ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 вересня 2014 року Справа № 911/1352/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Удовиченка
О.С., Вовка І.В., Запорощенка М.Д.,
Катеринчук Л.Й., Мележик Н.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_6 про перегляд
постанови Вищого господарського суду
України від 13.05.2014Верховним Судом
України у справі №911/1352/13за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_7
доВідкритого акціонерного товариства
імені Васильєва треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача 1.
ОСОБА_8, 2. ОСОБА_6 прозобов'язання
передати предмет лізингу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 02.10.2013 у справі
№911/1352/12, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014,
відмовлено в задоволенні позовних
вимог Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_7 до Відкритого акціонерного
товариства імені Васильєва, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: ОСОБА_8 та ОСОБА_6,
про зобов'язання відповідача передати
позивачеві предмет лізингу за
договором фінансового лізингу від
25.02.2000.

Постановою Вищого господарського суду
України від 13.05.2014 касаційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_7
задоволено, постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.03.2014 скасовано, рішення
господарського суду Київської області
від 02.10.2013 у цій справі залишено в силі.

ОСОБА_6 звернувся із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 13.05.2014 у даній справі, в якій
заявник просить скасувати зазначену
постанову та прийняти нове рішення про
залишення без змін постанови суду
апеляційної інстанції, а касаційної
скарги позивача - без задоволення.

Заяву, з посиланням на ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22.02.2012 у справі №6-47448св12,
мотивовано неоднаковим застосуванням
судами касаційної інстанції норм
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", внаслідок чого,
як стверджує заявник, ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 28.08.2014 було надано строк до
15.09.2014 заявнику для усунення виявлених
недоліків поданої заяви.

19.09.2014 від заявника, на виконання ухвали
Вищого господарського суду України від
28.08.2014, надійшли додаткові документи.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає необхідним відмовити у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України з таких підстав.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно з підстав неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах,
або встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце у разі, коли суд
касаційної інстанції при розгляді двох
чи більше справ за аналогічних
предмета і підстав позову, змісту
позовних вимог та встановлених судом
фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові Вищого господарського суду
України від 13.05.2014 у справі №911/1352/13, про
перегляд якої просить заявник, суд
касаційної інстанції, враховуючи
встановлені судами попередніх
інстанцій обставини справи, погодився
з висновком суду першої інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позову про зобов'язання передати
предмет лізингу, оскільки на момент
розгляду справи, власником будівлі
електроцеху, до складу якої також
увійшла і спірна будівля
інженерно-технічного корпусу, є
фізична особа ОСОБА_6 у зв'язку з чим
саме до цієї особи перейшли права та
обов'язки лізингодавця за договором
фінансового лізингу від 25.02.2000, що, в
свою чергу, зумовило відмову в позові
до попереднього лізингодавця -
Відкритого акціонерного товариства
імені Васильєва щодо витребування
предмету лізингу. Враховуючи
викладене, суд касаційної інстанції
дійшов відповідного висновку
керуючись положеннями частини першої
статті 2, частини першої статті 3,
частини першої статті 8, частини другої
статті 9 Закону України "Про фінансовий
лізинг", статей 526, 626, 629, 806 Цивільного
кодексу України та статті 193
Господарського кодексу України.

У постанові від 22.02.2012 у справі
№6-47448св12, Вищий спеціалізований суд
України, виходячи із встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи, керуючись Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", визнав
обґрунтованим висновок судів
попередніх інстанцій про відсутність
підстав для задоволення позову щодо
визнання договорів купівлі - продажу
недійсними та визнання права
власності, оскільки у позивача
відсутні підстави оспорювати
правочини, по яким він не був стороною.

Таким чином, судове рішення, на яке
подана заява про перегляд і судове
рішення Вищого господарського суду
України, на яке посилався заявник,
свідчать про наявність у них різного
матеріально - правового регулювання
спірних правовідносин та відмінність
встановлення судовими інстанціями
різних фактичних обставин, покладених
в основу постанов суду касаційної
інстанції, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних висновків, у зв'язку з чим
відсутні підстави, визначені статтею
11116 Господарського процесуального
кодексу України, для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_6 у допуску справи
№911/1352/13 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддя О. Удовиченко
Судді І. Вовк М. Запорощенко Л.
Катеринчук Н. Мележик