КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 910/7106/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання:
Підченко О.Ю.

за участю представників:

від позивача: Боровик О.М. за
довіреністю від 21.07.2014;

від відповідача: Мирошниченко М.Д. за
довіреністю від 22.05.2014

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "ЮЛГ"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 16.06.2014

у справі №910/7106/14 (суддя - Васильченко
Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАРМЕКС ГРУП"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "ЮЛГ"

про стягнення 1626747,15грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАРМЕКС ГРУП" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "ЮЛГ" про
стягнення 1626747,15грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 у справі №910/7106/14 позов
задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "ЮЛГ" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ФАРМЕКС ГРУП"
1454665грн. 66коп. основного боргу, 89346грн.
36коп. пені, 20618грн. 39коп. 3% річних, 60034грн.
28коп. інфляційних втрат та 32493грн. 29коп.
судового збору.

Повернуто Товариству з обмеженою
відповідальністю "ФАРМЕКС ГРУП" з
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 4800грн. 01коп. сплачений за
платіжним дорученням №1246 від 09.04.2014,
оригінал якого знаходиться в
матеріалах справи.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма "ЮЛГ"
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, дану апеляційну
скаргу передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Смірновій Л.Г.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 для
розгляду апеляційної скарги у справі
№910/7106/14 сформовано колегію суддів у
складі: головуючого судді Смірнової
Л.Г., суддів Калатай Н.Ф., Кропивної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 колегією
суддів у складі головуючого судді
Смірнової Л.Г., суддів КалатайН.Ф.,
Кропивної Л.В. прийнято вказану
апеляційну скаргу до провадження,
розгляд справи призначено на 10.09.2014.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2014 у зв'язку
з перебуванням суддів СмірновоїЛ.Г. та
Калатай Н.Ф. у відпустці, для розгляду
справи призначено колегію суддів у
складі головуючого судді Кропивної
Л.В., суддів СітайлоЛ.Г. та Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2014 колегією
суддів у складі головуючого судді
Кропивної Л.В., суддів СітайлоЛ.Г.,
Чорної Л.В. прийнято вказану апеляційну
скаргу до провадження, розгляд справи
призначено на 24.09.2014.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 24.09.2014 у зв'язку
з виходом судді Смірнової Л.Г. з
відпустки та перебуванням судді
Сітайло Л.Г. у відпустці, для розгляду
справи призначено колегію суддів у
складі головуючого судді СмірновоїЛ.Г.,
суддів Кропивної Л.В. та Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.09.2014 колегією
суддів у складі головуючого судді:
СмірновоїЛ.Г., суддів КропивноїЛ.В. та
Чорної Л.В. прийнято вказану апеляційну
скаргу до провадження.

Через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 24.09.2014 оголошено
перерву до 15.10.2014.

Через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшло клопотання про призначення
експертизи.

В судове засідання 15.10.2014 з'явились
представники позивача та відповідача.

Розгляд справи відкладено на 29.10.2014.

В судове засідання з'явились
представники позивача та відповідача.

Через відділ документального
забезпечення суду від позивача
надійшли письмові заперечення на
клопотання про призначення експертизи.

Відповідно до статті 41
Господарського процесуального кодексу
України, експертиза призначається для
з'ясування питань, що потребують
спеціальних знань.

Отже, судова експертиза повинна
призначатися лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмету доказування,
тобто у разі, коли висновок експерта
не можуть замінити інші засоби
доказування.

Враховуючи викладене, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
відхилила клопотання відповідача про
призначення у справі судової
експертизи, оскільки для встановлення
фактичних даних по даній справі, що
входять до предмету доказування
непотрібні спеціальні знання.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив скасувати рішення
Господарського суду міста Києва у
даній справі та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні просив залишити без змін
рішення Господарського суду міста
Києва у даній справі, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

27.09.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ФАРМЕКС ГРУП"
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма "ЮЛГ" (покупець)
укладено договір купівлі-продажу
№ФГ-27-09-13/01, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупця, а покупець прийняти
та оплатити готові лікарняні засоби
("медтовар") в номенклатурі, кількості
та за цінами, вказаними у видаткових
накладних, що оформлені на медтовар (п.
1.1. Договору).

Ціна договору визначається сумою всіх
поставок, що виконані за цим договором
(п.1.2 договору).

Згідно з п. 2.1 договору продавець
здійснює відпуск медтовару покупцю
окремими партіями на підставі
видаткових накладних.

Номенклатура та об'єм кожної партії
медтовару формується з урахуванням
отриманої від покупця заявки та
фактичної наявності медтовару на
складі продавця і остаточно
визначається сторонами у видатковій
накладній на конкретну партію
медтовару. Заявка покупця
направляється продавцю в усній,
письмовій, електронній формах (п.2.2.
договору).

При цьому, передавання товару
оформлюється шляхом проставлення
відмітки про отримання товару на
примірнику видаткової накладної з
підписом уповноваженої особи і
видаткова накладна підтверджує факт
поставки (п. 2.4, 2.5 договору).

За умовами п. 6.1 договору оплата
поставленого продавцем медтовару
здійснюється покупцем на умовах
відстрочки платежу протягом 45
календарних днів з моменту поставки
відповідної партії медтовару та може
узгоджуватися додатково шляхом
підписання додаткової угоди до
договору.

02.10.2013 між позивачем та відповідачем
укладено додаткову угоду №1 до
договору купівлі-продажу №ФГ-27-09-13/01,
відповідно до умов якої покупцю
надається знижка за виконання плану
закупівель медтовару за звітний період
- календарний місяць, а саме розмір
знижки складає 30 % за умови закупівлі
препарату - Ваксігрип, план закупівлі -
2236696,00 грн. Знижка вираховується із
загальної вартості закуплених
медтоварів, без урахування ПДВ,
зменшеної на вартість повернутих
медтоварів без урахування ПДВ (п. 2.1
додаткової угоди).

Відповідно до п. 3.2 додаткової угоди
знижка, передбачена цією угодою
надається на підставі акта розрахунку
знижки, який підписується і надається в
трьох екземплярах продавцем покупцю
протягом трьох календарних днів
місяця, наступного за звітним періодом.
Покупець підписує наданий акт
розрахунку знижки, скріплює його
печаткою, і протягом трьох календарних
днів з моменту отримання акта від
продавця повертає один екземпляр
продавцю. Підписаний сторонами акт
підтверджує фактичне виконання
покупцем умов даної угоди на надання
знижки, а також підтверджує загальний
розмір таких знижок.

На виконання умов даного договору,
позивач здійснив поставку відповідачу
узгодженого медтовару на загальну суму
2795870,00 грн., що підтверджується наявними
в матеріалах справи видатковими
накладними, які підписані
уповноваженими особами сторін без
заперечень та скріплені печатками, а
саме: №592 від 02.10.2013 на суму 1118348,00 грн.,
№593 від 02.10.2013 на суму 1118348,00 грн. та №700
від 06.11.2013 на суму 559174,00грн. та
довіреностями на отримання
матеріальних цінностей, а саме: за
накладною №700 від 06.11.2013 довіреність
№2968 від 06.11.2013, за накладною №593 від
02.10.2013 довіреність №41 від 03.10.2013 та за
накладною №592 від 02.10.2013 довіреність б/н
від 01.10.2013.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
позивачем умов договору щодо поставки
визначених товарів.

При цьому, відповідно до додаткової
угоди №1 та акту №1 від 01.11.2013
відповідачу було надано знижку на суму
671008,80 грн. по накладним №592 від 02.10.2013 та
№ 593 від 02.10.2013.

Отже, загальна сума поставленого
товару, яка підлягала оплаті
відповідачем складала 2124861,20 грн.

Втім, відповідач, в порушення взятих на
себе зобов'язань за договором
№ФГ-27-09-13/01 щодо оплати поставленого
товару, оплату належним чином не
здійснив, сплативши лише 670195,54 грн.,
внаслідок чого за ним утворилась
заборгованість за поставлений товар в
сумі 1454665,66 грн., яка заявлена до
стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов`язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного Кодексу і інших актів
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Аналогічна за змістом норма
мітиться у п. 1.ст. 193 Господарського
кодексу України.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
купівлі-продажу, а відповідно до ст. 655
Цивільного кодексу України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Пунктом 6.1 договору сторони визначили,
що оплата поставленого товару покупцем
здійснюється протягом 45 календарних
днів з моменту поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, п.2 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи, що факт поставки позивачем
відповідачу узгоджених медтоварів та
факт порушення відповідачем своїх
договірних зобов`язань в частині
своєчасної та повної оплати отриманого
товару підтверджений матеріалами
справи і не спростований відповідачем,
суд прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення основного боргу, з
урахуванням зменшення позовних вимог,
в сумі 1454665,66грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання, настають
наслідки, передбачені договором або
законом, в тому числі, сплата неустойки.
Приписами ст. 230 ГК України також
встановлено, що у разі порушення
учасником господарських відносин
правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання,
він зобов'язаний сплатити штрафні
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612
Цивільного кодексу України передбачає,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

В пункті 7.1 договору сторони визначили,
що у разі несвоєчасної оплати покупцем
отриманого товару він сплачує продавцю
пеня в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня, від вартості
несплаченого товару, за кожен день
прострочки.

Оскільки відповідач допустив
прострочення розрахунків з позивачем
за поставлений йому товар, на підставі
наведених вище норм чинного
законодавства та п. 7.1 договору,
позивачем нараховано за період з 17.11.2013
по 08.04.2014 та заявлено до стягнення пеню
в сумі 89346,36грн., яка нарахована окремо
за кожною накладною, з урахуванням
часткових оплат та вимог ч. 6 ст. 232 ГК
України.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд дійшов висновку
про його обґрунтованість, вірність та
відповідність фактичним обставинам
справи і нормам чинного законодавства,
у зв'язку з чим вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки у відповідності до
статті 625 Цивільного кодексу України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом, позивач
нарахував до стягнення з відповідача
за період з 17.11.2013 по 08.04.2014 3% річних у
сумі 20618,39 грн. та інфляційні втрати в
сумі 62116,74 грн. за період з листопада 2013
по березень 2014.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3% річних суд дійшов
висновку про його обґрунтованість,
вірність та відповідність фактичним
обставинам справи і нормам чинного
законодавства, тому вимоги позивача в
цій частині також підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення інфляційних втрат, то вони
підлягають задоволенню частково в сумі
60034,28грн. згідно нижченаведеного
розрахунку суду, оскільки позивач в
своїх розрахунках не врахував, що
індекс інфляції розраховується не на
кожну дату місяця, а в середньому на
місяць і здійснюється шляхом множення
суми заборгованості на момент її
виникнення на сукупний індекс інфляції
за період прострочення платежу. При
цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по
15 день відповідного місяця,
індексується з врахуванням цього
місяця, а якщо сума боргу сплачується з
16 по 31 день місяця, розрахунок
починається з наступного місяця.
Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (абз.3 п.2
інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права" №01-06/928/2012 від 17.07.2012).

Таким чином, загальна сума інфляційних
втрат, яка підлягає стягненню з
відповідача становить 60034,28 грн., в
іншій частині позовних вимог щодо
стягнення інфляційних втрат в сумі
2082,46грн. позивачу слід відмовити.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги та свідчили про
відсутність у нього обов'язку сплатити
заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
місцевий господарський суд прийшов до
вірного висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищезазначене, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для скасування рішення
Господарського суду міста Києва у
даній справі, в зв'язку з чим апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "ЮЛГ"
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105,
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю Фірма "ЮЛГ"
на рішення Господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 у справі №910/7106/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 16.06.2014 у справі №910/7106/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7106/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
Л.Г. Смірнова

Судді
Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна