ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Справа № 910/607/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Барицької Т.Л., Картере
В.І.,розглянувши касаційну
скаргуОСОБА_4на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
26.08.2014та на рішеннягосподарського суду
міста Києва від 18.06.2014у справі№910/607/14
господарського суду міста Києваза
позовомОСОБА_4доТовариства з обмеженою
відповідальністю "ВЛАД ПЛЮС К"про
визнання недійсним рішень загальних
зборівв судовому засіданні взяли
участь представники: - позивача ОСОБА_5,
- відповідача Гальцова І.К., ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.06.2014 у справі №910/607/14 (суддя
Балац С.В.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 (судді:
Сітайло Л.Г., Баранець О.М., Пашкіна С.А.),
ОСОБА_4 (надалі позивач/скаржник)
відмовлено у задоволенні позову до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЛАД ПЛЮС К" (надалі
відповідач/товариство) про визнання
недійсним рішення загальних зборів
товариства.

Позивач, не погоджуючись із прийнятими
у даній справі судовими рішеннями,
звернувся до Вищого господарського
суду України із касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення та постанову
скасувати, і прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, враховуючи наступне.

Предметом даного спору є вимога
позивача про визнання недійсним
рішення загальних зборів товариства
від 14.12.2013, оформлених протоколом №14-12/13
від вказаної дати.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач
посилається на те, що скликання спірних
загальних зборів відбулося
неуповноваженою особою та з порушенням
ст. 61 Закону України "Про господарські
товариства"; крім того, як стверджує
позивач, відповідно до положень п. 8.7.
статуту товариства, загальні збори
вважаються повноважними, якщо на них
присутні учасники, які володіють у
сукупності більш ніж 75% голосів, в той
же час, на спірних загальних зборах
були присутні учасники, що володіли
меншою кількістю голосів, а тому, такі
загальні збори є недійсними й з цих
підстав.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи
у позові, не погодилися із такими
доводами позивача, та керуючись,
зокрема, ст. 167 ГК України, ст.ст. 116, 145 ЦК
України, ст.ст. 58, 60, 61 Закону України
"Про господарські товариства",
приписами постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами корпоративних спорів"
№13 від 24.10.2008, відмовили у задоволенні
позову, з чим погоджується суд
касаційної інстанції з огляду на таке.

Статтею 167 ГК України унормовано, що
корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
капіталі (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Відповідно до приписів ст. 61 Закону
України "Про господарські товариства"
загальні збори учасників товариства з
обмеженою відповідальністю
скликаються не рідше двох разів на рік,
якщо інше не передбачено установчими
документами. Позачергові загальні
збори учасників скликаються головою
товариства при наявності обставин,
зазначених в установчих документах, у
разі неплатоспроможності товариства, а
також у будь-якому іншому випадку, якщо
цього потребують інтереси товариства в
цілому, зокрема, якщо виникає загроза
значного скорочення статутного
капіталу. Учасники товариства, що
володіють у сукупності більш як 20
відсотками голосів, мають право
вимагати скликання позачергових
загальних зборів учасників у будь-який
час і з будь-якого приводу, що
стосується діяльності товариства. Якщо
протягом 25 днів голова товариства не
виконав зазначеної вимоги, вони вправі
самі скликати загальні збори
учасників.

Згідно з п. 8.9. статуту відповідача
кожен з учасників товариства має право
скликати позачергові збори, якщо це
необхідно в інтересах товариства.

Як встановили суди та вбачається з
матеріалів справи, а саме: з статуту
товариства, учасниками відповідача є
три особи: ОСОБА_4 (позивач), з сумою
вкладу до статутного капіталу 15 300,00
грн., що становить 34 % загального
розміру статутного капіталу
товариства; ОСОБА_7, з сумою вкладу до
статутного капіталу 14 850,00 грн., що
становить 33 % загального розміру
статутного капіталу товариства;
ОСОБА_8, з сумою вкладу до статутного
капіталу товариства складає 14 850,00 грн.,
що становить 33 % загального розміру
статутного капіталу товариства.

