ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" жовтня 2014 р.Справа № 916/3298/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії
"ІНФОКСВОДОКАНАЛ";

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 14 815,01 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Масіна В.П. - довіреність
№ 20/09 від 23.09.2014р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії
"ІНФОКСВОДОКАНАЛ" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі -
відповідач), в якій просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
за послуги водопостачання та
водовідведення у сумі 14 815,01 грн., а
також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на проведення 16.05.2011р.
перевірки системи водопостачання
об'єкта, який розташований за адресою:
АДРЕСА_1, в результаті якої встановлено
відсутність пломби на штуцерному
з'єднанні водомірного вузла, що є
порушенням умов укладеного між
сторонами договору на послуги
водопостачання та водовідведення №
1815/3 від 26.07.2006 року, а саме: п.п.2.1, 2.4.1, 2.4.4,
та п. 5.18 Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27 червня 2008р. N
190 (із змінами та доповненнями).
Внаслідок встановлених обставин,
відповідачу було нараховано витрату
води у розмірі 14 815,01 грн., згідно
положень п.п.3.3, 3.4 зазначених вище
Правил. Разом з тим, як стверджує
позивач, зазначені кошти у
добровільному порядку Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 сплачені не
були, хоча з даного приводу між
сторонами велося листування.

Враховуючи вищевикладене, позивач і
звернувся до суду з відповідним
позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 21.08.2014р. було порушено
провадження у справі № 916/3298/14 із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні.

Ухвалою суду від 08.10.2014 року, приймаючи
до уваги клопотання позивача, строк
розгляду справи продовжено до 04.11.2014р.
Крім того, вказаною ухвалою суду,
розгляд справи було відкладено на
29.10.2014 року.

Позивач у судовому засіданні 29.10.2014р.
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просив суд задовольнити позов.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, хоча про місце та час судового
засідання повідомлявся належним чином,
шляхом надсилання на його адресу, що
міститься в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців (а.с.41-42), відповідних
ухвал суду, а також на адресу об'єкту -
АДРЕСА_2.

При цьому, відповідач відзив на позовну
заяву та витребувані судом документи
не надав.

Місце проживання фізичної особи
визначається згідно з вимогами статті
29 Цивільного кодексу України. До
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій, а у разі, коли фактичне місце
проживання фізичної особи - учасника
судового процесу з якихось причин не
відповідає її місцезнаходженню,
визначеному згідно з законом, і дана
особа своєчасно не довела про це до
відома господарського суду, інших
учасників процесу, то всі процесуальні
наслідки такої невідповідності
покладаються на цю юридичну особу.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

З урахуванням викладеного, приймаючи
до уваги повернення ухвали суду про
порушення провадження у справі (а.с.37-40)
та ухвали суду про відкладення
розгляду справи від 08.10.2014 року (а.с.54-57),
адресованих відповідачу, з відміткою
пошти «за закінченням терміну
зберігання», суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи за
відсутності представника відповідача,
за наявними в ній матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши наявні у справі докази
у сукупності та давши їм відповідну
правову оцінку, суд дійшов наступних
висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно до статті 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

У відповідності до Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27 червня 2008р. №190 (із
змінами та доповненнями) (п.2.1.),
договірні відносини щодо
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
здійснюються виключно на договірних
засадах відповідно до Законів України
"Про питну воду та питне
водопостачання" та "Про
житлово-комунальні послуги".

Як вбачається з матеріалів справи,
26.07.2006р. між ТОВ „ІНФОКС" в особі філії
„ІНФОКСВОДОКАНАЛ" (Водоканал) та ФОП
ОСОБА_1 (Абонент) було укладено договір
№1815/3 на послуги по водопостачанню та
водовідведенню (а.с.9-10), згідно з яким
Водоканал зобов'язався здійснювати
послуги по подачі питної води на
об'єкти Абонента, а також з приймання
зливових вод, що скидаються Абонентом у
систему комунальної каналізації у
відповідності до дислокації об'єктів.

Відповідно до п.1.2. договору Абонент
повинен своєчасно сплачувати за надані
йому послуги водопостачання та
водовідведення, експлуатувати та
утримувати водопровідні та
каналізаційні мережі, прилади та
обладнання на них у належному порядку
згідно з правилами, перерахованими у
п.2.1 договору та діючим законодавством.

Умовами п.п.2.3.3 договору передбачено
право Водоканалу в будь-який час
перевіряти стан роботи обладнання
водопостачання, приладів обліку води
та знімати їх покази разом з
представником Абонента.

Водночас, положеннями договору
встановлено обов'язок Абонента,
зокрема, утримувати в належному
технічно справному стані
водопровідно-каналізаційні мережі,
прилади та обладнання, які знаходяться
у нього на балансі (п.п.2.4.1); забезпечити
належний санітарно-технічний стан
приміщень, водомірних вузлів, а також
схоронність водомірів, (штуцерних и
фланцевих з'єднань, обвідних ліній,
пломб і т.п.) (п.п.2.4.4).

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком
кореспондується зі ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи,
згідно акту №39780 від 16.05.2011р. (а.с.12), який
було складено за участі відповідача на
об'єкті, розташованому за адресою: вул.
Успенська 47, контролером філії
„ІНФОКСВОДОКАНАЛ" виявлено порушення,
а саме відсутність пломби на
штуцерному з'єднанні водомірного
вузла. Даний акт підписано Абонентом із
зазначенням того, що пломба не
відсутня, а впала, оскільки поржавіла
проволока.

У відповідності до виписки із
протоколу засідання технічної комісії
служби по контролю за
водокористуванням №13 від 26.05.2011р.
(а.с.13), комісією було вирішено
здійснити, внаслідок порушення п.п.5.17,
5.18 «Правил водокористування»
(відсутність пломби на штуцерному
з'єднанні водомірного вузла,)
розрахунок оплати згідно з п. 3.3, 3.4
правил водокористування.

Як встановлено судом з матеріалів
справи, представник відповідача був
присутній на засідання технічної
комісії, а також був обізнаний про
здійснення розрахунку на суму 14
815,01грн., що вбачається із листування
сторін (а.с.14-27).

У відповідності до ч. 2 ст. 218 ГК України,
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до п.5.17. Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27 червня 2008р. №190 (із
змінами та доповненнями), що
зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 7 жовтня 2008р. за №936/15627, у разі
порушення цілісності пломб на засобах
обліку, а також на їх з'єднувальних
частинах, накладених представником
виробника, виявлення фактів штучного
впливу на роботу засобів обліку
виробник має право вимагати від
споживача проведення позачергової їх
повірки до закінчення встановленого
для них міжповірочного інтервалу з
метою контролю правильності їх
показів. У таких випадках позачергова
повірка засобів обліку виконується за
рахунок споживача.

Положеннями п. 5.18 Правил встановлено,
що споживач відповідає за цілісність
та збереження засобів обліку, пломб і
деталей пломбування, встановлених
представниками територіальних органів
Держспоживстандарту та виробником в
місцях з'єднань засобів обліку,
запірної арматури, манометра та іншого
обладнання вузла обліку незалежно від
місця його розташування.

Знімати засоби обліку, здійснювати
будь-які заміни їх частин або зміни
положення на водомірному вузлі, де їх
встановлено, знімати пломби, накладені
органами Держспоживстандарту або
виробником, має право лише виробник або
споживач за дозволом виробника.

У разі самовільних дій споживач
сплачує витрату води згідно з пунктами
3.3, 3.4 цих Правил.

Відповідно до п. 3.3 Правил у разі
безоблікового водокористування
виробник виконує розрахунок витрат
води за пропускною спроможністю труби
вводу при швидкості руху води в ній 2,0
м/сек та дією її повним перерізом
протягом 24 годин за добу.

Пунктом 3.4 Правил передбачено, що
розрахунковий період при
безобліковому водокористуванні
встановлюється з дня початку такого
користування. Якщо термін початку
безоблікового водокористування
виявити неможливо, розрахунковий
період становить один місяць.

Згідно здійсненого позивачем
розрахунку суми оплати за
водокористування, нарахованої
відповідачу відповідно до п. 3.3, 3.4
Правил (а.с.8), витрати води за
пропускною спроможністю труби вводу
при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та
дією її повним перерізом (d=15мм)
протягом 24 годин за добу за місяць із
розрахунку вартості 1м3 води 16,53 грн.
становлять 14 815,01 грн.

Суд, перевіривши розрахунок позивача
щодо нарахування відповідачу витрат
води у сумі 14 815,01 грн., вважає його
вірним та обґрунтованим.

Отже, з огляду на встановлені обставини
у акті №39780 від 16.05.2011р. та зазначені у
ньому пояснення відповідача щодо
відсутності пломби на штуцерному
з'єднанні водомірного вузла,
враховуючи положення п.п.2.4.1, 2.4.4
договору №1815/3 на послуги по
водопостачанню та водовідведенню від
26.07.2006р., суд доходить висновку про
неналежне виконання відповідачем
прийнятих на себе зобов'язань за
вказаним договором щодо утримання
обладнання в належному стані та його
схоронності та про порушення
відповідачем п. 5.18 Правил, що є
підставою для розрахунку витрат
водокористування у відповідності до п.
3.3, 3.4 Правил.

Приймаючи до уваги, що доказів сплати
зазначеної заборгованості
відповідачем, а також оскарження
рішення технічної комісії (скасування
оперативно-господарської санкції) у
судовому порядку, відповідачем в
порядку ст.ст.32-34 Господарського
процесуального кодексу України, суду
надано не було, суд вважає, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що доводи
відповідача, викладені у заявах до
позивача від 22.06.2011р. та від 02.08.2011р.
(а.с.24-26) стосовно пропускної
спроможності труби, періоду
нарахування відповідних витрат та
необхідності здійснення заміру труби,
судом до уваги не приймаються, як
необґрунтовані, оскільки факт
відсутності відповідної пломби на
водомірному вузлі зафіксований у акті,
як і сам діаметр труби із зазначенням -
d=15мм, а період нарахування
розрахований згідно з Правилами
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України.

Враховуючи вищезазначене, позов ТОВ
„ІНФОКС" в особі філії
„ІНФОКСВОДОКАНАЛ" підлягає
задоволенню, у зв'язку з чим витрати по
сплаті судового збору, згідно до ст.ст.
44, 49 ГПК України, покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33-34, 44, 49, 75, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (65011, АДРЕСА_1 код
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю „ІНФОКС" в
особі філії „ІНФОКСВОДОКАНАЛ" (65039, м.
Одеса, вул. Басейна, 5 )
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення у
сумі 14 815 /чотирнадцять тисяч вісімсот
п'ятнадцять/ грн. 01 коп. та судовий збір
у сумі 1 827 /одна тисяча вісімсот
двадцять сім/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

У зв'язку з перебуванням судді
Щавинської Ю.М. на лікарняному з 3.11.2014р.
по 7.11.2014р. повне рішення складено
10.11.2014р.

Суддя
Ю.М. Щавинська