ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 року Справа №
904/6420/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М.
(доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання: Сусла Я.Б.

представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Крапівцева О.О.
представник, довіреність №2443-К-О від
17.07.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Нововоронцовському районі Херсонської
області на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.09.2014р.
у справі №904/6420/14

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Нововоронцовському районі
Херсонської області, смт.
Нововоронцовка, Нововоронцовський
район, Херсонська область

до Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк",
м.Дніпропетровськ

про стягнення суми нарахованих
відсотків за договором

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 11.09.2014р.
у справі №904/6420/14 (суддя Петренко І.В.)
відмовлено в задоволенні позовних
вимог Управлінню Пенсійного фонду
України в Нововоронцовському районі
Херсонської області до Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "ПриватБанк" про стягнення суми
нарахованих відсотків за договором у
розмірі 3714,30 грн.

Рішення місцевого господарського суду
обґрунтоване тим, що власником коштів,
виплачених особі, яка отримує пенсію, є
безпосередньо одержувач виплат, а не
банківська установа, у якій відкрито
банківський рахунок одержувача цих
виплат. Також судом враховано, що
відповідач виконав умови договору та
нормативних актів та перерахував
позивачеві залишок коштів на рахунку
отримувача пенсії у межах одного
операційного дня після отримання
відомостей про його смерть. При
прийнятті рішення суд першої інстанції
керувався положеннями Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженій
постановою Правління Національного
Банку України № 22 від 21.01.04р.,
Інструкції про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземній валютах,
затвердженої постановою Правління НБУ
№ 492 від 12.11.03р., Порядку виплати пенсій
та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 30.08.99р. за № 1596
"Про заходи щодо виконання статті 3
Указу Президента України від 4 липня 1998
року № 734", Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні",
Закону України "Про банки та банківську
діяльність", ст.ст. 316, 321, 1066, 1067, 1071, 1074
Цивільного кодексу України.

Не погодившись з прийнятим рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 11.09.2014р. у справі №904/6420/14,
позивач - Управління Пенсійного фонду
України в Нововоронцовському районі
Херсонської області звернувся з
апеляційною скаргою, в якій вважає, що
при прийнятті означеного рішення
місцевого господарського суду мало
місце порушення норм процесуального
права, яке порушило процесуальні права
позивача і стало підставою для
прийняття незаконного рішення. Просить
скасувати означене рішення та прийняти
нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
зазначає, що суд не в повній мірі
ознайомився з наданими доказами у
справі та законодавством, зазначивши,
що право власності на кошти, які
знаходяться на рахунку навіть після
смерті одержувача - клієнта належать
власнику цього рахунку. Вказує, що
надана ПАТ КБ "Приватбанк" інформація у
листі - відповіді від 04.02.2014р. є
безпідставною, тому Управління фонду
здійснило самостійно розрахунок суми
відсотків банку за користування
тимчасово вільними залишками на
рахунку одержувача клієнта, які
підлягають поверненню Пенсійному
фонду України згідно з умовами
договору №4-227/10. Загальна сума
нарахованих відсотків за зазначеною
тарифною та відсотковою ставкою самим
банком склала 3714,30 грн. за період з
січня 2011 року по 06.12.2013р., тобто по
момент доки кошти знаходились на
рахунку. Вказує також, що банк,
порушуючи законодавство та умови
договору №4-227/10, на власний розсуд
обрав вигідну для нього позицію
зазначивши раніше дату смерті
одержувача клієнта ІНФОРМАЦІЯ_1., а не
14.11.2013р., без підтвердження будь-якими
документами і так фактично весь цей час
користувався коштами, які знаходились
на рахунку одержувача-клієнта. Таким
чином, позивач вважає, що банком були
порушені умови діючого договору та
положення чинного законодавства,
згідно з якими сума нарахованих
відсотків має бути повернута на
рахунки органів Пенсійного фонду
України. Також вказує, що судом на
відповідача було покладено обов'язок
до засідання суду подати розгорнутий
акт звірки взаємних розрахунків, але
дану вимогу відповідачем виконано не
було, а суд першої інстанції не надав
даному факту належної оцінки. Крім
того, вважає, що оскільки відповідачем
не було надано відзив на позовну заяву
з нормативними поясненнями по суті
заявлених вимог, це свідчить про
погодженням відповідача з порушенням
умов договору, які були викладені в
позовній заяві.

Відповідач - ПАТ КБ "Приватбанк" у своїх
письмових запереченнях проти
апеляційної скарги вказує, що
зарахування пенсії на картку гр. ОСОБА_2
з 01.09.2010р. по 31.07.2013р. відбувалося
відповідно до відомостей. які були
надані УПФ України в
Нововоронцовському районі Херсонської
області. Згідно виписки по карті
клієнта, яка була надана до суду першої
інстанції станом на день отримання
повідомлення про смерть ОСОБА_2 на
рахунку перебували кошти в сумі 16935,72
грн., які були повернуті на рахунки
позивача. Решта коштів, яка
обліковувалась на поточному рахунку
пенсіонера, були отримані шляхом
зняття готівки за допомогою платіжної
карти із використанням банкоматів
особами, які володіли банківською
карткою. Вважає, що таким чином, ці
операції були проведені відповідачем
до того моменту, як позивач повідомив
банк про смерть пенсіонера. Отже, на
момент отримання відповідачем заяви
про повернення цих сум грошових коштів
останні на поточному рахунку
пенсіонера були вже відсутні. Вказує на
те, що згідно виписки вбачається, що
банк систематично нараховував
відсотки на суму коштів, які
знаходились на рахунку пенсіонера, та в
подальшому ці кошти були повернуті
позивачу відповідно до умов договору.
Даний факт, на думку відповідача,
свідчить про безпідставність та
необґрунтованість заявлених позовних
вимог. Щодо застосування положень
ст.ст. 1066, 1067, 1071 та 1074 Цивільного
кодексу України, ст. 2 Закону України
"Про банки та банківську діяльність",
ст.ст. 1, 20 та 30 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" та Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті вказує, що банк не
є власником коштів, перерахованих
Фондом, що банк зобов'язаний зарахувати
відповідні суми на особові карткові
рахунки одержувачів і за невиконання
цього обов'язку Банк несе
відповідальність, передбачену
Порядком та Договором; що саме
одержувачі є власниками коштів,
перерахованих Фондом, і Банк не має
права ними розпоряджатись без згоди і
розпоряджень власників. Наголошує на
тому, що відсутність необхідної суми
грошових коштів на поточному рахунку
померлого пенсіонера на час
повідомлення органу Пенсійного фонду
України позбавляє Банк можливості
повернути ці кошти позивачу. Вважає, що
судом першої інстанції досліджені
вказані обставини справи та докази, а
рішення винесене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.
Тому просив відмовити позивачу у
задоволенні апеляційної скарги.

Представник позивача в судове
засідання 10.11.2014р. не з'явився. Позивач
направив до суду клопотання, в
якому позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив справу
розглядати без його участі.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, наведені у
письмових запереченнях на позов.
Просив відмовити в задоволенні
апеляційної скарги.

Враховуючи, що наявні матеріали справи
є достатніми для перевірки законності
та обґрунтованості оскаржуваного
рішення, колегією суддів
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду задоволено
клопотання позивача про розгляд справи
за відсутності уповноваженого
представника цієї сторони спору.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
повноту встановлених місцевим
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів судової
справи, між Управлінням Пенсійного
фонду України в Нововоронцовському
районі Херсонської області,
Управлінням праці та соціального
захисту населення Нововоронцовської
районної державної адміністрації,
Херсонським центром по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат та
Херсонською філією ПАТ ПриватБанк,
було укладено договір №4-227/10 від
04.01.2010р., відповідно до умов якого
(параграф 1-2 ст.1 договору) банк виконує
в селищі Нововоронцовка та по
Нововоронцовському району Херсонської
області функції з виплати пенсій та
грошової допомоги, передбачені
"Порядком виплати пенсій та грошової
допомоги за згодою пенсіонерів та
одержувачів допомоги через поточні
рахунки у банківських установах"
(Порядок), затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 30.08.1999р.
№ 1596 (з наступними змінами).

