ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 р.
Справа №917/1702/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Крафт Електрик",
вул.Ленінградська-13А, оф.220,
м.Дніпропетровськ, 49000

до Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод",
вул. Івана Приходька-141, м.Кременчук,
Полтавська область,39600

про стягнення грошових коштів в
сумі 29 182,03 грн.

Суддя
Кльопов І.Г.

Представники сторін у судове засідання
не з'явилися

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за Договором поставки
№0016-СН від 10.01.2014р. у розмірі 29182,03грн., у
т.ч. 25490,45грн. - сума основного боргу,
1769,72грн. - пеня, 260,15грн. -3% річних,
1661,71грн. - інфляційні нарахування.

Позивач позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позов проти
позову заперечує, посилаючись на те, що
поставка товару є не закінченою,
оскільки, згідно п.4.1 договору
підтвердженням якості та
комплектності товару з боку
постачальника (позивача) є сертифікат
якості, паспорт якості, сертифікат
відповідності, протокол узгодження
якості, а ненадання перелічених
документів позбавляє відповідача
права використати поставлений товар за
призначенням (вих. №40-21/378 від 09.10.2014р.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

0.01.2014 p. між позивачем (Постачальник,
Позивач) та відповідачем (Покупець,
Відповідач) був укладений договір
поставки № 0016-СН.

Відповідно до п. 1.1 Договору «В порядку
та на умовах, визначених цим Договором,
Постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність Покупцю
визначений цим Договором товар (надалі
іменується «товар»), а Покупець
зобов'язується прийняти цей товар та
своєчасно здійснити його оплату».

Найменування, одиниця виміру, загальна
кількість товару, що підлягає поставці
за цим Договором, ціна за одиницю
товару, його часткове співвідношення
(асортимент, номенклатура),
визначається специфікацією -(ями), що є
додатками до цього Договору.
Специфікації до договору складаються з
назв товару, викладених з урахуванням
термінів на російській мові (п.1.2
Договору).

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що
датою поставки вважається дата
підписання видаткової накладної чи
квитанції про приймання вантажу

Розрахунки за товар здійснюються
протягом 60 календарних днів з дати
поставки (п.6.1 Договору).

28.01.2014р. позивач передав відповідачу
електроізоляційну продукцію
визначену в договорі на загальну суму
12399,18 грн., що підтверджується
видатковою накладною № РН-0000032 від
28.01.2014р.

06.02.2014р. була укладена додаткова угода
№ 0016-СН від 10.01.2014р. відповідно до якої,
позивач взяв на себе зобов'язання щодо
поставки електроізоляційної продукції
визначеної в додаткової угоді.

Так, 19.02.2014 р. позивач поставив на адресу
відповідача товар на загальну суму
13801,27грн.що підтверджується видатковою
накладною № РН-0000064 від 19.02.2014р.

Враховуючи умови договору Відповідач
повинен був розрахуватися в строк до
29.03.2014р. та 20.04.2014 р.

Позивач звертався до відповідача з
претензією (вих. №149 від 06.08.2014р.) з
вимогою погашення боргу. Однак,
відповідач відповіді на претензію не
надав, суму боргу не сплатив.

Позивач звернувся до суду з вимогами
про стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 25490,45 грн., що
виникла у відповідача у зв"язку з не
належним виконанням своїх зобов"язань
за Договором.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання з поставки.

Згідно ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 даної статті до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій. а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання
повинно виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог , що
звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно повинно
бути виконане у встановлений строк
(термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент пред'явлення позову та розгляду
справи, відповідач свої зобов'язання за
Договором поставки №0016-СН від 10.01.2014
року в частині оплати боргу в сумі 25490,45
грн. не виконав.

Судом встановлено, що
видатковими накладними (оригінали
даних документів було оглянуто судом в
судовому засіданні) підписаних
сторонами, підтверджується факт
поставки позивачем товару відповідачу.

Частиною 1 статті 216
Господарського кодексу України
встановлено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК України). Предметом неустойки
може бути грошова сума, рухоме і
нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства (ст.551 ЦК
України).

Згідно ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Відповідно до ст.2 цього закону, розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

З огляду на ч.6 ст.232
Господарського кодексу, нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір процентів.

В пункті 10.6. Договору сторони погодили,
що за порушення Покупцем строку
розрахунку за поставлений товар
останній сплачує на користь
Постачальника неустойку у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла під час порушення грошового
зобов"язання від суми заборгованості
за кожен день прострочення.

Позивачем нараховано відповідачу:

- пеню в сумі 891,73грн. за період з 29.03.2014р.
по 11.08.2014р. (за видатковою накладною №
РН-0000032 від 28.01.2014р.)

- пеню в сумі 877,99грн. за період з 20.04.2014р.
по 11.08.2014р. (за видатковою накладною №
РН-0000064 від 19.02.2014р.

- 3% річних у розмірі 260,15грн. за період з
29.03.2014р. по 11.08.2014р. та з 20.04.2014р. по
11.08.2014р.

- інфляційні втрати в сумі 1661,71грн. за
період з квітня 2014 року по червень 2014р.
та з травня 2014р. по червень 2014р.

Однак при нарахуванні пені, річних та
інфляційних позивачем невірно
визначено початок перебігу строку
прострочення. Так, згідно п. 6.1. Договору
розрахунки за товар здійснюються
протягом 60 календарних днів з дати
поставки. Датою поставки вважається
дата підписання видаткової накладної
чи квитанції про приймання вантажу (п.2.4
Договору).

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок. Частина 5 ст. 254 ЦК України якщо
останній день строку припадає на
вихідний, святковий або інший
неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

При цьому позивач не врахував вказані
приписи законодавства, а тому,
враховуючи, що останній шістдесятий
день строку для оплати припадає на
вихідний, то днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

Судом здійснено перерахунок розміру
пені, річних та інфляційних, заявлених
до стягнення, з використанням
калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга.Еліт 8.1.5"

За результатами перерахунку пеня
підлягає стягненню в сумі 882,89грн., за
період з 01.04.2014р. по 11.08.2014р. (за
видатковою накладною № РН-0000032 від
28.01.2014р.) та 863,62грн. за період з 22.04.2014р.
по 11.08.2014р. (за видатковою накладною №
РН-0000064 від 19.02.2014р.

Здійснивши перерахнок 3% річних та
інфляційних та враховуючи те, що сума
встановлена судом перевищує суму, що
заявлена позивачем, позовні вимоги про
стягнення 3% річних у розмірі - 260,15грн.
та інфляційних нарахувань у розмірі -
1661,71грн. підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача стосовного
того, що поставка товару є не
закінченою, оскільки, згідно п.4.1
Договору підтвердженням якості та
комплектності товару з боку
постачальника (позивача) є сертифікат
якості, паспорт якості, сертифікат
відповідності, протокол узгодження
якості, а ненадання перелічених
документів позбавляє відповідача
права використати поставлений товар за
призначенням судом відхиляються
виходячи з наступного.

Відповідно до п.9.4 Договору - з інших
питань приймання-передачі товару, що не
передбачені цим Договором сторонам
слід керуватися Інструкцією про
порядок приймання передачі продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання за
кількістю, затвердженої постановою
Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР
від 15.06.1965 №П-6 та Інструкцією про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного споживання за
якістю, затвердженої постановою
Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР
від 25.04.1966 №П-7.

Відповідно до п.14 Інструкції №П-7
"Приемка продукции по качеству и
комплектности производится в точном
соответствии со стандартами,
техническими условиями, Основными и
Особыми условиями поставки, другими
обязательными для сторон правилами, а
также по сопроводительным документам,
удостоверяющим качество и
комплектность поставляемой продукции
(технический паспорт, сертификат,
удостоверение о качестве, счет-фактура,
спецификация и т. п.). Отсутствие
указанных сопроводительных документов
или некоторых из них не
приостанавливает приемку продукции. В
этом случае составляется акт о
фактическом качестве и комплектности
поступившей продукции и в акте
указывается, какие документы
отсутствуют".

Відповідачем не надано доказів
того, що ним було наданмй акту про
фактичну якість та комплектність в
якому зазначалося б, що сертифікат
якості відсутній.

ідповідно до п.9.4 Договору - з інших
питань приймання-передачі товару, що не
передбачені цим Договором сторонами В
Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої
сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах
змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення 25490,45грн.
основного боргу, 1661,71грн. інфляційних,
1746,51грн. пені, 260,15грн. 3% річних,
обґрунтовані, підтверджуються
наявними доказами (в мат. справи), і
підлягають задоволенню.

Судовий збір відшкодовується позивачу
за рахунок відповідача пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод", вул. Івана
Приходька-141, м.Кременчук, Полтавська
область, 39600 (ЄДРПОУ 0575683) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Крафт Електрик",
вул.Ленінградська-13А, оф.220,
м.Дніпропетровськ, 49000 (ЄДРПОУ 0575683) -
25490,45грн. суму основного боргу, 1661,71грн.
інфляційних, 1746,51грн. пені, 260,15грн. - 3%
річних, а також 1825,54грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3. В іншій частині відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 30.10.2014 р.

Суддя
Кльопов І.Г.