миропольський С.О.) позовні
вимоги ТОВ «Пром-Оптима» задоволено,
стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
об`єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пром-Оптима», м. Суми
83377,50 грн. заборгованості за договором
поставки №5 від 10.08.2012р. та судовий збір
у розмірі 1827,00 грн.

Відповідач з рішення суду не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на неповне з`ясування
судом першої інстанції обставин справи
та порушення норм матеріального та
процесуального права при його
прийнятті, просить скасувати рішення
господарського суду Сумської області
від 10.07.2014р., прийняти постанову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
ТОВ «Пром-Оптима» про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Сумське машинобудівне об`єднання ім.
М.В. Фрунзе» 83377,50 грн. боргу за
договором поставки №5 від 10.08.2012р.

Скарга відповідача мотивована тим, що
позивачем не надано доказів фактичної
передачі товару відповідачу, зокрема, в
матеріалах справи не має належним
чином оформлених перевізних
документів, які б підтверджували
одержання відповідачем товару (вапно
негашене) згідно видаткових накладних
№ ПрО 0228-09 від 28.02.2013р. на суму 99136,05 грн.
та № ПрО 0827-01 27.08.2013р. на суму 105735,00 грн.;
у накладних №39033873 та №36985620 у графі 53
відсутня інформація про одержання
вантажу вантажодержувачем,
відправником товару є ТОВ
«Галтехпарк», платником ТзОВ
«Галтранс», тобто особи, що не мають
відношення до виконання договору
поставки №5 від 10.08.2012р.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 29.08.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 18.09.2014р., відповідно до
розпорядженням секретаря судової
палати №2 Харківського апеляційного
господарського суду від 29.08.2014р. у
наступному складі суду: головуючий
суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов
О.О., суддя Шевель О.В.

Ухвалами Харківського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014р.,
09.10.2014р. розгляд даної справи
відкладався.

07.10.2014р. від відповідача надійшли
письмові пояснення по справі з
додатками (вх. № 8713).

27.10.214р. від відповідача надійшла заява
(вх. №9510) про розгляд справи без участі
його представника.

28.10.2014р. від позивача надійшли письмові
пояснення (вх.№9604), в яких наведені
доводи у спростування апеляційної
скарги відповідача.

28.10.2014р. в судовому засіданні
представник позивача підтримав свою
позицію, просив суд апеляційну скаргу
відповідача залишити без задоволення,
рішення господарського суду Сумської
області від 10.07.2014р. без змін.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обгрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Предметом даного позову є стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за договором поставки
№05 від 10.08.2012р. у розмірі 1565,49
грн.83377,05грн.

З матеріалів справи вбачається, що
10.08.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Пром-Оптима» (надалі
- постачальник, позивач) та Публічним
акціонерним товариством «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
підприємство ім. М.В. Фрунзе» (надалі
покупець, відповідач) було укладено
договір №05, відповідно до умов якого,
постачальник зобов'язується передати у
власність покупцю, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити на
умовах цього договору продукцію
(товар), кількісні та якісні
характеристики яких викладені у
Специфікаціях, які є невід`ємною
частиною договору.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили,
що поставка товару здійснюється
партіями у відповідності зі
специфікаціями договору. Постачальник
поставляє товар на умовах EXW - м. Суми
протягом 5-ти банківських днів з
моменту надходження на банківський
рахунок постачальника грошових коштів
у розмірі 20%, зазначеному у рахунку на
Товар.

Датою передачі товару, відповідно до п.
2.3 договору, вважається дата зазначена
в товаро-транспортних накладних.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що
постачальник надає покупцю наступні
товаросупроводні документи:
товаро-транспортна накладна, видаткова
накладна, рахунок-фактура з
зазначенням ціни, вартості товару
(партії товару), сертифікат якості,
податкова накладна. Постачальник
передає покупцю товаророзпорядчі
документи разом з товаром (п.2.6).

Відповідно до п. 3.2. договору, покупець
здійснює оплату на банківський рахунок
постачальника в розмірі 100% загальної
вартості партії товару, зазначеному в
рахунку, в наступному порядку: 20%
передплата протягом 10 банківських днів
з моменту отримання покупцем рахунка
(копії) на партію товару, 80% оплата
протягом 15 банківських днів з дати
поставки товару.

Звертаючись до суду з даним позовом
позивач зазначив, що на виконання умов
вищевказаного договору, він здійснив
поставку товару відповідачу:
залізничний купорос технічний, 65 тонн,
на загальну суму 48750,00 грн.; вапно
негашене, 128,85 тонн, на загальну суму
204871,50 грн.

Проте, відповідач взяті на себе
зобов'язання за договором №05 від
10.08.2012р. щодо оплати отриманого товару
не здійснив, вартість товару позивачу
не сплатив.

Приймаючи оскаржуване рішення,
господарський суд, у відповідності з
вимогами ст. 526 Цивільного кодексу
України та ст. 193 Господарського
кодексу України, визнав встановленим
факт поставки позивачем товару та його
отримання відповідачем, а враховуючи
відсутність у матеріалах справи
доказів належного виконання взятих на
себе зобов'язань щодо повної оплати
поставленого товару визначив
наявність підстав для задоволення
позову та стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 83377,50 грн. за
отриманий ним товар.

З таким висновком погоджується колегія
суддів, з наступних підстав.

Статтями 626, 627 ЦК України передбачено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до статті 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Статтею 656 ЦК України врегульовано, що
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що
продавець зобов'язаний передати товар
покупцеві у строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо зміст
договору не дає змоги визначити цей
строк, - відповідно до положень статті
530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Статтею 525 цього кодексу не
допускається одностороння відмова від
зобов'язання.

Стаття 526 передбачає виконання
зобов'язань належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Керуючись частиною 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (частина 1 статті 612 ЦКУ).

Обраховуючи суму основного боргу,
позивач зазначає, що згідно видаткових
накладних: № ПрО 1223-02 від 23.12.2013 р., №
ПрО 1223-01 від 23.12.2013 р., № ПрО 1115-01 від
15.11.2013 р., № ПрО 1111-01 від 11.11.2013 р., № ПрО
0827-01 від 27.08.2013 р., № ПрО 0821-01 від 21.08.2013 р.,
№ ПрО 0807-02 від 07.08.2013 р., № ПрО 0718-01 від
8.07.2013 р., № ПрО 0625-01 від 25.06.2013 р., № ПрО
0523-14 від 23.05.2013 р., № ПрО 0522-15 від 22.05.2013 р.,
№ ПрО 0411-05 від 11.04.2013 р., № ПрО 0318-06 від
18.03.2013 р., № ПрО 0228-09 від 28.02.2013 р., № ПрО
0212-21 від 12.02.2013 р., відповідачу
поставлено товару - вапна негашеного
вагою 128,85 тонн та залізного купоросу
вагою на 65 тонн, на загальну суму 253621,50
грн.

Відповідно до банківських виписок по
рахунку відповідача (а.с. 26-41 т.1), станом
на 24.03.2014р. відповідачем на виконання
зобов'язань перед ТОВ «Пром-Оптима»
частково сплачено суму боргу у розмірі
- 170244,00 грн. Отже, несплаченим
залишається борг в сумі 83377,50 грн.

Що стосується доводів апелянта
стосовно відсутності в матеріалах
справи документів, які б
підтверджували отримання відповідачем
товару (вапно негашене) згідно
накладних № ПрО 0228-09 від 28.02.2013р. на суму
99136,05 грн. та № ПрО 0827-01 від 27.08.2013р. на
суму 105735,00 грн., колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне.

Дослідивши надані позивачем копії
видаткових накладних ПрО 0228-09 від
28.02.2013р. на суму 99136,05 грн. та № ПрО 0827-01
від 27.08.2013р. на суму 105735,00 грн., колегія
суддів вважає, що вони повністю
відповідають вимогам ст. 9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" та
містять обов'язкові реквізити
первинних документів, зокрема: назву
документа; дату і місце складання;
назву підприємства, від імені якого
складено документ; зміст та обсяг
господарської операції, одиницю виміру
господарської операції; особистий
підпис та прізвище, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відсутність у видатковій накладній
№0228-09 від 28.02.2013р. прізвища особи, яка
отримала товар, не позбавляють останню
доказової сили на підтвердження
здійснення господарської операції з
поставки товару за договором та його
отримання відповідачем в сукупності з
іншими матеріалами справи, тим більш,
при наявності на ній печатки
підприємства-отримувача товару
(відповідача) та підпису особи, яка його
отримала.