Отже, враховуючи, що кожен з учасників
відповідача володіє часткою в
статутному капіталі товариства понад
20%, то, відповідно, виходячи із
наведених норм, має право ініціювати та
скликати проведення позачергових
загальних зборів учасників товариства
за дотримання відповідної процедури,
визначеної у ст. 61 Закону України "Про
господарські товариства".

Як встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,
один із учасників товариства, а саме:
ОСОБА_8, яка володіє 33% частки у статуті
відповідача, листом від 16.09.2013,
звернулася до товариства із вимогою
провести позачергові збори товариства,
на який (лист) отримала відповідь від
24.10.2013 №154 про неможливість проведення
позачергових зборів у зв'язку із
наявністю спорів щодо легітимності
органів управління товариства та було
запропоновано в порядку ч. 4 ст. 61 Закону
України "Про господарські товариства"
самій ОСОБА_8 скликати загальні збори.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 61 Закону
України "Про господарські товариства"
про проведення загальних зборів
товариства учасники повідомляються
передбаченим статутом способом з
зазначенням часу і місця проведення
зборів та порядку денного.
Повідомлення повинно бути зроблено не
менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів.

Як зазначили суди та підтверджується
матеріалами справи, учасники
товариства, в тому числі й позивач, були
повідомлені про час та місце
проведення загальних зборів, а також
про порядок денний цих зборів, доказом
чого є наявний в матеріалах справи лист
за підписом ОСОБА_8 від 08.11.2013,
адресований позивачу, а також
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення, яким
підтверджується як факт направлення
вказаного листа, так і факт його
отримання особисто позивачем.

Виходячи з наведеного, є вірним
висновок судів попередніх інстанцій
про дотримання одним із учасників
товариства (ОСОБА_8) процедури
скликання загальних зборів учасників
Товариства, встановленої ч. 4 ст. 61
Закону України "Про господарські
товариства", а відсутність учасника
товариства (в даному випадку позивача)
на загальних зборах за наявності
доведеного факту його повідомлення про
проведення цих зборів є лише
реалізацією цим учасником своїх
корпоративних прав відносно вказаного
товариства.

Як встановлено судами та вбачається з
матеріалів справи, 14.12.2013 відбулися
загальні збори товариства
(відповідача), в яких взяли участь
учасники товариства, а саме: ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 і на яких були прийняті рішення
про зміну адреси місцезнаходження
товариства та про продовження
повноважень ОСОБА_9 на посаді
генерального директора цього
товариства; рішення, прийняті на
вказаних зборах учасниками товариства,
що володіють у сукупності 66% статутного
капіталу товариства та оформлені
протоколом №14-12/13 від 14.12.2013.

Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про
господарські товариства" передбачено,
що загальні збори учасників вважаються
повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що
володіють у сукупності більш як 60
відсотками голосів. Аналогічні
положення містяться і в ст. 41 Закону
України "Про господарські товариства".

Як вказувалося вище, однією із підстав
позову є посилання позивача на п. 8.7.
статуту відповідача (товариства), яким
визначено, що загальні збори
вважаються повноважними, якщо на них
присутні учасники, які володіють у
сукупності більш ніж 75% голосів.

В той же час, як вірно зазначили суди
попередніх інстанцій, п. 25 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.10.2008 №13 "Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" унормовано, що
згідно зі статтями 41, 60 Закону України
"Про господарські товариства" загальні
збори визнаються правомочними, якщо в
них беруть участь акціонери (учасники),
що мають відповідно до статуту
товариства більш як 60% голосів. У
зв'язку з цим положення установчих
документів товариства, які
встановлюють інші правила щодо
визначення кворуму, є такими, що
суперечать закону і не підлягають
застосуванню.

Виходячи з наведеного вище, є вірним
висновок судів про правомочність
оспорюваних позивачем загальних
зборів від 14.12.2013, адже рішення,
прийняті на них учасниками, що
володіють у сукупності понад 60% від
статутного капіталу товариства,
кореспондується із приписами ст.ст. 41
та 60 Закону України "Про господарські
товариства", та положеннями п. 25
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 24.10.2008 №13 "Про практику
розгляду судами корпоративних спорів".

Пунктами 18, 19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24 жовтня 2008
№13 "Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" при розгляді
справ судам слід враховувати, що не всі
порушення законодавства, допущені під
час скликання та проведення загальних
зборів господарського товариства, є
підставою для визнання недійсними
прийнятих на них рішень. Безумовною
підставою для визнання недійсними
рішень загальних зборів у зв'язку з
прямою вказівкою закону є: прийняття
загальними зборами рішення за
відсутності кворуму для проведення
загальних зборів чи прийняття рішення
(статті 41, 42, 59, 60 Закону про
господарські товариства); прийняття
загальними зборами рішень з питань, не
включених до порядку денного загальних
зборів товариства (частина четверта
статті 43 Закону про господарські
товариства); прийняття загальними
зборами рішення про зміну статутного
капіталу товариства, якщо не дотримано
процедури надання акціонерам
(учасникам) відповідної інформації
(статті 40, 45 Закону про господарські
товариства).

При вирішенні питання про недійсність
рішень загальних зборів у зв'язку з
іншими порушеннями, допущеними під час
скликання та проведення загальних
зборів, господарський суд повинен
оцінити, наскільки ці порушення могли
вплинути на прийняття загальними
зборами відповідного рішення. Суди
мають враховувати, що для визнання
недійсним рішення загальних зборів
товариства необхідно встановити факт
порушення цим рішенням прав та
законних інтересів учасника
(акціонера) товариства. Якщо за
результатами розгляду справи факт
такого порушення не встановлено,
господарський суд не має підстав для
задоволення позову.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
позивачем не підтверджено, як
порушення процедури скликання та
проведення загальних зборів
товариства від 14.12.2013, так і порушення
його прав та охоронюваних законом
інтересів, у зв'язку з чим, суди
попередніх інстанцій правомірно
відмовили у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги про те, що
позивача не було повідомлено про час та
місце проведення спірних загальних
зборів нічим не підтверджені та,
навпаки, спростовуються матеріалами
справи (листом та рекомендованим
поштовим відправленням), про які
вказувалося вище, так само як і доводи
про відсутність в матеріалах справи
доказів листування ОСОБА_8 з
товариством про проведення
позачергових загальних зборів.

Крім того, як вірно зазначили суди та
вбачається з матеріалів справи, на
момент проведення загальних зборів
14.12.2013 товариства, ОСОБА_8 перебувала в
Україні, що підтверджується довідкою
Державної прикордонної служби України
від 07.05.2014 №06-37.1/1499/14, у зв'язку з чим,
доводи скаржника про протилежне є
безпідставними, так само як і доводи
про те, що до проведення загальних
зборів 14.12.2013 ОСОБА_8 не знаходилась на
території України, а тому, не могла
вести переписку з товариством,
оскільки, скаржником не зазначено,
якими нормами чинного законодавства
України встановлений обов'язок
учасника вести листування з
товариством лише перебуваючи в країні,
в якій знаходиться це товариство.

В силу ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
судове рішення ухвалюється суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Судами попередніх інстанцій
використано у повному обсязі свої
повноваження, передбачені
процесуальним законом щодо повного та
всебічного з'ясування обставин справи,
пов'язаних з предметом доказування у
даній справі, наслідком чого є
правильні висновки про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 та
рішення господарського суду міста
Києва від 18.06.2014 у справі №910/607/14
залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.М. Губенко

Судді
Т.Л. Барицька

В.І. Картере