ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

10.11.2014 року
Справа № 907/847/14

За позовом Прокурора Виноградівського
району в інтересах держави в особі
Виноградівської райдержадміністрації,
м. Виноградів

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на стороні позивача -
Управління Держземагенства у
Виноградівському районі, м. Виноргадів

до Фермерського господарства „Ренет",
с. Пийтерфолво

про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки (позовні вимоги
викладені з урахуванням заяви в
порядку ст. 22 ГПК України від 10.11.2014
року),

Суддя господарського суду -Кривка В.П.

представники:

Прокуратури - Домніцький Ю.

Позивача - Кіш О.М., довіреність №0110/2300
від 08.09.2014 року;

Третьої особи - не з'явився;

Відповідача - не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Прокурором
Виноградівського району в інтересах
держави в особі Виноградівської
райдержадміністрації, м. Виноградів за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на стороні позивача
-Управління Держземагенства у
Виноградівському районі, м. Виноградів
заявлено позов до Фермерського
господарства „Ренет", с. Пийтерфолво
про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки (позовні вимоги
викладені з урахуванням заяви в
порядку ст. 22 ГПК України від 10.11.2014
року).

У судовому засіданні 05.11.2014 року судом
оголошувались перерва відповідно до
ст. 77 ГПК України до 10.11.2014 року для
забезпечення реалізації
процесуальних прав сторін на реальну
можливість врегулювання спору в
позасудовому порядку. За клопотанням
позивача, з аналогічних мотивів,
ухвалою суду від 23.10.2014 року, згідно
положень ст. 69 ГПК України строк
розгляду справи було продовжено на 15
днів.

Позовні вимоги було вмотивовано тим, що
у зв'язку з набранням чинності
Податкового кодексу України, розмір
річної орендної плати за земельну
ділянку, визначений у Договорі оренди
земельної ділянки від 27.10.2005 року,
укладеного між Виноградівською
райдержадміністрацією та Фермерським
господарством „Ренет" - суперечить
чинному законодавству. Зважаючи на це,
покликаючись на умови договору та
закону заявник просить внести зміни до
спірного договору, виклавши його п. 6 у
наступній редакції:
„нормативно-грошова оцінка земельних
ділянок в контурах 768, кадастровий
номер::05:002:0001 та 771 кадастровий
номер::05:004:0001 становить 2 692 101,28
грн. (два мільйони шістсот дев'яносто
дві тисячі сто одна грн. 28 коп.)"; а також
викласти п.8 в такій редакції: „8.
Орендна плата вноситься у формі та
розмірі: 3% від нормативної грошової
оцінки земельних ділянок, та становить
80 763,03 грн. (вісімдесят тисяч сімсот
шістдесят три грн. 03 коп.) в рік".

У ході судового розгляду уповноважений
представник позивача та прокуратури
подали спільну письмову заяву, в
порядку ст. 22 ГПК України, в якій
просять заявлені вимоги в частині
внесення змін у спірний договір, а саме
до п. 6 договору оренди земельної
ділянки від 27.10.2005 року щодо розміру
нормативної грошової оцінки землі не
розглядати. Решту вимог (щодо внесення
змін до п. 8 Договору) підтримали, і
просять винести рішення по суті
заявлених вимог у зазначеній частині.
За таких обставин, суд розглядає
зменшені (уточнені) позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог
заперечив, з підстав, наведених у
поданих письмових поясненнях по суті
спору. В судове засідання 10.11.2014 року
явку уповноваженого представника не
забезпечив та клопотав провести судове
засідання призначене на 10.11.2014 року без
уповноваженого представника, про що
надіслав на адресу суду відповідну
заяву №79 від 10.11.2014 року.

Третя особа на адресу господарського
суду надіслала письмовий відзив по
суті спору в якому заявлені прокурором
вимоги вважає обґрунтованими, тому
позов підлягає задоволенню.

Під час судового розгляду даної справи
судом неодноразово забезпечувались
процесуальні права сторін на
врегулювання спору в позасудовому
порядку, проте сторонами такої
домовленості станом на 10.11.2014 року
досягнуто не було. З огляду на це та
положення ст. 69 ГПК України
(присічність строку розгляду справи),
спір вирішується по суті заявлених
вимог, з урахуванням поданої
прокурором та позивачем заяви в
порядку ст. 22 ГПК України, за наявними у
справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представника позивача та прокурора,
суд

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2005 року між Виноградівською
райдержадміністрацією та Фермерським
господарством „Ренет" було укладено
Договір оренди земельної ділянки,
згідно якого орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельні ділянки для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
загальною площею 110,0344 га. а саме:
ріллі-110,0344 га, в тому числі в контурі
№768 - 9 8415 га, в контурі №771 - 100,1929 га.
(далі - об'єкт оренди).

Згідно узгодженого сторонами Договору
(п. 6) нормативна грошова оцінка
земельної ділянки становить 1 180 956,30
грн. (а.с. 96, 98).

Відповідно до п. 7 договору
договір укладено на 49 років.

Пунктом 8 договору, з урахуванням
внесених сторонами узгоджених змін
(Додаткова угода від 23.11.2006р., а.с. 103)
визначено, що орендна плата вноситься
орендарем у грошовій формі. Розмір
орендної плати відповідно до Закону
України „Про плату за землю" становить
0,1 відсотка нормативної грошової
оцінки орендованої земельної ділянки з
врахуванням коефіцієнтів індексації,
визначених для ставок земельного
податку законами України про Державний
бюджет України на відповідний рік. При
цьому, пунктом 12 Договору сторони також
обумовили, що розмір орендної плати
переглядається 1 раз в три роки у разі:
зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін,
тарифів, у тому числі внаслідок
інфляції; погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами; в інших
випадках, передбачених законом.

У зв'язку з внесення змін до
Податкового кодексу України та
необхідністю приведення умов договору
у відповідність до вимог чинного
законодавства Виноградівська РДА
неодноразово зверталася до
відповідача про необхідність
укладення додаткової угоди щодо зміни
орендної плати та приведення договору
у відповідність з чинним
законодавством (рекомендовані листи №
01-08.1/1453 від 30.05.2014 року та № 01-08.1/1628 від
24.06.2014 року, а.с. 18-21). Проте, як стверджує
позивач, такі відповідачем були
залишені без належного реагування - для
укладення додаткової угоди останній не
з'явився, будь-яких письмових
відповідей чи заперечень на адресу
позивача не надходило, не досягнуто між
сторонами згоди щодо приведення умов
договору у відповідність до вимог
чинного законодавства та укладення
додаткової угоди і під час розгляду
даної справи судом.

Проаналізувавши матеріали справи
суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 206 Земельного
кодексу України використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 93
Земельного кодексу України право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Згідно ст. 15 Закону України „Про
оренду землі", однією з істотних умов
договору оренди землі є орендна плата
із зазначенням її розміру, індексації,
форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату.
Частинами 1, 2 ст. 21 Закону встановлено,
що орендна плата за землю - це платіж,
який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди (крім строків внесення
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
які встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Відповідно до підпунктів 14.1.136 та
14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності та є обов'язковим платежем,
який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою. При
цьому відповідно до п.п. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271
Податкового кодексу базою
оподаткування плати за землю є
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок з урахуванням коефіцієнта
індексації, визначеного згідно з
порядком, встановленим розділом XIII
Кодексу.

Відповідно до п. 288.1. Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Згідно п. 289.1. для
визначення розміру податку та орендної
плати використовується нормативна
грошова оцінка земельних ділянок. При
цьому, розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою
3 відсотків нормативної грошової
оцінки (підпункт 288.5.1, пункту 288.5, ст.288
Податкового кодексу)

Як вбачається з приписів ст. 289
Податкового кодексу України, для
визначення розміру податку та орендної
плати використовується нормативна
грошова оцінка земельних ділянок.
Коефіцієнт індексації нормативної
грошової оцінки земель застосовується
кумулятивно залежно від дати
проведення нормативної грошової
оцінки земель. Центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин,
Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, обласні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації не пізніше 15 січня
поточного року забезпечують
інформування центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
податкову політику і власників землі
та землекористувачів про щорічну
індексацію нормативної грошової
оцінки земель.

Згідно довідок про грошову оцінку
сільськогосподарських угідь
№14-703-0.3-2704/2-14 від 10.06.2014 року
індексована вартість земельної
ділянки 100,1929 в контурі 771 складає - 2 451
319,17 грн., та земельної ділянки в контурі
768, площею 9,8415 га складає - 240 782,11 грн.
(а.с.22-23, 69, 98).

За приписами статті 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до п.12 договору оренди
розмір орендної плати переглядається 1
раз в три роки у разі: зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін,
тарифів, у тому числі, внаслідок
інфляції.

Статтею 30 Закону України „Про оренду
землі" зміна умов договору
здійснюється у письмовій формі за
взаємною згодою сторін, а у разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору спір вирішується у судовому
порядку.

Отже, нормами чинного законодавства
передбачено можливість зміни умов
договору за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у випадках
встановлених договором або законом.
Оскільки сторонами в договорі оренди
передбачена можливість збільшення
розміру орендної плати, а орендна плата
за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, тому законодавча зміна
граничного розміру цієї плати є
підставою для перегляду встановленого
умовами договору розміру орендної
плати.

Можливість перегляду розміру орендної
плати, встановленого умовами договору
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, у разі
законодавчої зміни граничного розміру
цієї плати, яка є регульованою ціною,
передбачена і п. 2.19 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 року № 6. При цьому акцентовано,
що надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
Господарського кодексу України щодо
надсилання інший стороні пропозицій
про зміну умов договору не позбавляє
його права звернутися до
господарського суду з позовом про
зміну умов договору за наявності спору
(тобто за відсутності згоди
відповідача на зміну умов договору).

За таких обставин, суд дійшов висновку
про підставність вимоги прокурора та
позивача про зміну договору оренди у п.8
та викладення його у запропонованій
редакції: „8. Орендна плата вноситься у
формі та розмірі: 3% від нормативної
грошової оцінки земельних ділянок, та
становить 80 763,03 грн. (вісімдесят тисяч
сімсот шістдесят три грн. 03 коп.) в рік".

Заперечення відповідача по суті
заявлених вимог не заслуговують на
увагу, оскільки, спростовуються
вищенаведеними положеннями
законодавства.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, п. 4.6
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року №7 судовий збір покладається на
відповідача, становить 1 218 грн. і
підлягає стягненню до державного
бюджету.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Внести зміни до договору оренди
земельної ділянки від 27.10.2005 року,
укладеного між Виноградівською
районною державною адміністрацією
Закарпатської

області та Фермерським господарством
„Ренет", виклавши п. 8 його у наступній
редакції: „ 8. Орендна плата вноситься у
формі та розмірі: 3% від нормативної
грошової оцінки земельних ділянок, та
становить 80 763,03 (вісімдесят тисяч
сімсот шістдесят три грн. 03 коп.) в рік".

3. Стягнути з Фермерського господарства
„Ренет", вул. Ф. Ракоці, 75, с.
Пийтерфолво, Виноградівський район
Закарпатська обл. () в
доход Державного бюджету України, а
саме (банк отримувача ГУДКУ у
Закарпатській області, МФО 812016,
отримувач коштів - державний бюджет м.
Ужгород 22030001; рахунок отримувача -
3002; код отримувача - 38015610) суму 1 218
грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять
гривень) судового збору.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Повний текст рішення складено та
підписано 14.11.2014 року.

Суддя
В.Кривка