Згідно з вказаним договором сума
пенсії належної ОСОБА_2
перераховувалась на поточний рахунок
цього одержувача, відкритий у
Нововоронцовському відділенні
Херсонської філії відповідача.

Згідно з параграфом 1 ст. 3 договору Фонд
зобов'язався забезпечити
перерахування коштів на виплату пенсій
та грошової допомоги на рахунки Банку
протягом місяця за датами у межах
виплатного періоду, але не пізніше, ніж
за один операційний день до
встановленої дати виплати.

Параграфом 1 ст. 8 договору передбачено,
що однією із підстав, за якою суми
пенсій та грошової допомоги не
зараховуються на поточні рахунки, є
наявність даних про смерть.

Параграфом 4 статті 8 договору
визначено, що суми пенсій та грошової
допомоги, зараховані на поточний
рахунок одержувача, починаючи з місяця
наступного за місяцем його смерті, Банк
повертає Фонду або Управлінню, за їх
письмовим розпорядженням, не пізніше
наступного операційного дня (п.13
Порядку) надходження відомостей про
смерть одержувача за умови наявності
цих сум на поточному рахунку
пенсіонера.

У зв'язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1.
пенсіонера ОСОБА_2, позивач своїм
листом №3055/04 від 14.11.2013р. звернувся до
відповідача з проханням повернути на
рахунок Управління Пенсійного фонду
України в Нововоронцовському районі
Херсонської області кошти у розмірі
18215,00 грн.

Відповідач листом від 06.12.2013р.
№20.1.0.0.0/7-20131206/1881 повідомив позивача про
те, що вимога позивача виконана в межах
залишку на рахунку грошових коштів,
наявних на момент отримання
повідомлення про смерть пенсіонера, в
сумі 16935,72 грн.

Параграфом 1 статті 9 договору
передбачено, що органи Фонду та
Управління мають право перевіряти в
Банку своєчасність зарахування на
поточні рахунки одержувачів та виплату
з них сум пенсій та грошової допомоги, а
також своєчасність повернення коштів
Фонду та Управління за умови наявності
об'єктивних причин на це (довідки про
смерть, вибуття за межі регіону,
України тощо), одержувати при цьому від
Банку відповідні документи та
пояснення.

Відповідно до параграфу 4 ст. 3 договору
Банк зобов'язався допускати
працівників Фонду та Управління до
перевірок додержання Банком умов
Порядку та цього договору і надавати їм
необхідні документи, інформацію та
пояснення.

Позивачем було здійснено
документальну перевірку за період з 1
липня 2013 по 30 вересня 2013 року
дотримання вимог "Порядку виплати
пенсій та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках" та
договірних умов в Нововоронцовському
відділенні ПАТ "ПриватБанк", за
результатами якої складено акт від
20.12.2013р. №72, де встановлено факт
переплати пенсії пенсіонеру ОСОБА_2 в
розмірі 18215,00 грн. (а.с. 8-9).

Згідно з листом відповідача від 04.02.2014р.
вих. № б/н нарахування відсотків на
дебетну карту померлого клієнта з дати
його смерті здійснювалися банком за
нульовою процентною ставкою. При цьому
банк звертав увагу на те, що повернена
сума не містить відсотків, нарахованих
банком на залишок коштів на рахунку.

Як вказує у своїй позовній заяві
позивач, не погоджуючись з доводами
банку, наданими в листі - відповіді від
04.02.2014р., позивач здійснив власний
розрахунок суми відсотків банку за
користування тимчасово вільними
залишками на рахунку одержувача, які
підлягають поверненню позивачу згідно
з умовами договору. Так за розрахунком
позивача загальна сума нарахованих
відсотків за зазначеною банком
тарифною та відсотковою ставкою має
складати 3714,30 грн. за період з 01.01.2011
року по 06.12.2013р., тобто по момент доки
кошти знаходились на рахунку.

Таким чином, предметом спору у цій
справі є вимога позивача до
відповідача про повернення на рахунки
органу Пенсійного фонду України суми
3714,30 грн. відсотків, які мали бути
нараховані позивачем на залишок
вільних коштів на рахунку їх
одержувача за період з 01.01.2011р. по
05.12.2013р. включно.

