ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.11.14р. Справа № 904/6276/14За позовом:
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" , м. Київ

до комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 982 860,73 грн.

Суддя: Євстигнеєва
Н.М.

Представники:

Від позивача: Бережок С.І., довіреність
№ 14-96 від 18.04.2014 року, головний
юрисконсульт

Від відповідача: Біла О.М., довіреність
№ 1221 від 27.08.2014 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулося до
господарського суду із позовом, яким
просить стягнути з комунального
підприємства "Транспортування
покупної теплової енергії "Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради:

- пеню у розмірі 218 984, 58 грн.,

- суму на яку збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення, що складає 563 888, 38 грн.,

- три відсотки річних у розмірі 199 987, 77
грн., загалом 982 860, 73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору купівлі-продажу
природного газу №12/18/55/БО від 20.07.2012
року в частині своєчасної та повної
оплати за поставлений природний газ.
Відповідно до п.7.2. договору позивач
нарахував пеню у розмірі 218 984, 58 грн.
Згідно ч.2. ст. 625 Цивільного кодексу
України відповідач зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення з травня 2013 року по
червень 2014 року включно у розмірі 563 888,
38 грн. та 3% річних у розмірі 199 987, 77 грн.
за період з 16.04.2013р. по 21.07.2014р.

Відповідач позовні вимоги не визнає та
зазначає, що відповідно до п.7.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" у разі коли
судовим рішенням з боржника стягнуто
суму неустойки, то правова природа
відповідної заборгованості саме як
неустойки у зв'язку з прийняттям такого
рішення залишається незмінною, і тому
на неї в силу припису частини другої
статті 550 ЦК України проценти не
нараховуються, інфляційні нарахування
та нарахування трьох процентів річних
на цю заборгованість можуть
здійснюватися на загальних підставах
відповідно до частини другої статті 625
ЦК України з дня, наступного за днем
набрання законної сили відповідним
судовим рішенням.

Розгляд справи був відкладений з
16.09.2014р. на 08.10.2014р.

У судовому засіданні 08.10.2014р.
оголошувалась перерва на 20.10.2014р.

Ухвалою господарського суду від
20.10.2014р. розгляд справи був відкладений
на 03.11.2014р. У судовому засіданні 03.11.2014р.
оголошена перерва на 04.11.2014р.

У судовому засіданні 04.11.2014р. оголошені
вступна та резолютивна частини
рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 17.09.2013р.
у справі №904/5405/13 за позовом публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" Дніпропетровської
міської ради про стягнення 9 487 185,46грн.
встановлено факт прострочення
відповідача у зв'язку з неналежним
виконанням умов договору №12/18/55/БО
купівлі-продажу природного газу від
20.07.2012р. та стягнуто з останнього
основний борг у сумі 5 458 667,14 грн., пеню у
сумі 63 626,60 грн. (за період прострочки з
15.11.2012 року по 15.04.2013 року), збитки від
інфляції у сумі 53 560,58 грн. (за період з
листопада 2012 року по січень 2013 року), 3%
річних в сумі 127 253,19 грн. (за період з
15.11.2012 року по 15.04.2013 року), 7% штрафу у
сумі 145 143,86 грн., витрати по сплаті
судового збору у сумі 68 820,00 грн. В решті
позовних вимог - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.10.13р. рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 17.09.19р.
залишено без змін.

06.02.2014 року Вищий господарський суд
України постановив:

- скасувати рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
17.09.13р. та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.10.13р. в частині зменшення розміру
стягуваної суми пені та 7% штрафу до 10%
від їх заявленої суми та відмови у
стягненні з відповідача на користь
позивача 572 639,35 грн. пені та 1 306 294, 75 грн.
штрафу і в цій частині справу направити
на новий розгляд до господарського
суду Дніпропетровської області в
іншому складі суддів.

При новому розгляді справи, рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 18.03.14 (суддя Суховаров А.В.)
стягнуто з відповідача на користь
позивача 318 132,98 грн. пені, 725 719,31 грн. -
штрафу. В решті позову відмовлено.
Місцевий господарський суд виходив з
факту неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу в
частині повної та своєчасної оплати
його вартості. Суд установив наявність
виняткових обставин, за яких можливе
зменшення спірних сум пені і штрафу, та
керувався приписами пункту 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України, статті 233 Господарського
кодексу України і статті 551 Цивільного
кодексу України.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.06.14 рішення господарського суду
першої інстанції залишено без змін з
тих же підстав.

