КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р. Справа№ 910/14222/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Авдеєва П.В.

за участю представників:

від позивача: представник - Ходорич О.М.
- за довіреністю,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунальної аварійно-рятувальної
служби "Київська служба порятунку"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 27.08.2014 р.

у справі № 910/14222/14 (суддя Любченко М.О.)

за позовом Департаменту міського
благоустрою та збереження природного
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)

до Комунальної аварійно-рятувальної
служби "Київська служба порятунку"

про стягнення 134 056,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 р. Департамент міського
благоустрою та збереження природного
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом до Комунальної
аварійно-рятувальної служби "Київська
служба порятунку" та, з врахуванням
заяви про зменшення позовних вимог,
просив стягнути з відповідача 134056,59
грн., з яких основний борг у сумі 119134,49
грн., інфляційні втрати в розмірі 5228,96
грн., пеня в сумі 8083,62 грн. та 3% річних в
розмірі 1609,02 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем порушено умови договору
№22 від 27.05.2013р. та договору №22 від
10.12.2013р. в частині здійснення оплати
вартості отриманих комунальних послуг
та експлуатаційних витрат в
орендованих відповідачем приміщеннях.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 27.08.2014 р. у справі №910/14222/14
частково задоволено позовні вимоги
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) до Комунальної
аварійно-рятувальної служби "Київська
служба порятунку" про стягнення 119134,49
грн. основного боргу, 5228,96 грн.
інфляційних втрат, 8083,62 грн. пені та 1609,02
грн. 3% річних, стягнуто з Комунальної
аварійно-рятувальної служби "Київська
служба порятунку" на користь
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) 119134,49 грн. основний борг,
5228,96 грн. інфляційних втрат, 1361,95 грн. 3%
річних, а також 2514, 51 грн. судового
збору, в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено, повернуто
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) з Державного бюджету
України 126,85 грн. судового збору,
сплаченого згідно з квитанцією №QS21959582
від 17.06.2014р.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Комунальна аварійно-рятувальна служба
"Київська служба порятунку" звернулась
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати повністю та прийняти
нове рішення про часткове задоволення
позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції безпідставно
стягнуто з відповідача 26 776,35 грн.
заборгованості перед Головним
управлінням з питань надзвичайних
ситуацій виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
обґрунтовує правомірність рішення
суду першої інстанції та просить
залишити його без змін.

Представник позивача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її
без задоволення, а оскаржуване рішення
без змін.

Відповідач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, про час
і місце розгляду справи повідомлений
належним чином, клопотань про
відкладення розгляду справи не
заявлено.

Згідно роз'яснень п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Неявка представника відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду справи, оскільки в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
спору по суті.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, відзив на
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.05.2013р. між Департаментом міського
благоустрою та збереження природного
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
(балансоутримувач) та Комунальною
аварійно-рятувальною службою "Київська
служба порятунку" (споживач) укладено
договір №22 про відшкодування
споживачем у 2013 році балансоутримувачу
витрат на оплату вартості отриманих
комунальних послуг та експлуатаційних
витрат в орендованих споживачем
приміщеннях (згідно додатку №1 до даної
угоди), що належить на праві
господарського відання
балансоутримувачу та знаходиться за
адресою: м.Київ, вул.Вишгородська, 21.

10.12.2013р. між сторонами укладено договір
№22 про відшкодування споживачем у 2013
році балансоутримувачу витрат на
оплату вартості отриманих комунальних
послуг та експлуатаційних витрат в
орендованих споживачем приміщеннях
(згідно додатку №1 до даної угоди), що
належить на праві господарського
відання балансоутримувачу та
знаходиться за адресою: м.Київ,
вул.Вишгородська, 21.

Пунктами 7.1 договорів №22 від 27.05.2013р. та
№22 від 10.12.2013р. передбачено, що останні
набирають чинності з дати їх укладання
(підписання) сторонами та діють до
31.12.2013р.

Згідно з п.7.3 вказаних договорів, вони
вважаються щороку продовженими, якщо
за місяць до закінчення строку дії
однією із сторін не буде
аргументованого письмово заявлено про
їх розірвання або необхідність
перегляду.

Судом першої інстанції також
встановлено, що з пояснень
представника позивача, наданих у
судовому засіданні 27.08.2014р., слідує, що у
додатковій угоді №2 від 01.01.2014р. до
договору №22 від 10.12.2013р. помилково
зазначено іншу дату укладання
вказаного додатку.

Так, у п.2 додатку №2 від 01.01.2014р. сторони
продовжили термін дії договору №22 від
20.12.2013р. до 31.12.2014р. або до його виконання
сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

10.12.2013р. між балансоутримувачем та
споживачем підписано додаток №1 до
договору №22 від 10.12.2013р., яким сторони
визначили перелік та розмір
орендованих Комунальною
аварійно-рятувальною службою "Київська
міська служба порятунку" приміщень в
будівлі та гаражних боксів за адресою:
м.Київ, вул.Вишгородська, 21.

Позивачем заявлені вимоги до
Комунальної аварійно-рятувальної
служби "Київська служба порятунку" щодо
наданих послуг за 2012 рік, 2013 рік та з
березня по травень 2014 року.

Так, пунктом 3.4 договору №22 від 10.12.2013р.
передбачено обов'язок
балансоутримувача надавати споживачу
необхідну інформацію про перелік
послуг, структуру тарифу, загальну суму
місячного платежу, тощо (п.п.3.4.1);
щомісячно надавати споживачу акт
виконаних робіт з зазначенням переліку
та вартості послуг, що підлягають
відшкодуванню (п.п.3.4.9).

На підтвердження фактичного обсягу
наданих відповідачу послуг за період з
січня 2013 року по травень 2014 року
позивачем було надано: акти
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№22/4 за травень 2014 року на суму 207,04 грн.,
№22/3 за квітень 2014 року на суму 17196,75
грн., №22/2 за квітень 2014 року на суму 2235,34
грн., №22/1 за березень 2013 року на суму
72719,01 грн., №22/1 за січень 2013 року на суму
15749,41 грн., №22/4 за лютий 2013 року на суму
13163,59 грн., №22/7 за березень 2013 року на
суму 13820,02 грн., №22/10 за квітень 2013 року
на суму 6388,31 грн., №22/13 за травень 2013
року на суму 2228,84 грн., №22/16 за червень
2013 року на суму 4016,36 грн., №22/19 за липень
2013 року на суму 3951,55 грн., №22/23 за
серпень 2013 року на суму 3677,98 грн., №22/25
за вересень 2013 року на суму 3912,17 грн.,
№22/30 за жовтень 2013 року на суму 14338,30
грн., №22/31 за листопад 2013 року на суму
17374,57 грн.

Дані акти підписані обома сторонами
без жодних зауважень та скріплені
печатками господарських товариств.

Водночас заборгованість відповідача,
що виникла в останнього у 2012 році,
підтверджується додатком №1 від
20.06.2013р. до передавального акту
(місцевий бюджет), з якого вбачається,
що дебіторська заборгованість
Комунальної аварійно-рятувальної
служби "Київська служба порятунку" у
сумі 26776,35 грн. перед Головним
управлінням з питань надзвичайних
ситуацій виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) була передана
Департаменту міського благоустрою та
збереження природного середовища
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації).

Таким чином, відповідач повинен
відшкодувати позивачу вартість
отриманих послуг на загальну суму 217755,59
грн.

10.12.2013р. між сторонами підписано
додаток №2 до договору №22 від 10.12.2013р.,
яким контрагенти визначили вартість
комунальних послуг та експлуатаційних
витрат, що будуть отримані та спожиті
(використані) Комунальною
аварійно-рятувальною службою "Київська
служба порятунку" у 2013 році в
орендованих приміщеннях за адресою:
м.Київ, вул.Вишгородська, 21.

Відповідно до п.3.2.1 договору №22 від
27.05.2013р. та №22 від 10.12.2013р. споживач
зобов'язаний відшкодовувати витрати за
отримані послуги в повному розмірі та у
встановлений договором строк на
підставі актів виконаних робіт,
наданих балансоутримувачем.

Пунктом 2.2 вказаних правочинів
передбачено, що відшкодування послуг
здійснюється щомісячно, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Департаменту на
підставі актів виконаних робіт,
підписаних сторонами, в яких
зазначається вартість отриманих
послуг, що підлягають відшкодуванню.

11.12.2013р. позивач звернувся до
відповідача з досудовим попередженням
№064-16082, яким пропонував в десятиденний
строк погасити заборгованість по
відшкодуванню послуг в сумі 125397,45 грн.,
яка, в тому числі складається з боргу,
що виник у споживача у 2012 році в сумі
26776,35 грн.

Проте, як підтверджується гарантійним
листом №99 вих. від 23.07.2014р. Комунальної
аварійно-рятувальної служби "Київська
служба порятунку", а також актом звірки
розрахунків, що складено станом на
21.07.2014р., відповідач своїх зобов'язань
щодо відшкодування витрат на оплату
вартості отриманих комунальних послуг
у встановлені договорами строки у
повному обсязі не виконав.

Так, відповідачем було частково
відшкодовано витрати на оплату
вартості отриманих комунальних послуг
та експлуатаційних витрат в сумі 98621,10
грн., на підтвердження чого надано
банківські виписки.

Втім, відповідачем доказів повного
виконання зобов'язань по договорам №22
від 22.05.2013р. та №22 від 10.12.2013р. до
матеріалів справи представлено не
було.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку, що позовні
вимоги Департаменту міського
благоустрою та збереження природного
середовища виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) до
Комунальної аварійно-рятувальної
служби "Київська служба порятунку" в
частині стягнення витрат на оплату
вартості отриманих комунальних послуг
та експлуатаційних витрат на суму 119134,49
грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Також, місцевий господарський суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення 8083,62
грн. пені задоволенню не підлягають з
огляду на наступне.

Виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком (ст.546 Цивільного кодексу
України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пеня, за визначенням ч.3 ст.549 Цивільного
кодексу України, - це вид неустойки, що
забезпечує виконання грошового
зобов'язання і обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.

З ч.1 ст.547 Цивільного кодексу України
вбачається, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі.

Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
відповідальності.

За змістом ч.4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі, якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

У п.2.1 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" вбачається, що
якщо у вчиненому сторонами правочині
розмір та базу нарахування пені не
визначено або вміщено умову (пункт) про
те, що пеня нараховується відповідно до
чинного законодавства, суму пені може
бути стягнуто лише в разі, якщо
обов'язок та умови її сплати визначено
певним законодавчим актом. Тобто, пеня
стягується тільки у тому разі, коли її
розмір встановлено в законі або
договорі.

Обґрунтовуючи заявлену вимогу позивач,
посилається на п.4.1 укладених між
сторонами правочинів, відповідно до
яких за невиконання або неналежне
виконання зобов'язань за даними
договорами сторони несуть
відповідальність згідно чинного
законодавства України.

Одночасно, в положеннях укладених між
сторонами угод №22 від 27.05.2013р. та №22 від
10.12.2012р. не визначено такого виду
відповідальності як стягнення пені з
особи, яка порушила взяті на себе
зобов'язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем
терміну відшкодування витрат на оплату
вартості отриманих комунальних послуг
та експлуатаційних витрат в
орендованих споживачем приміщеннях,
позивачем було нараховано 3% річних на
загальну суму 5228,96 грн.

Після проведення перевірки
представленого заявником розрахунку,
місцевим господарським судом вірно
встановлено, що під час нарахування 3%
річних на заборгованість за оплату
вартості отриманих комунальних послуг
та експлуатаційних витрат позивачем
було допущено помилки, оскільки
невірно зазначено з урахуванням п.2.2
договору №22 від 27.05.2013р. та №22 від
10.12.2013р. періоди нарахування 3% річних за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання.

Отже, з Комунальної
аварійно-рятувальної служби "Київська
служба порятунку" за порушення строків
відшкодування витрат на оплату
вартості отриманих комунальних послуг
та експлуатаційних витрат за вказаними
правочинами підлягають стягненню 3%
річних в розмірі 1361,95 грн.

Також, за вказані вище періоди
заявником нараховано і інфляційні
втрати в сумі 5228,96 грн. Наведений
розрахунок є вірним, а вимоги в цій
частині обґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про задоволення
позову частково, з даним висновком
погоджується і колегія суддів,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що місцевим господарським
судом повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи та надано їм належну
правову оцінку, рішення суду першої
інстанції відповідає законодавству,
матеріалам справи та не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунальної
аварійно-рятувальної служби "Київська
служба порятунку" залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 27.08.2014 року у справі № 910/14222/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/14222/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
М.Л. Яковлєв

П.В. Авдеєв