Згідно відомостей, що були повідомлені
позивачем відповідачу у листі №3055/04
від 14.11.2013р., датою смерті ОСОБА_2 є
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як свідчить наявна в матеріалах
судової справи виписка за період з
01.01.2010р. по 11.09.2014р. про рух коштів по
основній карті НОМЕР_1, у цей період
мали місце наступні операції:

- в період з 05.08.2010р. (тобто після смерті
отримувача коштів) по 07.07.2012р. позивачем
перераховані, а відповідачем
зараховані на картковий банківський
рахунок ОСОБА_2 грошові кошти (пенсія) в
загальній сумі 18924,00 грн.;

- в період з 05.08.2010р. (тобто після смерті
отримувача коштів) по 08.02.2011р. особами,
які володіли банківською карткою,
отримані з банківського рахунку ОСОБА_2
грошові кошти в загальній сумі 5125,00
грн.;

- відповідачем (банком), починаючи з
31.05.2011р. систематично (щомісячно)
нараховувались відсотки на залишок
коштів на рахунку ОСОБА_2 за
обумовленою між банком та цим
одержувачем коштів ставкою і загальна
сума цих відсотків за період з 31.05.2011р.
по 30.11.2013р. (за станом на 06.12.2013р.)
становила суму 3065,81 грн.;

- за станом на 06.12.2013р. залишок коштів на
рахунку ОСОБА_2 складав 16935,72 грн.;

- 06.12.2013р. грошові кошти в сумі 16935,72 грн.
були списані з карткового рахунку
ОСОБА_2 та повернуті відповідачем
позивачу згідно листа №8813/04.

Як свідчить банківська виписка по
розрахунках між позивачем та
відповідачем за 06.12.2013р. позивач
фактично отримав від відповідача суму
16935,72 грн.

Таким чином, вимога позивача про
повернення загальної суми 18215,00 грн.
пенсій, які були перераховані на
банківський картковий рахунок ОСОБА_2
після його смерті за період з серпня 2010
року по липень 2012 року, була виконана
відповідачем в сумі 16935,72 грн. - усіх
наявних на рахунку грошових коштів (у
тому числі 3065,81 грн. - відсотки на
залишок коштів), а в решті суми 1279,28 грн.
перерахованих пенсій - не виконана
банком через відсутність цих коштів на
банківському картковому рахунку
ОСОБА_2, оскільки, як встановлено вище,
частина коштів була отримана після
смерті ОСОБА_2 особами, які володіли
його банківською карткою.

При цьому інформація у листі -
відповіді відповідача від 04.02.2014р. вих.
№ б/н про те, що нарахування відсотків
на дебетну карту померлого клієнта з
дати його смерті здійснювалися банком
за нульовою процентною ставкою, а
повернена позивачу сума не містить
відсотків, нарахованих банком на
залишок коштів на рахунку, - суперечить
вищевказаній виписці банка про рух
коштів по основній карті НОМЕР_1, чим
ввела позивача в оману відносно
дійсних банківських операцій, які були
проведені банком з тимчасово вільним
грошовими коштами померлого клієнта.

Відтак фактично спірною сумою у даній
справі є сума 648,49 грн., яка є різницею
між сумою 3714,30 грн., що була розрахована
позивачем із власної ініціативи як
належна до нарахування банком сума
відсотків на залишок вільних коштів на
рахунку ОСОБА_2, та сумою 3065,81 грн., у
дійсності нарахованих відповідачем
(банком) відсотків на залишок вільних
коштів свого клієнта та перерахованих
ним на банківський картковий рахунок
ОСОБА_2.

Однак, перевіривши здійснений
позивачем розрахунок відсотків на
залишок коштів, згідно якого
нарахована позивачем сума становить
3714,30 грн., колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає його
необґрунтованим через відсутність
посилання позивача на конкретний
розмір відсоткової ставки, яка мала
застосовуватись банком, та відсутність
посилань позивача на підстави
встановлення таких ставок (умови
договору), що унеможливлює перевірку
правильності таких нарахувань
позивача.