Рішення господарського суду від
18.03.2014р. набрало законної сили 26.06.2014р.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 17.09.2013р.
у справі №904/5405/13 встановлено, що 20
липня 2012 року між публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(продавець) та комунальним
підприємством "Транспортування
покупної теплової енергії "Теплотранс"
Дніпропетровської міської ради
(покупець) був укладений договір
№12/18/55/БО купівлі-продажу природного
газу, відповідно до п.1.1 якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00,або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ (надалі -
газ) на умовах цього договору.

Відповідно до п.2.1 договору продавець
передає покупцеві з 01.08.2012 року по 31.12.2012
року газ обсягом до 3 273 тис.м3, у тому
числі: у жовтні 2012 року - 470 тис.м3, у
листопаді 2012 року - 1 204 тис.м3, у грудні
2012 - 1 599 тис.м3.

Цей договір набуває чинності з дати
його підписання повноважними
представниками сторін та скріплення
печатками сторін і діє у частині
поставки газу з 01.08.2012 року до 31.12.2012
року, а в частині розрахунків - до їх
повного здійснення (п.11.1 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печатками
покупця та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами
(п.3.4 договору).

Сторонами підписані акти
приймання-передачі природного газу за
договором №12/18/55/БО купівлі-продажу
природного газу від 20.07.2012 року: від
27.11.2012 року на суму 1 655 110,16 грн. (за
природний газ - 1 540 974,43 грн.,
транспортування природного газу - 114
135,73 грн.), від 30.11.2012 року на суму 6 859 290,37
грн. (за природний газ - 6 386 276,47 грн.,
транспортування природного газу - 473
013,90 грн.), від 31.12.2012 року на суму 12 712 326,61
грн. (за природний газ - 11 835 689,69 грн.,
транспортування природного газу - 876
636,92 грн.), всього на суму 21 226 727,14 грн.
(копії вказаних актів знаходяться в
матеріалах справи - а.с. 17, 18, 19).

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

На дату звернення позивача з позовом до
суду сума основної заборгованості за
отриманий природний газ становить 7 218
667,14 грн. (справа №904/5405/13), неоплаченою
залишається поставка природного газу
за грудень 2012 року.

Відповідно до ч.3 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань щодо
повної оплати вартості поставленого
природного газу відповідно до умов
договору в частині сплати основного
боргу позивачем нараховані пеня у сумі
218 984, 58 грн. за період прострочення з
16.04.2013р. по 14.07.2013р., втрати від інфляції
за період з травня 2013 року по червень
2014 року включно у розмірі 563 888, 38 грн. та
3% річних у розмірі 199 987, 77 грн. за період
з 16.04.2013р. по 21.07.2014р., а всього заявлено
до стягнення 982 860,73грн.

Отже, предметом розгляду у даній справі
є стягнення пені, суми втрат від
інфляції та трьох відсотків річних,
нараховані на залишок несплаченої суми
боргу за зобов'язаннями грудня 2012р.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (частина
1 статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 17.09.2013р.
у справі №904/5405/13 встановлено наявність
прострочки виконання основного
зобов'язання починаючи з 14.01.2013р.

У справі №904/5405/13 пеня та три відсотки
річних нараховані та стягнуті за
період з 15.11.2012 року по 15.04.2013 року
включно, а втрати від інфляції за
період з листопада 2012року по січень
2013року включно.

Оскільки відповідач не виконав свої
зобов'язання за договором №12/18/55/БО від
20.07.2012 року, заборгованість станом на
21.07.2014р. складає 4 301 627,14грн., позивач
продовжив нарахування пені, трьох
відсотків річних та суми втрат від
інфляції.

Згідно з частиною 1 статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
статті 610 Цивільного кодексу України, є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
три відсотки річних, які нараховані за
період з 16.04.2013р. по 21.07.2014р. у розмірі 199
987, 77 грн. та втрати від інфляції у сумі
563 888, 38 грн.

З огляду на те, що позивачем день
часткової оплати боргу враховувався як
день прострочки, що не узгоджується з
положеннями пункту 1.9 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань",
позовні вимоги про стягнення трьох
відсотків річних підлягають
задоволенню частково у сумі 199 394,45грн.

Також підлягають частковому
задоволенню вимоги про стягнення втрат
від інфляції, нараховані позивачем за
період з травня 2013 року по червень 2014
року включно у розмірі 547 690,95грн.,
виходячи з наступного:

6 663 667,14грн. х 100,1% (індекс інфляції за
травень 2013р.) = 6 663,67грн.;

6 663 667,14грн. - 1 205 000,00грн. (часткова
оплата)= 5 458 667,14грн. х 99,79669781% (індекс
інфляції за червень-листопад 2013р.) = -11
097,59грн.;

5 458 667,14грн. - 51 000,00грн. (часткова оплата) =
5 407 667,14грн. х 100,5% (індекс інфляції за
грудень 2013р.) = 27 038,34грн.;

