ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Справа №
926/1283/14

За позовом Прокурора Шевченківського
району м. Чернівці

до 1. Чернівецької міської ради, м.
Чернівці;

2. публічного акціонерного
товариства «Чернівецький
хлібокомбінат», міста Чернівці

про визнання незаконними та скасування
рішень органу місцевого
самоврядування, визнання договору
недійсним та повернення земельної
ділянки площею 0,0030 га

Суддя О.В. Гончарук

Представники:

від позивача - Нараєвська А.Ю. - прокурор

від відповідача №1: Юзьків М.І.,
довіреність № 01/02-18/603 від 02.06.2014;

від відповідача №2: Дарійчук Є.О.,
довіреність №632 від 26.08.2014.

СУТЬ СПОРУ: прокурор Шевченківського
району міста Чернівці звернувся з
позовом до Чернівецької міської ради
та публічного акціонерного товариства
«Чернівецький хлібокомбінат» з
позовом про:

- визнання незаконним та скасування п.
1.3 рішення 25 сесії Чернівецької міської
ради VI скликання № 547 прийнятого 27.06.2012
року «Про надання юридичним особам
дозволів на складання проектів
відведення земельних ділянок на умовах
договору встановлення земельного
сервітуту та внесення змін в деякі
рішення» відповідно до якого ПАТ
«Чернівецький хлібокомбінат» надано
дозвіл на складання проекту відведення
земельної ділянки орієнтованою площею
0,0030 га, на умовах встановлення договору
земельного сервітуту терміном на 5
років для розміщення та обслуговування
малих архітектурних форм (павільйонів
для продажу продуктів власного
виробництва) на вул. Алма-Атинській,6, в
м. Чернівці;

- визнання незаконним та скасування
пункту 5 рішення 28 сесії Чернівецької
міської ради VI скликання №621
прийнятого 27.09.2012 року «Про
встановлення земельних сервітутів на
земельні ділянки та внесення змін до
рішень міської ради з цих питань»,
згідно якого ПАТ «Чернівецькій
хлібокомбінат» затверджено проект
відведення земельної ділянки по вул.
Алма-Атинській, 6, в м. Чернівці, площею
0,0030 га;

- визнання недійсним договору
встановлення земельного сервітуту №79
від 25.10.2012 року, укладеного між
Чернівецькою міською радою та ПАТ
«Чернівецькій хлібокомбінат»;

- звільнення та повернення ПАТ
«Чернівецький хлібокомбінат» у
комунальну власність земельної
ділянки по вул. Алма-Атинській, 6, в м.
Чернівці, площею 0,0030 га, вартістю 45215,00
грн., кадастровий номер :25:003:0120.

Прокурор, обґрунтовує свої позовні
вимоги неправомірністю оскаржуваних
рішень, які, на думку прокурора, не
узгоджуються з вимогами ст. 98
Земельного кодексу України, ст. ст. 401, 404
Цивільного кодексу України та
підлягають скасуванню.

Ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 20.08.2014
порушено провадження у справі з
призначенням її до розгляду на 09.09.2014.

Ухвалою від 09.09.2014, за клопотанням
відповідачів відкладено розгляд
справи на 15.10.2014.

Ухвалою від 15.10.2014 продовжено строк
вирішення спору до 04.11.2014 та оголошено
перерву у судовому засіданні до 28.10.2014,
а цьому засіданні продовжено перерву
до 04.11.2014.

Присутній у судовому засіданні
прокурор наполягає на задоволенні
позову з підстав, зазначених у позовній
заяві та додаткових поясненнях до
позову.

Представники відповідачів проти
позову заперечують, посилаючись на
обставини, зазначені у відзиві на
позовну заяву.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення прокурора та представників
відповідачів, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позовна
вимога, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення її по суті, суд в с т а н о в
и в.

Пунктом 1.3. рішення 25 сесії VI скликання
Чернівецької міської ради «Про надання
юридичним особам дозволів на складання
проектів відведення земельних ділянок
на розміщення малих архітектурних форм
та внесення змін до окремих рішень» №547
від 27.06.2012 надано дозвіл ПАТ
«Чернівецький хлібокомбінат» на
складання проекту відведення
земельної ділянки орієнтовано площею
0,0030 га для укладення договору
встановлення земельного сервітуту
терміном на 5 років для розміщення та
обслуговування чотирьох малих
архітектурних форм (павільйонів) для
продажу продукції власного
виробництва на вулицях Алма-Атинській,
6 м. Чернівці, Південно-Кільцевій, 7-А,
Моріса Торези, 31, Авангардній, 17.

Пунктом 5 рішення 28 сесії VI скликання
Чернівецької міської ради «Про
встановлення земельних сервітутів на
земельні ділянки та внесення змін до
окремих рішень з цих питань» №621 від
27.09.2012, затверджено ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат» проект відведення
земельної ділянки площею 0,0030 га за
адресою: вул. Алма-Атинська, 6 у м.
Чернівці для укладення договору
встановлення платного земельного
сервітуту для влаштування малої
архітектурної форми (павільйон для
продажу продукції власного
виробництва) терміном на 5 років.

25 жовтня 2012 року між Чернівецькою
міською радою (відповідач №1) та ПАТ
«Чернівецький хлібокомбінат»
(відповідач №2) укладено договір
встановлення земельного сервітуту №79,
відповідно до умов якого відносно
земельної ділянки, площею 0,0030 га,
кадастровий номер :25:003:0120, що
розташована в м. Чернівці на вул.
Алма-Атинська, 6, та відноситься до
земель житлової та громадської
забудови з цільовим призначенням: для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі, в інтересах ПАТ
«Чернівецький хлібокомбінат»
встановлено сервітут на право
влаштування малої архітектурної форми,
терміном до 25.10.2017.

В пункті 3.1 договору сторони
передбачили, що річна плата за
земельний сервітут розраховано
відповідно до чинного законодавства у
вигляді орендної плати за рік в розмірі
1356,45 грн.

Відповідно до статті 98 Земельного
кодексу України право земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою.

Статтею 401 Цивільного кодексу України
встановлено, що право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом.

Відповідно до статті 404 Цивільного
кодексу України, право користування
чужою земельною ділянкою або іншим
нерухомим майном полягає у можливості
проходу, проїзду через чужу земельну
ділянку, прокладання та експлуатації
ліній електропередачі, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника
(володільця) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності - від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.

Отже, правом подавати вимогу на платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками)
наділений лише власник або
землекористувач земельної ділянки для
задоволення своїх потреб, які не можуть
бути задоволені іншим способом.

Разом з тим, з оскаржуваних рішень
вбачається, що земельна ділянка
відповідачеві №2 була надана не для
усунення недоліків його земельної
ділянки, а з метою укладення договору
встановлення платного земельного
сервітуту для розміщення малої
архітектурної форми для здійснення
комерційної діяльності на земельній
ділянці, яка належить територіальній
громаді м. Чернівці. Крім того,
відповідач №2 не є землекористувачем
або/та власником сусідніх земельних
ділянок, у зв'язку з чим дана обставина
також свідчить про незаконність
встановлення земельного сервітуту.

Відповідно до підпункту «в» статті 12
Земельного кодексу України, пункту 34
частини першої статті 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», виключно на пленарних
засіданнях сільські, селищні, міські
ради здійснюють надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до ЗК
України.

Статтею 134 ЗК України встановлено, що
земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
(оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому
числі з розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що в даному випадку право
користування оспорюваною земельною
ділянкою відповідно до вимог чинного
законодавства підлягає продажу на
аукціоні та не може надаватися в
користуванні без конкурсу на умовах
сервітуту.

Відтак, при прийнятті спірних рішень
Чернівецька міська рада діяла з
порушенням зазначених норм чинного
законодавства та всупереч інтересам
територіальної громади.

У відповідність з частиною другою
статті 4 ГПК України господарський суд
не застосовує акти державних та інших
органів, якщо ці акти не відповідають
законодавству України.

З врахуванням приписів наведеної
статті 4 ГПК України суд не приймає до
уваги посилання Чернівецької міської
ради на «Порядок встановлення
сервітуту на земельні ділянки, які
перебувають в розпорядженні
Чернівецької міської ради, на яких
розташовані або плануються розміщення
малих архітектурних форм для
провадження підприємницької
діяльності» (надалі Порядок),
затверджений рішенням Чернівецької
міської ради IV скликання №1257 від 25.02.2010,
як на акт, який підлягає виконанню
всіма підприємствами, установами,
організаціями, які використовують
земельні ресурси територіальної
громади м. Чернівці, оскільки
зазначений Порядок в частині
встановлення земельних сервітутів для
розміщення і обслуговування малих
архітектурних форм, призначених для
провадження підприємницької
діяльності суперечить вимогам статті
401 ЦК України.

Разом з тим, оскільки спірні пункти
оскаржуваних рішень стосуються також
інших земельних ділянок, правомірність
розпорядження якими не оскаржується в
даній справі, прокурор правомірно
просить визнати ці рішення в частині
окремих вулиць, зокрема:

- визнати незаконним пункт 1.3. рішення 25
сесії VI скликання Чернівецької міської
ради «Про надання юридичним особам
дозволів на складання проектів
відведення земельних ділянок на
розміщення малих архітектурних форм та
внесення змін до окремих рішень» №547
від 27.06.2012 відповідно до якого надано
дозвіл ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат» на складання проекту
відведення земельної ділянки
орієнтовано площею 0,0030 га для
укладення договору встановлення
земельного сервітуту терміном на 5
років для розміщення та обслуговування
чотирьох малих архітектурних форм
(павільйонів) для продажу продукції
власного виробництва на вулиці
Алма-Атинська, 6, м. Чернівці.

- визнати незаконним пункт 5 рішення 28
сесії Чернівецької міської ради VI
скликання №621 прийнятого 27.09.2012 року
«Про встановлення земельних
сервітутів на земельні ділянки та
внесення змін до рішень міської ради з
цих питань», згідно якого ПАТ
«Чернівецькій хлібокомбінат»
затверджено проект відведення
земельної ділянки по вул.
Алма-Атинській, 6, в м. Чернівці, площею
0,0030 га;

Що стосується посилання відповідачів
на те, що прокурором при зверненні з
позовом не зазначено, в чому полягає
порушення інтересів держави при
прийнятті Чернівецькою міською радою
спірних рішень, або яка існує загроза
порушення інтересів держави, суд
зазначає наступне.

За приписом статті 14 Конституції
України, земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави, а незаконна передача
у користування спірних земельних
ділянок порушує інтереси держави у
сфері контролю за використанням та
охороною земель, ефективного
використання земельних ресурсів.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про прокуратуру» предметом нагляду за
додержанням і застосуванням законів в
числі інших є також й відповідність
актів, які видаються всіма органами,
підприємствами, установами,
організаціями та посадовими особами,
вимогам Конституції України та чинним
законам.

Згідно зі статтею 36-1 Закону України
«Про прокуратуру» представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Підставою представництва у суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави.

За наявності вищевказаних підстав з
метою представництва громадянина та
держави прокурор має право в порядку,
передбаченому процесуальним
законодавством, звертатися до суду з
позовом.

Рішенням Конституційного Суду України
від 08.04.1999 у справі №1-1/99 встановлено, що
прокурор або його заступник самостійно
визначає і обґрунтовує в позовній
заяві, в чому полягає порушення
інтересів держави чи в чому існує
загроза інтересам держави. Інтереси
держави можуть збігатися повністю,
частково або не збігатися зовсім з
інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді. Інтереси
держави відрізняються від інтересів
інших учасників суспільних відносин. В
основі перших завжди є потреба у
здійсненні загальнодержавних
(політичних, економічних, соціальних та
інших) дій, програм, спрямованих на
захист суверенітету, територіальної
цілісності, державного кордону
України, гарантування її державної,
економічної, інформаційної,
екологічної безпеки, охорону землі як
національного багатства, захист прав
усіх суб'єктів права власності та
господарювання тощо.

