КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 910/3393/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від прокуратури: не викликався та не
з'явився, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином;

від позивача: Лукашова О.Б. -
представник, дов. № 12/ЮР від 13.10.2014;

від відповідача: Ганченко М.О. -
представник, дов. № 2875 від 28.12.2013;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, проведеному в режимі
відеоконференції, апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" в особі Філії "Управління
магістральних газопроводів
"Київтрансгаз"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014

у справі № 910/3393/14 (головуючий суддя
Літвінова М.Є., судді: Полякова К.В.,
Цюкало Ю.В.)

за позовом Заступника Сумського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави, уповноваженим органом якої є
Кабінет Міністрів України, в особі
Казенного підприємства "Шосткинський
казенний завод "Зірка"

до Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз"

про зобов'язання вчинити дії

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014 склад
колегії суддів у справі № 910/3339/14
змінено.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК
України ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
22.09.2014 розгляд апеляційної скарги у
справі № 910/3393/14 відкладено на 29.10.2014.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 у справі № 910/3393/14 у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що, з
урахуванням всіх обставин справи та
пояснень учасників судового процесу в
сукупності, суд дійшов висновку, що
списання заборгованості у порядку
Закону України "Про деякі питання
заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників Державного концерну
"Укроборонпром" за договорами №
ПР/2008-Т/64 від 01.01.2008 та № ПР/2010-Т/8 від
31.12.2009 на загальну суму 69 999,34 грн.
(основний борг - 56 994,06 грн., пеня - 4 730,45
грн., інфляційні втрати - 6 253,79 грн., 3%
річних - 2 20,14 грн.) слід вважати списаною
19.01.2013, з дати отримання відповідачем
акту звірки взаєморозрахунків;
подальше оформлення списання
заборгованості боржник і кредитор
виконують кожен окремо, але незалежно
від виконання чи невиконання
учасниками процедури списання цього
подальшого документального
оформлення, списання вважається
проведеним, виконаним; таким чином,
права позивача у спірних
правовідносинах відповідачем не
порушені.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення Господарського суду
міста Києва від 07.07.2014 у справі № 910/3393/14
змінити в частині мотивувальної
частини рішення, а саме, висновок, що
списання заборгованості в порядку
Закону України "Про деякі питання
заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників Державного концерну
"Укроборонпром" за договорами №
ПР/2008-Т/64 від 01.01.2008 та договору №
ПР/2010-Т/8 від 31.12.2009 на загальну суму 69
999,34 грн. (основний борг - 56 994,06 грн., пеня
- 4 730,45 грн., інфляційні втрати 6 253,79 грн.,
3% річних - 2 020,14 грн.) слід вважати
списаною 19.01.2013, з дати отримання
відповідачем акту звірки
взаєморозрахунків, з підстав
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими, невідповідності
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, неправильного
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права, в
іншій частині рішення залишити без
змін.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

Як стверджує скаржник, висновок суду
першої інстанції про те, що
заборгованість слід вважати списаною
19.01.2013, з дати отримання відповідачем
акту звірки взаєморозрахунків,
суперечить нормам ст.2 Закону України
"Про деякі питання заборгованості
підприємств оборонно-промислового
комплексу - учасників Державного
концерну "Укроборонпром" та
забезпечення їх стабільного розвитку",
оскільки датою списання
заборгованості є дата підписання
взаємно погоджених актів звіряння
учасниками процедури списання.

Скаржник вважає, що висновок суду
першої інстанції про отримання
відповідачем 19.01.2013 документів, а саме:
листа позивача з актом звірки станом на
01.09.2012, витягу з протоколу № 2 від 31.10.2012,
копії акту звірки № 1, № 2 від 05.11.2012,
ґрунтується на припущеннях суду та не
підтверджений належними та
допустимими доказами.

На думку скаржника, зазначені висновки
у мотивувальній частині рішення не
відповідають положенням ч.2 ст.4-3, ст.33
ГПК України.

На виконання ухвали Київського
апеляційного господарського суду від
22.09.2014 у справі № 910/3393/14 скаржником
подано письмове повідомлення від 10.10.2014
за № 4835/10-04, у якому позивач просить
змінити рішення Господарського суду
міста Києва від 07.07.2014 у справі № 910/3393/14
в частині зміни висновків
мотивувальної частини оскаржуваного
рішення, шляхом вірного застосування
правової норми (Закону України "Про
деякі питання заборгованості
підприємств оборонно-промислового
комплексу - учасників Державного
концерну "Укроборонпром" та
забезпечення їх стабільного розвитку")
до спірних відносин та надання
правової оцінки даній судовій справі.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши представників позивача та
відповідача, колегія суддів встановила
наступне.