5 407 667,14грн. - 248 000,00грн. (часткова оплата)
= 5 159 667,14грн. х100,2% (індекс інфляції за
січень 2014р.) = 10 319,33грн.;

5 159 667,14грн. -34 690,00грн. (часткова оплата) =
5 124 977,14грн. х100,6% (індекс інфляції за
лютий 2014р.)= 30 749,86грн.;

5 124 977,14грн. - 102 800,00грн. (часткова оплата)=
5 022 177,14грн. х 102,2% (індекс інфляції за
березень 2014р.) = 110 487,90грн.;

5 022 177,14грн. - 520550,00грн. = 4 501 627,14грн. х108,3%
(індекс інфляції за квітень-червень
2014р.) = 373 529,44грн.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом
(стаття 548 Цивільного кодексу України).
Виконання зобов'язань може
забезпечуватись згідно договору
неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми не своєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.2 договору у разі
невиконання покупцем умов пункту 6.1
цього договору продавець має право не
здійснювати поставку газу покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів за
умови їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1 умов цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

За несвоєчасну оплату природного газу
позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача пеню у сумі 218 984, 58 грн. за
період прострочення з 16.04.2013р. по
14.07.2013р. (при цьому, з урахуванням
вищенаведеного рішення по справі
№904/5405/13 загальний період нарахування
не перевищує шість місяців).

Оскільки при обчисленні пені позивачем
день часткової оплати боргу
враховувався як день прострочки,
позовні вимоги про стягнення пені
підлягають задоволенню частково у сумі
- 216 018грн.

Відповідач просить відмовити у
задоволенні позовних вимог про
стягнення пені, а у випадку
неможливості такої відмови, зменшити
їх розмір до мінімального. Клопотання
мотивоване тим, що відповідач є
комунальним підприємством, яке
забезпечує послугами з
теплопостачання. Постачання теплової
енергії споживачам здійснюється за
встановленими тарифами, які не містять
повного відшкодування через тривалі
процедури затвердження та прийняття
тарифів уповноваженими органами,
внаслідок чого підприємство змушене
виконувати приписи щодо постачання
теплової енергії споживачам за
тарифами, а не за дійсною вартістю
теплової енергії. Несвоєчасне
виконання рішення суду виникло з вини
держави, яка вчасно не перерахувала
підприємству кошти на погашення
заборгованості з різниці в тарифах, а
не з вини відповідача.

Відповідно до статті 233 Господарського
кодексу України та пункту 3 частини 1
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд має право зменшити
розмір штрафних санкцій (штрафу, пені).

Санкції за прострочку виконання
грошових зобов`язань передбачені
статтями 217, 230, 231 Господарського
кодексу України. При цьому, частина 1
статті 229 Господарського кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 218
Господарського кодексу України та
статті 614 Цивільного кодексу України,
які закріплюють принцип вини як
підставу відповідальності боржника. За
невиконання грошового зобов`язання
боржник відповідає, хоч би його
виконання стало неможливим не тільки в
результаті його винних дій або
бездіяльності, а і внаслідок дії
непереборної сили або простого
випадку. Тобто, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошового
зобов`язання за будь-яких обставин.

Вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 233
Господарського кодексу України (пункт
3.17.4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Приймаючи до уваги майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, враховуючи статус
відповідача (основним предметом
діяльності підприємства є постачання
пари, гарячої води та кондиційованого
повітря), який використовує придбаний
газ виключно для потреб опалення,
нарахування та стягнення інфляційних
втрат та 3% річних у наведених вище
сумах, господарський суд вважає за
можливе на підставі пункту 3 частини 1
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
зменшити розмір пені на 50 % від належної
до стягнення, що буде становити: 216
018грн.х50%=108 009грн.

З огляду на викладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково у сумі
855 094,4грн.: (199 394,45грн. - три відсотки
річних + 547 690,95грн. - втрати від інфляції
+ 108 009грн. - пеня).

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача у сумі 19
262,07грн. (199 394,45грн. - три відсотки річних
+ 547 690,95грн. - втрати від інфляції + 216
018грн. (сума пені, яка нарахована до
стягнення без зменшення на 50%)=963
103,4грн.х2%).

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "Теплотранс" Дніпропетровської
міської ради (49089, м. Дніпропетровськ,
вул. Макарова, 32, ідентифікаційний код
32560611) на користь публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6,
ідентифікаційний код 20077720) 3% річних у
сумі 199 394,45грн., втрати від інфляції у
сумі 547 690,95грн., пеню у сумі 108 009грн.,
витрати по сплаті судового збору у сумі
19 262,07грн., про що видати наказ.

В решті позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя

Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено, -05.11.2014р.