м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Кедр Еспрессо
Хаус»ДоПідприємства з іноземними
«Лукойл-Україна»Простягнення 40 673,48
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Жукова І.В. - дов. № 3 від
від відповідача: Брагіна Н.О. - дов. № 279
від 31.12.2012 р.; Журавльова О.С. - дов. № 278
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кедр Еспрессо Хаус»
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Підприємства з
іноземними інвестиціями «Лукойл -
Україна» про стягнення 68 878,96 грн.
Ухвалою суду від 15.09.2014 року порушено
провадження у справі та призначено її
розгляд на 26.09.2014 року.
Представник позивача в судове
засідання 26.09.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання справи був
повідомлений належним чином.
Представник відповідача 25.09.2014 року
через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва подав
заперечення проти позову, відповідно
до якого визнав наявну заборгованість
перед позивачем у розмірі 40 673,48 грн., а в
судовому засіданні представники
відповідача надали усні пояснення по
суті спору в яких визнали
вищезазначену заборгованість.
У зв'язку з неявкою в судове засідання
представника позивача, ухвалою суду
від 26.09.2014 року розгляд справи
відкладено на 13.10.2014 року.
У судовому засіданні 13.10.2014 року
представник відповідача подав
клопотання про долучення доказів до
матеріалів справи, яке судом
розглянуто та задоволено, а також надав
усні пояснення по справі.
Представник позивача в судове
засідання 13.10.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 26.09.2014 року
виконав частково, через відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва подав письмове підтвердження
відсутності аналогічного спору.
У зв'язку з неявкою в судове засідання
представника позивача, а також у
зв'язку з необхідністю витребування
додаткових доказів, суд відклав
розгляд справи до 27.10.2014 р.
Представник позивача в судовому
засіданні 27.10.2014 року подав додаткові
пояснення по справі, в яких заявив про
зменшення позовних вимог та просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
у розмірі 40 673,48 грн.
Відповідно до ч. 4 т. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
Таким чином, пунктом 3.11. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011
встановлено, що статтею 22 цього
Кодексу, не передбачено права позивача
на подання заяв (клопотань) про
«доповнення» або «уточнення» позовних
вимог, або заявлення «додаткових»
позовних вимог і т.п., а тому в разі
надходження до господарського суду
однієї із зазначених заяв (клопотань)
останній, виходячи з її змісту, а також
змісту раніше поданої позовної заяви
та конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: - подання іншого (ще
одного) позову, чи - збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи -
об'єднання позовних вимог, чи - зміну
предмета або підстав позову.
Враховуючи вищенаведене, виходячи зі
змісту заяви позивача про уточнений
розрахунок суми заборгованості, суд в
судовому засіданні 27.10.2014 прийняв
вказану заяву до розгляду як заяву про
зменшення розміру позовних вимог.
Також у даному судовому засіданні
представник позивача надав усні
пояснення, відповідно до яких позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
Представники відповідача у судовому
засіданні 27.10.2014 р. надав усні пояснення
по суті спору, відповідно до яких проти
позову заперечує частково.
Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 27.10.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва,
Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на адресу відповідача у
період з 24.03.2014 р. по 26.05.2014 р. було
поставлено товар на загальну суму 68 878,96
грн., що підтверджується видатковими
накладними, копії яких містяться в
матеріалах справи.
Відповідач оплатив поставлений товар
частково, у зв'язку з чим в останнього
перед Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кедр Еспрессо Хаус»
виникла заборгованість у розмірі 40 673,48
Позивач 18.08.2014 р. направив на адресу
відповідача вимогу про погашення
існуючої заборгованості, проте дана
вимога відповідачем задоволена
Враховуючи наведене, позивач просить
господарський суд стягнути з
відповідача 40 673,48 грн. заборгованості
за поставку товару згідно накладних.
Судом встановлено, що станом на день
розгляду справи в суді суму боргу
відповідач не сплатив, жодних
заперечень та доказів на спростування
обставин, викладених позивачем
відповідач не надав, тому загальна
заборгованість відповідача перед
позивачем з поставки товару згідно
видаткових накладних становить 40 673,48
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини;
створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; інші
Статтею 207 Цивільного кодексу України
визначено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою(ч.2 ст. 207).
Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Статтею 527 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
Частиною другою статті 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.
Пунктом 1 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
17.07.2012 року № 01-06/928/2012 передбачено, що
відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.
Отже, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, і положення
частини другої статті 530 названого
Кодексу, в якій ідеться про строк
(термін) виконання боржником обов'язку,
що не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, до
відповідних правовідносин не
застосовується (див. постанову Вищого
господарського суду України від 28.02.2012
№ 5002-8/481-2011).
При цьому підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» і яка відповідає вимогам,
зокрема, статті 9 названого Закону і
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 ЦК України (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 21.04.2011 № 9/252-10).
Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених правових норм, а
також враховуючи, що відповідач в
установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем не спростував,
розміру позовних вимог не оспорив та
належних доказів на заперечення
відомостей повідомлених позивачем не
надав, господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу нормативно
та документально доведені, а тому
підлягають задоволенню повністю в сумі
Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути з Підприємства з іноземними
інвестиціями «Лукойл-Україна»
Верхній Вал, 68; фактичне
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кедр Еспрессо Хаус »
Дніпропетровськ, площа академіка
673 (сорок тисяч шістсот сімдесят три)
грн. 48 коп. боргу та 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

31.10.2014 року

Суддя
О.М. Спичак