ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р.
Справа № 922/1757/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Івакіна В.О., суддя Камишева Л.М.,
суддя Шепітько І.І.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дог. №01/06-КА від 02.06.2014
р.)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх.
№3094Х/1-8) на рішення господарського суду
Харківської області від 18 червня 2014
року у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Харків

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.
Харків

про стягнення 77951,40 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом, в
якому просив стягнути грошові кошти в
розмірі 77951,40 грн., з яких: 76148,40 грн. -
основного боргу, 1510,63 грн. - пені, 292,37
грн. - 3% річних; судові витрати просив
покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 18.06.2014 р. у
справі №922/1757/14 (суддя Жельне С.Ч.) позов
задоволено повністю.

ФОП ОСОБА_3 з рішенням суду першої
інстанції не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій зазначає, що рішення
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить рішення господарського суду
скасувати та прийняти нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
в повному обсязі.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, вважає рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим. Просить рішення
господарського суду залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, про причини
неявки суд не повідомив. Копія ухвали
суду від 06.10.2014 р. про прийняття
апеляційної скарги до провадження, що
була направлена ФОП ОСОБА_3 на адресу
зазначену в апеляційній скарзі,
повернулась з відміткою пошти "за
сроком хранения".

Колегія суддів вважає, що судом
виконано процесуальний обов'язок щодо
повідомлення учасників процесу про
дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 3.5.11
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002
р. за №75.

Нез'явлення в судове засідання
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи, тому
справа розглядається відповідно до
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги та відзиву на неї, вислухавши у
судовому засіданні пояснення
уповноваженого представника позивача,
перевіривши повноту встановлення
місцевим господарським судом обставин,
що мають значення для справи,
правильність застосування норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.11.2013 р. між ТОВ "Рентлінк"
(орендодавець) та ФОП ОСОБА_2 (орендар)
укладено договір оренди нерухомого
майна №РЛ-4, відповідно до п.1.1. якого
орендодавець зобов'язується передати,
а орендар прийняти у строкове платне
користування, а саме - в оренду,
нерухоме майно - частину будівлі,
літера А-5, загальною площею 263,4 кв. м,
яка знаходиться на першому поверсі
будинку АДРЕСА_1 (а. с. 20-22).

Нежитлові приміщення загальною площею
263,4 кв. м складаються з нежитлових
приміщень №12а - 108,2 кв. м, №13 - 135,8 кв. м,
№14 - 3,3 кв. м, №15 - 16,1 кв. м відповідно до
плану приміщення, складеного КП
"Харківське міське БТІ" 02.10.2009 р.
(додаток 1, який є невід'ємною частиною
цього договору).

Строк дії договору - до 31.12.2015 р. включно
(п.10.1. договору).

Факт приймання-передачі об'єкту оренди
підтверджується актом від 01.11.2013 р. (а. с.
23).

Пунктом 4.4.2. договору передбачено право
передавати об'єкт оренди в подальшу
суборенду третім особам.

25.12.2014 р. між ФОП ОСОБА_2 (орендар) та ФОП
ОСОБА_3 (суборендар) укладено договір
суборенди нерухомого майна №48,
відповідно до пункту 1.1 якого орендар
зобов'язався передати, а суборендар
прийняти у строкове платне
користування, а саме у суборенду,
нерухоме майно - частину будівлі, літ.
А-5, загальною площею 240,2 кв. м, яка
знаходиться на першому поверсі будинку
№18/9 по проспекту Леніна, м. Харків (а. с.
16-18).

Нежитлове приміщення загальною площею
240,2 кв. м складається із частини
нежитлового приміщення №12а - 108,2 кв. м,
№13 - 112,6 кв. м, №14 - 3,3 кв. м, №15 - 16,1 кв. м
відповідно до плану приміщення,
складеного КП "Харківське міське БТІ"
02.10.2009 р. (додаток 1, який є невід'ємною
частиною цього договору).

Строк дії договору - до 31.12.2014 р. включно
(п.10.1. договору).

Факт приймання-передачі об'єкту оренди
підтверджується актом від 01.01.2014 р. (а. с.
19).

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2. договору
№48, розмір плати за суборенду
сплачується у національній валюті
України гривні і складає за період з
01.01.2014 р. по 30.06.2014 р. - 27 382,80 грн. за місяць
суборенди.

Першим днем строку, за який суборендар
зобов'язаний вносити плату за
суборенду, є день набрання чинності
договором, а останнім днем - є день
підписання сторонами акту
приймання-передачі із суборенди
об'єкта оренди (п. 5.4. договору №48).

Згідно із п.5.5. договору, плата за
суборенду вноситься на підставі
рахунків на наступний місяць
суборенди, які виписуються орендарем і
передаються суборендарю до 25-го числа
місяця, що передує місяцю за який
вносить плата. Платежі з суборенди за
поточний місяць повинні здійснюватись
до 2-го числа поточного місяця
суборенди.

Суборендар свої зобов'язання щодо
повної та своєчасної плати за
суборенду не виконав. Згідно
банківських виписок протягом періоду з
01.01.2014 р. по 02.04.2014 р. сплатив 33382,80 грн., в
зв'язку з чим у нього перед орендарем
виникла заборгованість в розмірі 76148,40
грн.