З урахуванням того, що «інтереси
держави» є оціночним поняттям,
прокурор чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спільних відносинах.

За змістом статей 2, 29 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, у позовній заяві самостійно
визначає, у чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах. У разі
відсутності такого органу або
відсутності в нього повноважень щодо
звернення до господарського суду
прокурор зазначає про це в позовній
заяві, і в такому випадку прокурор
набуває статусу позивача.

Відповідно до статей 1, 19 Закону України
«Про прокуратуру» Генеральним
прокурором України та
підпорядкованими йому прокурорами
здійснюється нагляд за додержанням і
правильним застосуванням законів
Кабінетом Міністрів України,
міністерствами та іншими центральними
органами виконавчої влади, органами
державного і господарського
управління та контролю, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевими Радами, їх виконавчими
органами, відповідність їх актів
Конституції України та чинним законам.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» здійснення
державного контролю за використанням
та охороною земель всіх категорій та
форм власності покладено на
центральний орган виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Таким центральним органом виконавчої
влади відповідно до Указу Президента
України від 13.04.2011 № 459/2011 «Про державну
інспекцію сільського господарства
України» є Держсільгоспінспекція
України.

Разом з тим, цим законом не передбачено
повноважень щодо звернення названого
центрального органу виконавчої влади
до суду про визнання незаконними
(недійсними) рішень органів державної
влади та місцевого самоврядування щодо
розпорядження землею, визнання
недійсними правочинів щодо відчуження
чи передачі у користування земельних
ділянок державної та комунальної
власності, а також їх повернення з
чужого незаконного володіння.

Не передбачено таких повноважень також
і Положенням про Державну інспекцію
сільського господарства України,
затвердженим Указом Президента
України від 13.04.2011 №459/2011.

Враховуючи, що у визначеному чинним
законодавством державного органу,
уповноваженим здійснювати функції
контролю за використанням та охороною
земель, відсутні повноваження щодо
звернення до господарського суду, суд
дійшов висновку, що прокурор,
пред'являючи даний позов в інтересах
держави, правомірно набув статус
позивача, у зв'язку з чим твердження
відповідачів про відсутність
порушення інтересів держави суд визнає
хибними.

При ухваленні спірних пунктів
зазначених рішень та укладеного
договору встановлення земельного
сервітуту Чернівецька міська рада
діяла з порушенням зазначених норм
чинного законодавства та всупереч
інтересам територіальної громади.

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Оскільки оскаржений договір укладені
на підставі ухвалених Чернівецькою
міською радою оспорюваних незаконних
рішень, не відповідає наведеним
вимогам Цивільного та Земельного
кодексів України, суд вирішив визнати
недійсними договір встановлення
земельного сервітуту від 25.10.2012 №79,
укладений між Чернівецького міською
радою та ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат».

Враховуючи, що судом визнано недійсним
договір встановлення земельного
сервітуту, він є таким з моменту його
вчинення і не породжує жодних прав чи
обов'язків для його сторін. Визнання
рішенням суду договору недійсним тягне
за собою припинення його дії.
Повернення земельної ділянки у
договірних відносинах можливе як
наслідок недійсності договору,
оскільки відпала підстава
землекористування.

Відповідно до статті 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Суд вирішив звільнити публічним
акціонерним товариством «Чернівецький
хлібокомбінат» (58018 м. Чернівці, вул.
Головна, 233 код 03293304) земельну ділянку
площею 0,0030 га. по вул. Алма-Атинській, 6,
у м. Чернівці, вартістю 45215 грн.,
кадастровий номер :25:003:0120 та
повернути дану земельну ділянку
Чернівецькій міській раді (58000 м.
Чернівці, Центральна площа, 1 код 04062216).