За таких обставин, посилання
відповідача на відсутність доказів
отримання ним товару згідно наведених
вище видаткових накладних не
спростовує встановлений господарським
судом факт поставки товару та його
отримання відповідачем за видатковими
накладними №ПрО 0228-09 від 28.02.2013р. на
суму 99136,05 грн. та № ПрО 0827-01 від 27.08.2013р.
на суму 105735,00 грн.

Доводи апелянта щодо відсутності у
матеріалах справи доказів на
підтвердження отримання товару
відповідачем згідно накладних №39033873
та №36985620, а також те, що товар (вапно),
зазначений у видаткових накладних
№ПрО 0228-09 від 28.02.2013р., №ПрО 0827-01 від
27.08.2013р. має відношення до перевезення
вантажу, зазначеного у накладних№39033873
та №36985620, не знайшли свого
підтвердження та спростовується
матеріалами справи. Згідно накладних
№39033873 та №36985620 товар відповідачу був
поставлений залізничним транспортом,
видаткові накладні №ПрО 0228-09, № ПрО
0827-01 містять посилання на умови
поставки: «СРТ, ст. Суми Південої з/д»,
та номери вагонів, якими доставлений
товар відповідачу, згідно накладних
№39033873 та №36985620, в яких також стоїть
відмітка станції «Суми Південої з/д».
Крім цього, назва та вага товару
повністю співпадають.

Відповідно до ст. 666 ЦК України якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або
актів цивільного законодавства,
покупець має право встановити
розумний строк для їх передання; якщо
приналежності товару або документи,
що стосуються товару, не передані
продавцем у встановлений строк,
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу та повернути
товар продавцеві.

Однак, у матеріалах справи відсутні
докази вчинення відповідачем дій щодо
встановлення строку для передання
документів, та відмови від договору.
Докази звернення до позивача з
відповідними письмовими претензіями
щодо відсутності документів, які
зазначені в п. 2.5. договору, або доказів
звернення до позивача з листами щодо
повернення отриманої відповідачем
продукції в матеріалах справи
відсутні.

Як зазначено Вищим господарським судом
України в інформаційному листі від
17.07.2012 р. за № 01-06/928/2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді окремих норм
матеріального права", підписання
покупцем видаткової накладної, яка є
первинним документом у розумінні
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема,
статті 9 названого Закону і Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку та
фіксує факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
за отриманий товар. Строк виконання
відповідного грошового зобов'язання
визначається за правилами,
встановленими частиною першою статті
692 ЦК України.

До того ж, необхідно зазначити, що
часткову сплату відповідачем
зобов'язань за договором №05 від 10.08.2012р.
колегія суддів розцінює як дії
відповідача направленні на виконання
зобов'язань за договором щодо оплати за
поставлений йому товар, зокрема, і за
видатковими накладними №ПрО 0228-09 від
28.02.2013р. на суму 99136,05 грн. та № ПрО 0827-01
27.08.2013р. на суму 105735,00 грн., загальна сума
за якими значно перевищує суму
заборгованості відповідача.

Таким чином, твердження відповідача
про відсутність у нього обов'язку з
оплати отриманого товару за
відсутності доказів щодо його
отримання не мають належного
документального та матеріального
обґрунтування, в зв'язку з чим
відхиляються колегією суддів, як
безпідставні.

Оскільки факт поставки та отримання
відповідачем товару за видатковими
накладними на умовах договору №05 від
10.08.2012р. є доведеним та підтвердженим
належними у матеріалах справи доказами
в їх сукупності, у відповідача виникло
зобов'язання по оплаті отриманого
товару в розмірі 83377, 50 грн., в зв'язку з
чим позовні вимоги в зазначеній
частині є обґрунтованими та такими, що
правомірно визнані судом першої
інстанції такими, що підлягають
задоволенню.

Отже, доводи викладені в апеляційній
скарзі не знайшли свого підтвердження
в матеріалах даної справи та
спростовуються нормами чинного
законодавства.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини справи
та норми права, колегія суддів дійшла
висновку про відповідність
оскаржуваного рішення нормам чинного
законодавства та матеріалам справи на
підставі чого, рішення господарського
суду Сумської області у справі № 920/776/14
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу відповідача - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись 99,
101, 102, п. 1, ст. 103, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду,
одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 10.07.2014р. по справі №920/776/14
залишити без змін.

Повний текст постанови складено 31.10.2014
року.

Головуючий суддя
В.О. Фоміна

Суддя
О.О. Крестьянінов

Суддя
О.В. Плахов