ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.10.14 № 910/23616/14. Суддя Бондарчук В.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

про стягнення компенсації у розмірі 48
720,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва
звернулося Товариство з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» з
позовною заявою №22/10-14/3 від 22.10.2014 р. про
стягнення компенсації у розмірі 48 720, 00
грн.

Так, відповідно до п. 3 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

З 01.11.2011 р вступив в законну силу Закон
України «Про судовий збір» у ст. 1 якого
зазначається, що судовий збір - збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України «Про судовий
збір» визначено, що платники судового
збору - громадяни України, іноземці,
особи без громадянства, підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні) та фізичні
особи - підприємці, які звертаються до
суду.

У відповідності до ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. За подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру судовий збору
встановлюються у розмірі 2 % ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати (1 827,00
грн.) та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат (73 080, 00
грн.).

Згідно із п. 2.13 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
судовий збір, оскільки інше не
передбачено Законом, сплачується
окремо за подання кожної позовної
заяви (заяви, скарги).

Відповідно до п.п. 2.21 п. 2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України", платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до
господарського суду тільки в
оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо), цих
документів не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

При дослідженні матеріалів позовної
заяви № 22/10-14/3 від 22.10.2014 р. для
вирішення питання про прийняття її до
розгляду було встановлено, що в якості
доказу сплати судового збору за її
розгляд позивачем було додано
квитанцію № від 24.10.2014 р. на суму
1827,00 грн.

В той же час, згідно відомостей
комп'ютерної програми "Діловодство
спеціалізованого суду" вбачається, що
квитанцію № від 24.10.2014 р. на суму
1827,00 грн. також було використано
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" в
якості доказу оплати судового збору за
подачу позовних заяв № 21-10/14-2 від 21.10.2014
р. та №.22-10-14/2 від 22.10.2014 р., які були
подані до Господарського суду міста
Києва 28.10.2014 р. та зареєстровані за вх. №
910/23615/14 та вх. № 910/23617/14 відповідно.
Зазначені обставини підтверджуються
Актом № 910/23616/14 від 29.10.2014 р., який
додається до даної ухвали суду.

В свою чергу, відомості, які вказані у
"Призначенні платежу" вищевказаної
квитанції № від 24.10.2014 р. на суму
1827,00 грн., а саме "Судовий збір за
позовом ТОВ "Маша і Мєдвєдь" через
ОСОБА_2, Господарський суд м. Києва...",
фактично не містять повної інформації
про те, яка саме позовна заява
оплачується судовим збором в даному
випадку, зокрема, у "Призначенні
платежу" не вказано, до кого з позовом
звертається позивач.

Таким чином, позивачем не доведено
суду, що додана до позовної заяви №
22/10-14/3 від 22.10.2014 р. квитанція №
від 24.10.2014 р. не є повторно поданою та
такою, що раніше не використовувалась в
якості підтвердження оплати судового
збору за подання іншого позову.

Отже, позивач не виконав вимоги
вищевказаних норм, оскільки додана до
позовної заяви № 22/10-14/3 від 22.10.2014 р.
квитанція від 24.10.2014 р. на суму 1827,00 грн.
про перерахування в дохід Державного
бюджету України грошових коштів у
розмірі 1827,00 грн. в якості сплати
судового збору не може вважатися
належним доказом оплати судового збору
саме за розгляд даної позовної заяви №
22/10-14/3 від 22.10.2014 р. до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що приписи ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України носять
імперативний характер, суд приходить
до висновку, що викладені обставини є
підставою для повернення позовної
заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

За таких обставин, позовна заява та
додані до неї документи підлягають
поверненню заявнику без розгляду.

Проте, суд звертає увагу заявника на те,
що повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Враховуючи наведене та керуючись п. 4 ч.
1 ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї
матеріали повернути заявнику без
розгляду.

Ухвала може бути оскаржена у порядку,
передбаченому чинним законодавством
України.

Суддя
Бондарчук В.В.