За таких обставин колегія суддів
апеляційного господарського суду
вважає, що позовні вимоги позивача не
ґрунтуються на належних та допустимих
доказах, тому їх слід визнати
необґрунтованими.

Згідно п.13 Порядку виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 30.08.99р. за № 1596
"Про заходи щодо виконання статті 3
Указу Президента України від 4 липня 1998
року № 734", у разі надходження до
уповноваженого банку відомостей про
смерть одержувача пенсії та грошової
допомоги уповноважений банк
зобов'язаний припинити зарахування
коштів на поточний рахунок з місяця,
наступного за місяцем смерті
одержувача, і зробити відповідну
помітку у примірнику списку на
зарахування пенсій та допомоги, що
підлягає поверненню органу Пенсійного
фонду або органу праці та соціального
захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги,
зараховані на поточний рахунок разом з
нарахованими на них відсотками
починаючи з місяця, наступного
операційного за місяцем смерті
пенсіонера, підлягають поверненню
уповноваженим банком відповідно
органам Пенсійного фонду та органам
праці та соціального захисту населення
не пізніше наступного операційного дня
надходження відомостей про смерть
одержувача.

Таким чином, вищевказаним Порядком
передбачено обов'язок уповноваженого
банку щодо повернення грошових коштів,
зарахованих на поточний рахунок разом
з нарахованими на них відсотками, після
надходження до уповноваженого банку
відомостей про смерть одержувача
пенсії і грошової допомоги та з місяця,
наступного за місяцем смерті
пенсіонера. Аналогічного змісту
положення містяться в договорі, який
укладено позивачем з відповідачем.

Отже, як вірно встановив місцевий
господарський суд, що знайшло
підтвердження під час перегляду цієї
справи судом апеляційної інстанції, на
рахунку ОСОБА_2 на момент отримання
відповідачем повідомлення про смерть
цього клієнта банка були наявні
грошові кошти в сумі 16935,72 грн., які й
були повернуті позивачу у межах одного
операційного дня після отримання
відомостей про його смерть.

Відтак відповідач виконав вимоги
чинних нормативних актів, зокрема
вищевказаного Порядку, та умов
договору, які покладають на Банк
обов'язок повернути Фонду або
Управлінню, за їх письмовим
розпорядженням, суми пенсій та
грошової допомоги, зараховані на
поточний рахунок одержувача, не
пізніше наступного операційного дня з
дня надходження відомостей про смерть
одержувача за умови наявності цих сум
на поточному рахунку пенсіонера.

При цьому висновок місцевого
господарського суду, що власником
коштів, виплачених особі, яка отримує
пенсію, є безпосередньо одержувач
виплат, а не банківська установа, у якій
відкрито банківський рахунок
одержувача цих виплат, і банк не має
права ними розпоряджатись без згоди і
розпоряджень власників, а обов'язок
банку здійснити дії щодо особового
рахунку клієнта (в тому числі списати
кошти з особового рахунку клієнта)
виникає лише у визначених
законодавством випадках - відповідає
положенням ст.ст. 1066-1068, 1071 та 1074
Цивільного кодексу України, Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" та Закону
України "Про банки та банківську
діяльність" тощо, які регулюють
правовідносини, що виникають між
банком та клієнтом за договором
банківського рахунку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційного господарського суду
вважає, що місцевий господарський суд
дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог позивача про стягнення
з відповідача суми нарахованих
відсотків за вказаним договором в сумі
3714,30 грн., а наведені позивачем доводи
апеляційної скарги не спростовують
цього висновку.

Таким чином, місцевим господарським
судом в оскаржуваному рішенні повно
встановлені фактичні обставини справи,
яким надана вірна оцінка, у
відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, і підстав для
скасування або зміни цього рішення,
передбачених статтею 104 Господарського
процесуального кодексу України, немає.
Тому апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні
апеляційної скарги, судові витрати
відповідача понесені у зв'язку із
апеляційним оскарженням, згідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на цю особу.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Нововоронцовському районі Херсонської
області - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.09.2014р.
у справі №904/6420/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено -
13.11.2014р.

Головуючий суддя
І. М. Подобєд

Суддя
Н. Л. Величко

Суддя
О. Г. Іванов