Судові витрати, з урахуванням ступеня
вини кожного відповідача у виникненні
спору, суд вважає за необхідне стягнути
судовий збір в дохід Державного
бюджету наступним чином: за визнання
оскаржених рішень незаконними судовий
збір підлягає стягненню з Чернівецької
міської ради; за вимогу про визнання
недійсним договору встановлення
земельного сервітуту судовий збір слід
стягнути з відповідачів рівними
частинами; за звільнення та повернення
земельної ділянки територіальної
громаді м. Чернівці судовий збір
належить стягнути з ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат».

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним пункт 1.3. рішення 25
сесії VI скликання Чернівецької міської
ради «Про надання юридичним особам
дозволів на складання проектів
відведення земельних ділянок на
розміщення малих архітектурних форм та
внесення змін до окремих рішень» №547
від 27.06.2012, відповідно до якого надано
дозвіл ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат» на складання проекту
відведення земельної ділянки
орієнтовано площею 0,0030 га для
укладення договору встановлення
земельного сервітуту терміном на 5
років для розміщення та обслуговування
чотирьох малих архітектурних форм
(павільйонів) для продажу продукції
власного виробництва на вулиці
Алма-Атинській, 6, м. Чернівці.

3. Визнати незаконним пункт 5 рішення 28
сесії VI скликання Чернівецької міської
ради «Про встановлення земельних
сервітутів на земельні ділянки та
внесення змін до окремих рішень з цих
питань» №621 від 27.09.2012, яким затверджено
ПАТ «Чернівецький хлібокомбінат»
проект відведення земельної ділянки
площею 0,0030 га за адресою: вул.
Алма-Атинській, 6 у м. Чернівці для
укладення договору встановлення
платного земельного сервітуту для
влаштування малої архітектурної форми
(павільйон для продажу продукції
власного виробництва) терміном на 5
років.

4. Визнати недійсними договір
встановлення земельного сервітуту від
25.10.2012 №79, укладений між Чернівецького
міською радою та ПАТ «Чернівецький
хлібокомбінат».

5. Звільнити публічним акціонерним
товариством «Чернівецький
хлібокомбінат» (58018 м. Чернівці, вул.
Головна, 233 код 03293304) земельну ділянку
площею 0,0030 га. по вул. Алма-Атинській, 6,
у м. Чернівці, вартістю 45215 грн.,
кадастровий номер :25:003:0120 та
повернути дану земельну ділянку
Чернівецькій міській раді (58000 м.
Чернівці, Центральна площа, 1 код 04062216).

6. Стягнути з Чернівецької міської ради
(58000 м. Чернівці, Центральна площа, 1 ) в дохід Державного бюджету
України судовий збір у сумі 3045 грн.,
отримувач коштів УДКСУ у м. Чернівці,
код отримувача 37978173, банк отримувача
ГУДКСУ у Чернівецькій області, код
банку 856135, рахунок отримувача 3002,
код класифікації доходів бюджету 22030001,
призначення платежу: судовий збір,
господарський суд Чернівецької
області, код 03500074 (стягувач - ДПІ у
м.Чернівці).

7. Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Чернівецький
хлібокомбінат (58018 м. Чернівці, вул.
Головна, 233 код 03293304) в дохід Державного
бюджету України судовий збір у сумі 1827
грн., отримувач коштів УДКСУ у м.
Чернівці, код отримувача 37978173, банк
отримувача ГУДКСУ у Чернівецькій
області, код банку 856135, рахунок
отримувача 3002, код класифікації
доходів бюджету 22030001, призначення
платежу: судовий збір, господарський
суд Чернівецької області, код 03500074
(стягувач - ДПІ у м.Чернівці).

8. З набранням судовим рішенням
законної сили видати накази.

Рішення підписано 10.11.2014 року.

Суддя
О.В. Гончарук