ФОП ОСОБА_3 в добровільному порядку
заборгованість не погасив, що стало
підставою для звернення ФОП ОСОБА_2 до
господарського суду Харківської
області з позовом про стягнення 76148,40
грн. основного боргу, 1510,63 грн. пені та
292,37 грн. 3% річних.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції визнав їх
обґрунтованими, підтвердженими
належними доказами та не спростованими
відповідачем.

Колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду з огляду
на таке.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Частиною 5 статті 762 Цивільного кодексу
України закріплено, що плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, встановлених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. ст. 612 Цивільного кодексу
України).

З матеріалів справи вбачається та не
спростовується відповідачем, що об'єкт
оренди на момент розгляду справи
знаходився в користуванні ФОП ОСОБА_3, у
відповідності до умов договору
орендарю не повернутий. Заборгованість
в розмірі 76148,40 грн. підтверджена
матеріалами справи, розрахунком, та на
момент звернення до суду з позовом не
погашена.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що місцевий
господарський суд правомірно визнав
відповідача таким, що прострочив
виконання зобов'язань за договором №48
щодо оплати суборенди.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 9.1. договору №48,
сторони погодили, що за порушення
суборендарем передбачених цим
договором термінів внесення плати,
суборендар сплачує на користь орендаря
пеню в розмірі 0,2% від простроченої суми
за кожен день прострочення платежу.

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що розрахунки пені та 3% річних є
вірними, не суперечать вимогам чинного
законодавства та умовам договору, тому
позовні вимоги в цій частині
правомірно визнані судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

ФОП ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
стверджує, що ним на виконання п.10.2.
договору №48 29.01.2014 р. ФОП ОСОБА_2 була
направлена заява про дострокове
припинення договору суборенди
нерухомого майна №48 від 25.12.2013 р., яка
залишена позивачем без реагування.
Крім того, позивач не направляв
суборендарю претензію чи вимогу щодо
погашення заборгованості. Вказані
обставини на думку відповідача
свідчать про безпідставність позову,
оскільки орендар не виконав вимог
договору та ГК України щодо порядку
розірвання договору за ініціативою
суборендаря.

Колегія суддів вважає такі твердження
відповідача безпідставними та
необґрунтованими, з огляду на
нижчевикладене.

Пунктом 10.2. договору №48 сторони
обумовили, що договір може бути
розірваний у випадках, передбачених
чинним законодавством України, а також
за ініціативою орендаря чи
суборендаря, якщо одна із сторін
направить письмове повідомлення про
звільнення об'єкта суборенди і
пропозицію достроково припинити дію
даного договору за три календарних
місяці до бажаної дати припинення
цього договору.

Згідно п. 10.7. договору суборенди у разі
дострокового розірвання цього
договору сторони зберуться для
оформлення угоди, що регламентує
порядок завершення суборендних
відносин сторін за цим договором, при
цьому плата за суборенду та інші
платежі по договору сплачуються
орендарю до повного звільнення об'єкту
суборенди та підписання відповідного
акту прийому-передачі.

Проаналізувавши матеріали справи
колегія суддів встановила наступне.

Представник позивача заперечує
отримання заяви відповідача про намір
дострокового припинення договору.
Відповідачем не надано доказів
направлення письмового повідомлення
про звільнення об'єкта суборенди;
відсутні докази направлення орендарю
пропозиції щодо дострокового
припинення дії договору; з відмітки про
отримання, що міститься на заяві
відповідача про намір дострокового
припинення дії договору №48, не можливо
встановити, що вона отримана ФОП
ОСОБА_2; відсутні докази звільнення
об'єкту суборенди та підписаний
сторонами відповідний акт
прийому-передачі.

Враховуючи викладене, а також чинність
договору суборенди №48 на момент
розгляду справи, наявність заяви ФОП
ОСОБА_3 про намір дострокового
припинення дії договору №48 не є
підставою для невиконання
відповідачем зобов'язання щодо сплати
платежів за договором. Нездійснення
цих платежів є порушенням умов
договору.

Колегія суддів вважає безпідставними
та необґрунтованими твердження
апелянта про порушення позивачем умов
договору №48, в зв'язку з не вчиненням
дій щодо організації зустрічі,
передбаченої п. 10.7. договору, а також
порушенням вимог п. п. 4.3.3. щодо відмови
орендаря від договору та вимоги
повернення об'єкта суборенди через
несплату суборендних платежів,
оскільки ані договором ані чинним
законодавством не передбачений
обов'язок орендаря організовувати
зустріч, так же, як і п. п. 4.3.3. договору
визначає лише право орендаря на
розірвання договору, а не зобов'язання
припинити договірні правовідносини за
вказаних обставин.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання апелянта щодо
невідповідності положень договору №48
нормам Господарського кодексу України,
оскільки ці вимоги не є предметом
розгляду даної справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
зазначає про відсутність правових
підстав для скасування оскаржуваного
рішення.

Відповідно до вимог статті 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський у визначеному законом
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Апеляційні вимоги не підтверджені
належними доказами, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку, що рішення
господарського суду Харківської
області від 18.06.2014 р. у справі №922/1757/14
прийняте при належному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи
та у відповідності до норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні,
в зв'язку з чим, апеляційна скарга
відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 85, 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 18.06.2014 р. у
справі №922/1757/14 залишити без змін.

Повна постанова підписана 07.11.2014 р.

Головуючий суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Шепітько І.І.