Заступником Сумського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави,
уповноваженим органом якої є Кабінет
Міністрів України, в особі позивача
подано позов до суду першої інстанції
про зобов'язання відповідача
відповідно до положень Закону України
"Про деякі питання заборгованості
підприємств оборонно-промислового
комплексу - учасників Державного
концерну "Укроборонпром" провести
списання заборгованості за
транспортування природного газу за
період 2009-2010 років відповідача у сумі 69
999,34 грн. (в тому числі основна сума - 56
994,06 грн., пеня - 4 730,45 грн., інфляційні
втрати - 6 253,79 грн., 3% річних - 2 020,14 грн.).

Як вбачається із матеріалів справи,
01.01.2008 та 31.12.2009 укладено договори №
ПР/2008-Т/64 та № ПР/2010-Т/8 з
транспортування природного газу
магістральними газопроводами, згідно
із п.п.1.1 яких Дочірня компанія
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", за
договорами виконавець, протягом 2008р.,
2010р. надає позивачу, за договором
замовнику, послуги з транспортування
природного газу, а позивач здійснює
розрахунок у порядку та строки,
встановлені в п.4 цих договорів.

У подальшому Дочірня компанія
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" була
перетворена у Публічне акціонерне
товариство "Укртрансгаз".

Як вбачається із постанов органу
Державної виконавчої служби про
відкриття виконавчого провадження від
05.02.2014 ВП № 41871563 та від 25.02.2014 ВП № 42234021,
Господарським судом Сумської області
видано 26.08.2011 та 09.11.2010 накази за №
5021/1421/2011 та № 10/134-10, відповідно, про
стягнення з Казенного підприємства
"Шосткинський казенний завод "Зірка" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" в особі філії Управління
магістральних газопроводів
"Київтрансгаз" заборгованості в сумі 56
549,63 грн. та в сумі 13 449,71 грн., відповідно.

Згідно із переліком державних
підприємств, які включені до складу
Державного концерну "Укроборонпром", що
є додатком до постанови Кабінету
Міністрів України від 29.12.2010 № 1221 (у
редакції постанови Кабінету Міністрів
України від 06.04.2011 № 374) "Про утворення
Державного концерну "Укроборонпром" із
змінами і доповненнями, Казенне
підприємство Шосткинський казенний
завод "Зірка" включене до складу
Державного концерну "Укроборонпром".

В п.1 ст.2 Закону України "Про деякі
питання заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників Державного концерну
"Укроборонпром" та забезпечення їх
стабільного розвитку" від 06.09.2012 № 5213-VI,
який набрав чинності з 30.10.2012 (далі -
Закон № 5213), встановлено, що на умовах,
визначених цією статтею, підлягають
списанню, зокрема, заборгованість
підприємств оборонно-промислового
комплексу (в тому числі встановлена
судовими рішеннями та
реструктуризована) за теплову енергію
і природний газ та послуги з його
транспортування перед підприємствами,
що виробляють, транспортують і
постачають теплову енергію, та
суб'єктами господарювання, що
здійснюють постачання природного газу
за регульованим тарифом, Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України", її дочірніми компаніями
(підприємствами), яка обліковується
станом на 01.09.2012 і не сплачена на дату
набрання чинності цим Законом;
заборгованість (у тому числі
встановлена судовими рішеннями та
реструктуризована) з пені, штрафних та
фінансових санкцій (3 відсотки річних
та індекс інфляції), які нараховані
підприємствам оборонно-промислового
комплексу та заборгованість за
природний газ та послуги з його
транспортування станом на 01.09.2012 і не
сплачені станом на дату набрання
чинності цим Законом.

Згідно з п.2 ст.2 Закону № 5213 списання
заборгованості (у тому числі з пені,
штрафних та фінансових санкцій)
відповідно до цієї статті здійснюється
підприємствам оборонно-промислового
комплексу відповідними суб'єктами
господарювання, які здійснюють
постачання природного газу та
електричної енергії за регульованим
тарифом, оптовим постачальником
електричної енергії, підприємствами,
що виробляють електричну енергію,
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" та її дочірніми
компаніями (підприємствами) (далі -
учасники процедури списання), у такому
порядку:

1) обсяг заборгованості (у тому
числі реструктуризованої)
визначається з урахуванням вимог
законодавства з питань інвентаризації
основних засобів, нематеріальних
активів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів, документів та
розрахунків і списується учасниками
процедури списання у сумах, що
обліковуються в бухгалтерському
обліку таких учасників, враховуючи у
тому числі суми пені, штрафних санкцій,
3 відсотки річних та індекс інфляції на
дату списання;

2) для списання заборгованості
кожен учасник процедури списання
утворює комісію з питань списання
заборгованості, до складу якої
обов'язково входять керівник
підприємства як голова комісії та
головний бухгалтер і яка визначає
обсяг та період виникнення
заборгованості, що підлягає списанню, у
розрізі контрагентів;

3) списання заборгованості
проводиться на підставі взаємно
погоджених актів звіряння учасників
процедури списання, в яких
зазначаються обсяг та період
виникнення заборгованості, що підлягає
списанню;

4) датою списання заборгованості є
дата підписання взаємно погоджених
актів звіряння учасниками процедури
списання.

Як вбачається із матеріалів справи,
наказом позивача від 31.10.2012 за № 515 "Про
створення комісії з питань списання
заборгованості", з метою вирішення
питань списання заборгованості за
природний газ, електричну та теплову
енергію, водопостачання та
водовідведення відповідно до Закону №
5213, під головуванням в.о. директора
позивача; заступником голови комісії
призначено в.о. головного бухгалтера.

05.11.2012 посадовими особами позивача та
Чернігівського ЛВУМГ філії УМГ
"Київтрансгаз" складено акти за № 1 та
за № 2 про те, що внаслідок проведення
звірки взаємних розрахунків,
встановлено, що заборгованість на
користь відповідача станом на 01.09.2012 за
договором № ПР/2008-Т/64 від 01.01.2008
становить суму в загальному розмірі 13
449,71 грн. та за договором № ПР/2010-Т/8 від
31.12.2009 - у загальному розмірі 56 549,63 грн.;
у зазначених актах відображено склад
загальної заборгованості.

Позивачем складено акт звірки взаємних
розрахунків щодо заборгованості, яка
виникла станом на 01.09.2012 і не погашена
станом на 30.10.2012, між представником
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" в особі голови правління
Вінокура С.О., з однієї сторони і
представником КП ШКЗ "Зірка" в особі
директора Чернова Є.Д., з другої
сторони, за яким обліковується сума
заборгованості на користь ПАТ
"Укртрансгаз" у розмірі 69 999,34 грн., яка
складається із заборгованості за
договором № пр/2008-Т/64 від 01.10.2008: 11 515,11
грн. - основний борг, 1 158,45 грн. - пеня, 246,45
грн. - 3% річних, 529,70 грн. - інфляційні
збитки та за договором № ПР/2010-Т/8 від
31.12.2009: 45 478,95 грн. - основний борг, 3 572,90
грн. - пеня, 1 773,69 грн. - 3% річних, 5 724,09 грн.
- інфляційні збитки.

Згідно із описом вкладення у цінний
лист, 16.01.2013 позивачем надіслано
відповідачу акт звірки станом на 01.09.2012
у кількості 3-х примірників, витяг з
протоколу № 2 від 31.10.2012 № 515 у кількості
1-го примірника, копію акту № 1, № 2 від
05.11.2012 у кількості 1-го примірника,
всього на 6-ти арк.

У письмовому поясненні від 27.05.2014 №
922-юр. позивачем зазначено, що вказане в
описів вкладення зазначення про витяг
з протоколу № 2 від 31.10.2012, є опечаткою, в
дійсності вкладений витяг з протоколу
№ 1 від 31.10.2010.

Станом на 16.01.2013 були чинними Нормативи
і нормативні строки пересилання
поштових відправлень та поштових
переказів, затверджені наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 12.12.2007 № 1149, зареєстровані в
Міністерстві юстиції України 19.12.2007 за
№ 1383/14650, із змінами і доповненнями.

Керуючись пп.4.1, 4.1.4, 4.2 пункту 4
зазначених Нормативів і нормативних
строків пересилання поштових
відправлень та поштових переказів,
поштове відправлення від 16.01.2013,
здійснене позивачем, надійшло до
відповідача 24.01.2013.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що датою отримання
відповідачем акту звірки
взаєморозрахунків є 19.01.2013, оскільки ця
дата вказана без врахування Нормативів
і нормативних строків пересилання
поштових відправлень та, крім того,
19.01.2013 є вихідним днем.

В ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку; зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно із ч.3 ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

У ч.1 ст.14 ЦК України встановлено, що
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.5 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники відносин у сфері
господарювання здійснюють свою
діяльність у межах встановленого
правового господарського порядку,
додержуючись вимог законодавства.

Як встановлено статтею 2 Закону № 5213,
умови проведення списання для обох
учасників такого списання є однаковими
та здійснення такого списання не
залежить від того, що вчинено з цього
питання іншим учасником.

Також Закон № 5213 не встановлює
обов'язку ініціювання однією із сторін
погодження або підписання актів
звіряння учасниками процедури
списання, а зазначеним Законом
передбачено взаємне погодження актів
звіряння учасників процедури списання.

Слід зазначити, що у даній справі обсяг,
період виникнення, склад
заборгованості, що підлягає списанню,
підтверджені судовими рішеннями у
вищезазначених справах.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується із висновком
суду першої інстанції про те, що
списання боргу вимагає сам Закон № 5213.

Оскільки, не зважаючи на те, що згідно
із ст. 2 Закону № 5213 датою списання
заборгованості є дата підписання
взаємно погоджених актів звіряння
учасниками процедури списання,
відповідач залишив без уваги
надісланий йому позивачем акт
звіряння, із доданими документами, то
датою списання заборгованості слід
вважати дату одержання відповідачем
акту звіряння.

З огляду на те, що Законом № 5213 не
встановлено іншого, то незалежно від
виконання чи невиконання подальшого
документального оформлення, списання
вважається проведеним відповідно до
Закону № 5213.

Згідно із ч.1ст.16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

В ч.2 ст.16 ЦК України вказані способи
захисту цивільних прав та інтересів та
передбачено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Однак, Законом № 5213 не поставлено
проведення списання заборгованості
підприємств оборонно-промислового
комплексу на умовах статті 2 цього
Закону, у залежність від вчинення або
невчинення якихось дій іншим учасником
процедури списання.

Відповідно до ст.20 ГК України кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів.

Таким чином, оскільки права та законні
інтереси позивача не порушені,
підстави для задоволення позову
відсутні.

Доводи апеляційної скарги, частково, є
такими, що не ґрунтуються на нормах
права та матеріалах справи, враховуючи
викладене та наступні обставини
справи.

Як вже зазначалось, Закон № 5213 є
обов'язковим для виконання сторонами
та цим Законом не передбачена
обов'язковість згоди учасника
процедури списання на проведення
такого списання. Суб'єктний склад
учасників процедури списання, предмет
списання, умови списання закріплені
нормами Закону № 5213.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач ухиляється від погодження
та підписання акту звіряння учасників
процедури списання, складеного
позивачем відповідно до Закону № 5213 та
надісланого відповідачу разом із
вищезазначеними документами.

Підстави ухиляння від підписання акту
звіряння відповідачем не
обґрунтовані, доказів наявності у
відповідача будь-яких заперечень до
запропонованого позивачем акту
звіряння, немає, своєї пропозиції щодо
змісту акту звіряння, відповідачем не
надано.

За викладених обставин, немає відстав
для висновку, що відповідач діяв
відповідно до вимог Закону № 5213, вжив
усіх заходів, для належного виконання
Закону № 5213, враховуючи інтереси
позивача та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Проте скаржник, не погоджуючись із
встановленою судовим рішенням датою
списання заборгованості, не зазначає
іншу дату списання заборгованості та
не надав її обґрунтування й докази,
хоча, як вже зазначалось, Закон № 5213 є
обов'язковим для всіх учасників
процедури списання. Відповідач не був
позбавлений можливості запропонувати
свій проект акту звіряння, для
погодження із позивачем; також
відповідачем і не надано доказів
неодержання надісланого позивачем
16.01.2013 акту звіряння.

Судом апеляційної інстанції не
виявлено порушень норм процесуального
права, на які вказує скаржник в
апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав,
встановлених нормами законодавства та
відповідно до матеріалів справи, для
часткового задоволення апеляційної
скарги та зміни рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103 , 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
в особі Філії "Управління
магістральних газопроводів
"Київтрансгаз" задовольнити частково.

2. Мотивувальну частину рішення
Господарського суду міста Києва від
07.07.2014 у справі № 910/3393/14, у частині
тексту: "...слід вважати списаною 19.01.2013",
замінити на текст наступного змісту:
"...слід вважати списаною 24.01.2013".

3. В решті рішення Господарського суду
міста Києва від 07.07.2014 у справі № 910/3393/14
залишити без змін.

4. Справу № 910/3393/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха