ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.14р. Справа № 904/6490/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплові
мережі м. Вільногірськ", м. Вільногірськ

про стягнення заборгованості в сумі 2 103
865,95 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: Букоємський Р.В., дов. №
14-138 від 13.05.2014 року, головний
юрисконсульт;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
„Національна акціонерна компанія
„Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом про стягнення 423 833,
75 грн., що складають суму річних за
договором купівлі-продажу природного
газу № 12/1019-БО-3 від 28.08.2012 р., 1 345 557, 26
грн. - інфляції, 334 474, 94 грн. - пені.

Відповідач відзив на позов не надав,
його повноважний представник в судове
засідання не з`явився.

Останній був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, про що свідчить поштове
повідомлення про отримання останнім
04.09.14 р. ухвали господарського суду про
порушення провадження у справі (а.с. 53).

Таким чином, господарський суд вважає,
що відповідач не скористався своїм
правом на участь представника у
судовому засіданні.

27.10.14 р. в судовому засіданні оголошені
вступна та резолютивна частини рішення
(ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2013 року господарським судом
Дніпропетровської області розглянуто
спір за позовом Публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" до Комунального підприємства
„Теплові мережі м. Вільногірськ" про
стягнення 11 758 609, 19 грн., що складають
суму заборгованості за договором
купівлі-продажу природного газу №
12/1019-БО-3 від 28.08.2012 р., 610 054, 47

грн. - пені за період з 15.11.2012
р. по 23.04.2013 р., 122 010, 89 грн. - річних за
період з 15.11.2012 р. по 23.04.2013 р., 1 345 557, 26
грн. - інфляції за період прострочення,
за результатами якого прийнято рішення
та позов задоволено частково, оскільки,
в частині стягнення основного боргу в
сумі 147 400 грн. провадження у справі
припинено, в частині стягнення
основного боргу в сумі 358 500 грн. -
відмовлено, а також зменшено розмір
штрафу та пені на 40 %.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 р. та постановою Вищого
господарського суду України від 27.02.2014
р. зазначене рішення залишено без змін,
у зв'язку з чим 17.12.2013 р. останнє набрало
законної сили.

Зазначеним вище рішенням встановлено
факт укладення 28.08.2012 р. між позивачем
та відповідачем договору
купівлі-продажу природного газу №
12/1019-БО-3, а також факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо оплати переданого
природного газу в сумі 11 252 709, 19 грн.

Відповідно до ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Оскільки, рішення суду в частині
стягнення основного боргу за природний
газ, поставлений у листопаді-грудні 2012
року в повному обсязі не виконано,
позивач звернувся до суду із позовом
про стягнення з відповідача 423 833, 75
грн., що складають суму річних за період
з 24.04.2013 р. по 24.07.2014 р., 1 345 557, 26 грн.
інфляції за період з травня 2013 р. по
червень 2014 р., 334 474, 94 грн. пені за
період з 24.04.2013 р. по 24.07.2014 р.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші,
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

В силу приписів ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. При цьому,
чинне законодавство не пов'язує
припинення зобов'язання з наявністю
судового рішення чи відкриття
виконавчого провадження по його
примусовому виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові; отже, інфляційні
нарахування на суму боргу та проценти
річних входять до складу грошового
зобов'язання.

Визначення грошового зобов'язання
закріплено в Законі України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон). Статтею 1 Закону
передбачено, що грошове зобов'язання -
це зобов'язання боржника заплатити
кредитору певну грошову суму
відповідно до цивільно-правового
договору та на інших підставах,
передбачених цивільним законодавством
України.

Крім того, згідно ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

За порушення строків оплати за
переданий природний газ, сторонами в
договорі передбачена відповідальність
у вигляді пені у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу, за кожний день
прострочення платежу (п. 7.2.).

В п. 9.3. Договору сторони встановили
строк позовної давності, у тому числі
щодо стягнення суми основного боргу,
пені, штрафу, відсотків, річних,
інфляції, тривалістю 5 років.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем рішення суду у період, за
який пред'явлені до стягнення суми
річних, пені та інфляції, не виконано,
доказів сплати заборгованості
останнім, на момент розгляду спору, не
надано.

Зважаючи на викладене, правомірними є
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 423 833, 75 грн. річних за
період з 24.04.2013 р. по 24.07.2014 р., 1 345 557, 26
грн. інфляції за період з травня 2013 р.
по червень 2014 р. та 334 474, 94 грн. пені за
період з 24.04.2013 р. по 24.07.2014 р.

Керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 625 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 35, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Комунального підприємства
„Теплові мережі м. Вільногірськ" (51700,
Дніпропетровська обл., м. Вільногірськ,
вул. Промислова, 17, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" (01001, м.
Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ІПН 20077720)
423 833 (чотириста двадцять три тисячі
вісімсот тридцять три гривні) 75 коп.
річних, 1 345 557 (один мільйон триста
сорок п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят сім
гривень) 26 коп. інфляції, 334 474 (триста
тридцять чотири тисячі чотириста
сімдесят чотири гривні) 94 коп. пені, 42
077 (сорок дві тисячі сімдесят сім
гривень) 40 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено: 03.11.14 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко