м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 6/129-62/179 28.10.14За позовом
Прокурора Шевченківського району
міста Києва, м. Київ в інтересах держави
1. Міністерства аграрної політики
та продовольства України,
2. Регіонального відділення Фонду
державного майна України по місту
до відповідача 1: Державного
комплексного торговельного
підприємства "Хрещатик"
до відповідача 2: Товариства з
обмеженою відповідальністю "МТБ
за участю третьої особи 1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів:
Державного підприємства
за участю третьої особи 2, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору:
Виробничого кооперативу "ЖБК "Орбіта"
за участю третьої особи 3, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів: ОСОБА_1
за участю третьої особи 4, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Берчиллз Бортничі",
про визнання недійсним з моменту
укладення договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 03.07.2006р. та
зобов'язання повернути другій стороні
одержане за договором,
а також за позовом третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору, Виробничого кооперативу "ЖБК
про визнання добросовісним набувачем
та визнання права власності
Суддя Борисенко І.І.
Представники сторін:
Від прокуратури - Долгорук С.М., за
Від позивача-1 - не з'явився.;
Від позивача-2 - Чумаченко О.С.;
Від відповідача-1 - не з'явився;
Від відповідача-2 - не з'явився;
Від третьої особи-1 - не з'явився;
Від третьої особи-2 - не з'явився;
Від третьої особи-3 - не з'явився;
Від третьої особи-4 - Щербак С.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Прокурор Шевченківського району міста
Києва, м. Київ звернувся до
господарського суду міста Києва в
інтересах держави в особі Міністерства
аграрної політики України, м. Київ та
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по місту
Києву, з позовною заявою до
відповідача-1, Державного комплексного
торговельного підприємства "Хрещатик",
відповідача-2, Товариства з обмеженою
відповідальністю "МТБ Компани", про:
- визнання недійсним з моменту
укладення договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 03.07.2006р.,
відповідно до якого Товариство з
обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани" придбало, а Державне
комплексне торговельне підприємство
"Хрещатик" продало нерухоме майно -
комплекс будівель дитячого
оздоровчого комплексу "Орбіта",
загальною площею 2395 кв.м, що
розташований за адресою: м. Київ, вул.
Світла, 5, до складу якого входить:
медичний пункт, туалет, їдальня,
адмінбудинок, спальний корпус,
котельня, вмивальники, овочесховище,
господарча будівля, спальний корпус,
- зобов'язання кожного з відповідачів
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання
недійсного правочину.
В обґрунтування своїх вимог прокурор
посилається на невідповідність
спірного договору вимогам
законодавства, оскільки вказаний
правочин було укладено без належного
погодження з позивачем-1 та з
порушенням процедури продажу з торгів
державного майна. При цьому, за
твердженням прокурора, спірне нерухоме
майно є цілісним майновим комплексом, а
тому до нього застосовуються положення
Закону України "Про приватизацію
державного майна" та Закону України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)". Крім
того, оскільки дитячий оздоровчий
комплекс "Орбіта" є позашкільним
навчальним закладом, на нього
поширюються вимоги Закону України "Про
позашкільну освіту".
Рішенням від 16.05.2011р. господарського
суду міста Києва у справі №6/129 позов
Прокурора Шевченківського району
міста Києва задоволено частково, а саме
визнано недійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
03.07.2006р., що укладений між Державним
комплексним торговельним
підприємством "Хрещатик" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "МТБ Компани", в іншій
частині позову відмовлено.

Постановою від 16.08.2011р. Київського
апеляційного господарського суду
рішення від 16.05.2011р. у справі №6/129
залишено без змін.

Постановою від 08.11.2011р. Вищого
господарського суду України скасовано
рішення від 16.05.2011р. господарського
суду міста Києва та постанову від
16.08.2011р. Київського апеляційного
господарського суду, справу №6/129
передано на новий розгляд до
господарського суду міста Києва в
іншому складі суду.

Ухвалою від 29.11.2011р. господарського
суду м. Києва до спільного розгляду з
первісним позовом прийнято заяву
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору, Виробничого
кооперативу "ЖБК "Орбіта" про:

- визнання Виробничого
кооперативу "ЖБК "Орбіта" добросовісним
набувачем будівель дитячого
оздоровчого комплексу "Орбіта" (літ.А,
літ.Б, літ.В, літ.К), загальною площею 1207,9
кв.м, які знаходяться за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5;

- визнання за Виробничим
кооперативом "ЖБК "Орбіта" права
спільної часткової власності на майно -
нежитлові приміщення (літ.А, літ.Б,
літ.В, літ.К), загальною площею 1207,9 кв.м,
які знаходяться за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5, - частини будівель
дитячого оздоровчого комплексу
"Орбіта", що розташований за адресою:
м.Київ, вул.Світла, у наступних частках:
літ.А - 35/100, літ.Б - 28/100, літ.В - 54/100, літ.К -
46/100 (Загальна частка позивача -
Виробничого кооперативу у «ЖБК
«Орбіта» спільної часткової власності
на майно - нежитлові приміщення (літ. А,
лі. Б., літ В, літ. К), загальною площею
1207,9 кв.м. - частини будівель дитячого
оздоровчого комплексу «Орбіта»,
розташованого за адресою: м. Київ, вул.
Світка, 5, становить - 40/100).

В обґрунтування своїх вимог третя
особа, яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору, посилається на ті
обставини, що Виробничий кооператив
"ЖБК "Орбіта" є добросовісним набувачем
нерухомого майна, а саме частини
будівель дитячого оздоровчого
комплексу "Орбіта", право власності на
яке підлягає захисту судом.

Рішенням суду від 20.11.2013р. відмовлено у
задоволенні позову Прокурора
Шевченківського району міста Києва, м.
Київ в інтересах держави в особі
Міністерства аграрної політики та
продовольства України, Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по місту Києву до Державного
комплексного торговельного
підприємства "Хрещатик", про визнання
недійсним з моменту укладення договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
03.07.2006р., відповідно до якого Товариство
з обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани" придбало, а Державне
комплексне торговельне підприємство
"Хрещатик" продало нерухоме майно -
комплекс будівель дитячого
оздоровчого комплексу "Орбіта",
загальною площею 2395 кв.м, що
розташований за адресою: м. Київ,
вул.Світла, 5, до складу якого входить:
медичний пункт, туалет, їдальня,
адмінбудинок, спальний корпус,
котельня, вмивальники, овочесховище,
господарча будівля, спальний корпус,
кінозал; зобов'язання Державного
комплексного торговельного
підприємства "Хрещатик" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани" повернути другій стороні у
натурі все, що одержане на виконання
недійсного правочину. Припинено
провадження у справі за позовом
Прокурора Шевченківського району
міста Києва, м. Київ в інтересах держави
в особі Міністерства аграрної політики
та продовольства України, м.Київ,
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по місту
Києву, м.Київ в частині позовних вимог
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "МТБ Компани", м.Київ.
Відмовлено у задоволенні позову
Виробничого кооперативу "ЖБК "Орбіта"
про визнання Виробничого кооперативу
"ЖБК "Орбіта" добросовісним набувачем
будівель дитячого оздоровчого
комплексу "Орбіта" (літ.А, літ.Б, літ.В,
літ.К), загальною площею 1207,9 кв.м, які
знаходяться за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5; визнання за Виробничим
кооперативом "ЖБК "Орбіта" права
спільної часткової власності на майно -
нежитлові приміщення (літ.А, літ.Б,
літ.В, літ.К), загальною площею 1207,9 кв.м,
які знаходяться за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5, - частини будівель
дитячого оздоровчого комплексу
"Орбіта", що розташований за адресою:
м.Київ, вул.Світла, у наступних частках:
літ.А - 35/100, літ.Б - 28/100, літ.В - 54/100, літ.К -
46/100.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014р.
вказане рішення суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.06.2014р. рішення суду від
20.11.2013р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.03.2014р. скасовано, а справу передано на
новий розгляд до Господарського суду
міста Києва.

Ухвалою суду від 10.07.2014р. прийнято
справу до провадження судді Борисенко
І.І.

Третьою особою-4 подано клопотання про
зупинення провадження у справі, у
зв'язку із призначенням
будівельно-технічної експертизи по
справі. На вирішення експерта третя
особа-4 просила поставити питання, щодо
визначення цільового призначення та
стану комплексу будівель, які
розташовані у Дарницькому районі міста
Києва по вул. Світла, 5, станом на 30.07.2006р.
та на теперішній час (2014 рік)? Чи
змінилися на теперішній час
характеристики вказаних об'єктів
нерухомого майна? Якщо так, то як?.

У задоволенні вказаного клопотання суд
відмовив за необґрунтованістю
призначення у справі експертизи, а
також враховуючи те, що у даній справі
вже були проведені неодноразово
експертизи щодо спірного майна.

Також, судом було відмовлено у
задоволенні клопотання про зупинення
провадження у справі у зв'язку зі
зверненням третьою особою-4 до
Верховного Суду України про перегляд
постанови Вищого господарського суду
України від 03.06.2014р., оскільки останнім
не надано доказів в обґрунтування
вказаних обставин, а саме доказів
прийняття Верховним Судом України
вказаної заяви до розгляду, натомість
саме лише звернення із заявою про
перегляд постанови Вищого
господарського суду України не є
підставою для зупинення провадження у
даній справі.

Прокурор в судовому засіданні при
новому розгляді справи №6/129-62/167 подав
клопотання про зміну підстави позову
та залучення до справи відповідача -
ТОВ «Берчиллз Бортничі».

На обґрунтування поданої заяви
прокурор вказує, що зважаючи на те, що
спірне нерухоме майно вибуло з
державної власності в обхід
встановленої приватизаційної
процедури, воно підлягає витребуванню
від його нинішнього власника - ТОВ
«Берчиллз Бортничі». Саме тому, як
вказує прокурор позов підлягає зміні
підстави позову в цій частині шляхом
застосування віндикації, а до справи
має бути залучено відповідача - ТОВ
«Берчиллз Бортничі». У задоволенні
вказаної заяви суд відмовив, оскільки
вказана заява на думку суду змінює
одночасно і підставу і предмет даного
позову, позаяк можливе відновлення
інтересів осіб, в інтересах яких подано
позов, можливо шляхом пред'явлення
окремого віндикаційного позову до
фактичного володільця майна, зокрема
від добросовісного набувача з підстав,
передбачених ст. 388 ЦК України.

Судом вчинено дії для належного
повідомлення сторін про дату, час та
місце розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора,
позивача-2 та третьої особи-4, з огляду
на вказівки Вищого господарського суду
України викладені у постанові від
03.06.2014р., Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2002р. Дарницького районною у м. Києві
державною адміністрацією було
зареєстровано Державне підприємство
"Дитячий оздоровчий комплекс "Орбіта",
яке в наступному наказом №64 від 17.03.2003р.
Міністерства аграрної політики
України було приєднано на правах
структурного підрозділу до Державного
комплексного торговельного
підприємства "Хрещатик".

Наказом №60 від 17.03.2003р. Державного
комплексного торговельного
підприємства "Хрещатик" було створено
філію №16 Дитячий оздоровчий комплекс
"Орбіта" та затверджено Положення про
вказану філію, згідно з п.3.2 якого
Дитячий оздоровчий комплекс "Орбіта"
веде бухгалтерський баланс, фінансову
та податкову звітність, має
розрахунковий рахунок, печатку зі
своїм найменуванням.

01.12.2005р. Мінагрополітики своїм листом
вих.№37-24-1-13/18708 надало згоду на
реалізацію на конкурсних засадах
майна, а саме нежитлового приміщення,
літ.А, медичного пункту, літ.Б,
вбиральні, літ.В, їдальні, літ.Д, трьох
спальних корпусів, літ.Г, Е, І, котельні,
двох побутових корпусів, літ.Ж та З,
вмивальника, літ.Л, котельні, літ.К.

08.06.2006р. відбулись прилюдні торги з
продажу вказаного державного майна, що
знаходилось у господарському віданні
Державного комплексного торговельного
підприємства "Хрещатик".

За результатами вказаних торгів,
03.07.2006р. між Державним комплексним
торговельним підприємством "Хрещатик"
(продавець) і Товариством з обмеженою
відповідальністю "МТБ Компани"
(покупець) було укладено договір
купівлі-продажу комплексу будівель
Дитячого оздоровчого комплексу
"Орбіта", предметом якого є прийняття на
себе продавцем зобов'язань передати
комплекс будівель та споруд дитячого
оздоровчого комплексу «Орбіта», у
власність покупця, та зобов'язання
останнього прийняти комплекс і
сплатити продавцю грошову суму.

Так, продавцем за вказаним договором
було продано комплекс будівель та
споруд комплексу будівель Дитячого
оздоровчого комплексу "Орбіта",
розташований за адресою: м. Київ, вул.
Світла, 5 до складу якого входить:
медичний пункт літ. А, туалет Літ. Б,
їдальня Літ. В., адмінбудинок Літ. Г, 2
спальні корпуси Літ. Д, та К, котельня
Літ. Е, вмивальники Літ. Ж, овочесховище
Літ З, господарча будівля Літ. И,
кінозал Літ. Л.

Зі змісту преамбули укладеного
договору вбачається, що Державне
комплексне торговельне підприємство
"Хрещатик" діяло на підставі статуту
(нова редакція), що затверджений
розпорядженням №67 від 22.12.2005р.
Мінагрополітики та зареєстрований
26.12.2005р. Шевченківською районною в м.
Києві державною адміністрацією, наказу
№92-п від 05.09.2005р. Мінагрополітики та
згоди на продаж майна, яка надана
Мінагрополітики 01.12.2005р. за №37-24-1-13/18708.

Згідно з п. 1.2 зазначеного договору
нерухоме майно, що входить до складу
об'єкту належить продавцю на праві
державної власності на підставі
свідоцтва про право власності серії
ЯЯЯ №567753, що видане 19.05.2006р. Головним
управлінням комунальної власності
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації).

Відповідно до п. 3.2 договору право
власності на нерухомість покупець
набуває з моменту державної реєстрації
права власності на нерухомість, але не
раніше нотаріального посвідчення
даного договору, перерахування
покупцем на рахунок продавця коштів за
нерухомість в повному обсязі, передачі
нерухомості продавцем покупцю і
підписання акту прийому-передачі
нерухомості.

У п. 2.1 укладеного договору відповідачі
1, 2 визначили, що ціна реалізації
нерухомості складає 1 604 167 грн., крім
того податок на додану вартість 20% 320 833
грн. а разом 1 925 000 грн.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

В силу ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст.655
Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.657 Цивільного кодексу
України в редакції, яка була чинна на
момент укладення спірного договору,
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Відповідно до п. 3.2 Договору право
власності на об'єкт покупець набуває з
моменту державної реєстрації права
власності, але не раніше нотаріального
посвідчення даного договору,
перерахування Покупцем на рахунок
Продавця коштів за Нерухомість в
повному обсязі, передачі нерухомості
Продавцем покупцю і підписання Акту
прийому-передачі Нерухомості.

Частиною 3 ст. 640 Цивільного кодексу
України у відповідній редакції було
передбачено, що договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

03.07.2006р. договір купівлі-продажу
нерухомого майна, що укладений між
Державним комплексним торговельним
підприємством "Хрещатик" і Товариством
з обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани", було посвідчено приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 за
реєстровим №2157 та проведено його
державну реєстрацію за номером 1409562, що
підтверджується витягом №2580755 від
03.07.2006р. про реєстрацію в Державному
реєстрі правочинів.

За приписом ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього кодексу, а саме:
зміст правочину не може суперечити
цьому кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами ч. 1 ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Відповідно до п. 2.9 Постанови №11 від
29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" відповідність
чи невідповідність правочину вимогам
закону має оцінюватися господарським
судом стосовно законодавства, яке
діяло на момент вчинення правочину.

Як вказувалося вище, в обґрунтування
своїх вимог прокурор посилається на те,
що укладення спірного договору
відбулось з порушенням вимог чинного
законодавства, зокрема ст.ст.203, 228
Цивільного кодексу України, ст.ст.66, 67,
75, 136, 145, 146 Господарського кодексу
України, ст.ст.2, 4, 7 Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)", без
проведення приватизаційної процедури
та з порушенням господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності).

Відчуження державного майна
державними підприємствами
відбувається за процедурою,
передбаченою Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом
України, Законом України «Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)» та
Положенням про порядок відчуження
основних засобів, що є державною
власністю, затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 30.07.1999р.
№1477 (що втратив чинність 24.11.2006р.).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
приватизацію невеликих держав них
підприємств (малу приватизацію)" сферою
застосування цього Закону України є
галузі, які підлягають першочерговій
приватизації: переробна і місцева
промисловість, промисловість
будівельних матеріалів, легка і
харчова промисловість, будівництво,
окремі види транспорту, торгівля і
громадське харчування, побу тове
обслуговування населення,
житлово-експлуатаційне і ремонтне
господарс тво.

Отже, об'єктами приватизації по
вказаному закону є саме державні
підприємства, а не окремі будівлі. Тому,
відчуження комплексу будівель, що
розташований за адресою: м. Київ,
Дарницький район, вул. Світла, 5, не може
відбуватися за процедурою,
передбаченою вказаним Законом України.

Згідно зі ст. 5 Закону України "Про
приватизацію державного майна" до
об'єктів державної власності, що
підлягають приватизації, належать:
підпри ємства (цехи, виробництва,
дільниці, інші підрозділи, якщо в разі
їх виділення у самостійні підприємства
не порушується технологічна єдність
виробництва з основної спеціалізації
підприємства, із структури якого вони
виділяються) як єдині майнові
комплекси, до складу яких входять усі
види майна, призначені для їх
діяльності, що визначені Цивільним
кодексом України; об'єкти незавер
шеного будівництва та законсервовані
об'єкти; акції (частки, паї), що належать
державі у майні господарських
товариств та інших об'єднань; земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок
відчуження основних засобів, що є
державною власністю, яке затверджено
наказом №1477 від 30.07.1999р. Фонду
державного майна України, вказане
положення визначає порядок відчуження
суб'єктами господарювання державного
майна, закріпленого за державними під
приємствами, їх структурними
підрозділами, функції з управління
майном яких в установленому порядку
передані до державних органів
приватизації, держав ного майна,
переданого в оренду у складі цілісних
майнових комплексів держа вних
підприємств, організацій, їх
структурних підрозділів, орендодавцем
якого є Фонд державного майна України,
Фонд майна Автономної Республіки Крим,
регіональні відділення Фонду
державного майна України.

Отже, основні засоби, закріплені за
державними підприємствами, відчужу
ються за процедурою, передбаченою
вказаним положенням у випадку, якщо
такі основні засоби не є цілісним
майновим комплексом.

Відповідно до визначення, що наведене у
Постанові №1554 від 12.10.2000р. Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Методики оцінки вартості майна під час
привати зації", цілісним майновим
комплексом визнається об'єкт,
сукупність активів якого забезпечує
провадження окремої господарської
діяльності на постійній і регулярній
основі. Цілісними майновими
комплексами можуть бути структурні
підрозділи підприємств (цехи,
виробництва, дільниці тощо), які
виділяються в установленому порядку в
самостійні об'єкти з подаль шим
складанням розподільного балансу і
можуть бути зареєстровані як само
стійні підприємства.

Комплекс будівель не може бути
цілісним майновим, так як самі по собі
будівлі не можуть забезпечити
провадження окремої господарської
діяльності на постійній і регулярній
основі.

Державне комплексне торговельне
підприємство "Хрещатик" за своїм
юридичним статусом є юридичною особою,
що належним чином зареєстрована та є
державним підприємством і майно, яке за
кріплене за ним, знаходиться в його
повному господарському віданні.
Відповідно до статуту Державне
комплексне торговельне підприємство
"Хрещатик" управління державним
підприємст вом здійснюється
Міністерством аграрної політики
України.

Статтею 37 Закону України "Про
власність", що втратив чинність 20.06.2007р.,
визначено правовий режим майна
державного підприємства, зокрема,
передбачено, що державне підприємство,
здійснюючи право повного
господарського відання, володіє,
користується та розпоряджається
зазначеним майном, вчиняю чи щодо
нього будь-які дії, які не суперечать
закону та цілям діяльності підпри
ємства. До права повного
господарського відання застосовуються
правила про право власності.

Відповідно до ч .2 ст. 73 Господарського
кодексу України орган державної влади,
до сфери управління якого входить
підприємство, є представником власника
і виконує його функції у межах,
визначених цим кодексом та іншими
законодав чими актами.

Майно державного комерційного
підприємства закріплюється за ним на
праві господарського відання (ч. 2 ст. 74
Господарського кодексу України).

Тобто, законодавство з моменту набуття
чинності Господарським кодексом
України визначає право державних
комерційний підприємств само стійно
відчужувати закріплені за ними
будь-яке майно, в тому числі і нерухоме
майно за згодою органів управління.

Натомість, Закон України "Про
приватизацію невеликих державних під
приємств (малу приватизацію)"
встановлює правовий режим
приватизації цілісних майнових
комплексів невеликих державних під
приємств шляхом їх відчуження на
користь одного покупця одним актом
купівлі-продажу.

Відчуження комплексу будівель,
розташованого за адресою: м. Київ, вул.
Світла, 5 не може відбуватися за
процедурою, передбаченою Законом
України "Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)", оскільки об'єктами
приватизації по вказаному закону є
державні підприємства, а не окремі
будівлі.

В матеріалами справи підтверджено, що
комплекс будівель не може бути
цілісним майновим, так як самі по собі
будівлі не можуть забезпечити
провадження окремої господарської
діяльності на постійній і регулярній
основі. Про це свідчить призначена,
відповідно до ухвали суду від 5 червня
2008 року судово-економічна експертиза у
справі 6/129 перед якою було поставлено
питання - «Чи є комплекс будівель
дитячого оздоровчого комплексу
«Орбіта» загальною площею 2395 кв. м,
розташованого за адресою: м. Київ, вул.
Світла, 5, до складу якого входять:
медичний пункт, туалет, їдальня,
адміністративна будинок, спальний
корпус, котельня, вмивальники,
овочесховище, господарча будівля,
спальний корпус, кінозал - цілісний
майновий комплекс?». Відповідно до
Висновку №5423 судової
будівельно-технічної експертизи
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 02
листопада 2009року продане майно не
становить цілісного майнового
комплексу. А також призначена повторна
експертиза у справі (у відповідності до
ухвали суду від 15 лютого 2010 року) з
питанням: «Чи становить спірне майно
цілісний майновий комплекс?».
Відповідно до повторних висновків
судової економічної та
будівельно-технічної експертизи
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 08.09.2010
року на підставі Висновку Додаткової
комплексної судової економічної,
будівельно-технічної та товарознавчої
експертизи № 3154/10-19, 5128/10-15, 5129/10-16. -
підтверджено те, що спірне майно не
становить цілісного майнового
комплексу.

Крім того, ч. 6 ст. 7 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних під
приємств (малу приватизацію)» визначає,
що з прийняттям рішення про включення
об'єктів до одного із переліку об'єктів
приватизації, стосовно нього
припиняється дія норм Господарського
кодексу України у частині купівлі,
продажу, передачі, обміну, здачі в
оренду, надання безоплатно, списання
майна.

Частиною 3 ст. 35 ГПК України обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

У межах справи, що розглядалась
Господарським судом міста Києва №17/29
за позовом прокурора Шевченківського
району міста Києва в інтересах держави
в особі Державного підприємства
"Агроспецсервіс" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани" про визнання недійсним з
моменту укладення договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
03.07.2006р., яке залишено без змін
постановою від 12.07.2007р. Київського
апеляційного господарського суду та
постановою від 25.10.2007р. Вищого
господарського суду України,
встановлено, що нерухоме майно, а саме
будівлі і споруди, що знаходяться за
адресою: м. Київ, Дарницький район, вул.
Світла, 5, на момент відчуження не було
цілісним майновим комплексом та ніколи
не було включено до будь-якого переліку
об'єктів прива тизації, і тому,
відсутні будь-які підстави для
застосування порядку приватизації,
який передбачений Законом України "Про
приватизацію невеликих державних під
підприємств (малу приватизацію)".

При цьому, судом прийнято до уваги, що
підстави позову у справі №17/29
співпадають з підставами позовних
вимог, що викладені прокурором у
розглядуваній позовній заяві.
Аналогічні доводи прокурора вже були
оцінені господарськими судами при
розгляді вказаної вище справи , окрім
того, відповідачами по справі №17/29 є
Державне комплексне торговельне
підприємство "Хрещатик" та Товариство з
обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани", вказані юридичні особи також
є і відповідачами у даній справі
№6/129-62/179.

За наслідками розгляду вказаної справи
№17/29 Вищим господарським судом України
було встановлено правомірність та
обґрунтованість набуття Товариством з
обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани" права власності на нерухоме
майно, що придбане за договором
купівлі-продажу від 03.07.2006р.

Отже, обставини встановлені рішенням у
справі №17/29, яке набрало законної сили
не доказуються при розгляді справи
№6/129-62/179, у якій беруть участь ті самі
особи, зокрема відповідачі, щодо яких
вставлені ці обставини.

Судом прийнято до уваги і те, що будівлі
і споруди, що знаходяться за адре сою:
м. Київ, Дарницький район, вул. Світла, 5,
були відчужені на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани" за відплатним договором, за
ціною, що визначена шляхом проведення
експертної оцінки та в результаті
проведення аукціону. При цьому, таке
відчужен ня здійснено продавцем з
попередньої згоди органу, до сфери
управління якого він входить, а саме
Міністерства аграрної політики
України.

Попередня згода органу управління
оформлена у вигляді розпорядження
№37-24-1-13/18708 від 01.12.2005р. Міністерства
аграрної політики України. Судом
враховано, що зазначений орган
наділений повноваженнями щодо
управління діяльністю підприємствами,
підпорядкованими йому, у тому числі,
уповноваже ний надавати згоду на
відчуження майна державними
підприємствами, що підпо рядковані
йому.

Окрім того, судом встановлено, що
первісна ціна спірного майна була
визначена експертним шляхом, а звіт про
оцінку вартості комплексу бу дівель та
споруд Дитячого оздоровчого комплексу
"Орбіта" за адресою: м. Київ, Дарницький
район, вул. Світла, 5, який виконаний
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Науко во-дослідне
інноваційне виробничо-технологічне
бюро" (сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності №599/02 від 31.05.2002р.),
відповідає вимогам законодавства, що
додатково підтверджується тим фактом,
що вказаний звіт отримав позитивну
рецензію вих.№357 від 11.07.2006р.
Українського товариства оцінювачів
(м.Київ, вул.Кутузова, 18/7) за зверненням
виконавця.

За таких обставин, господарський суд
при новому розгляді справи №6/129-62/179
приймає до уваги судові рішення у
справі №17/29, за змістом яких Державне
комплексне торговельне підприємство
"Хрещатик" здійснило відчуження майна
за договором купівлі-продажу від
03.07.2006р. на законних підставах та в
порядку, що передбачений чинним
законодавством, а зміст вказаного
правочину відповідає вимогам
законодавства.

Також, судом взято до уваги, що
відповідно до Постанови про закриття
кримінальної справи в частині від 11
серпня 2009 року, Прокуратурою міста
Києва закрита кримінальна справі №
50-5183 у частині порушення щодо
реалізації службовими особами ДКТП
«ХРЕЩАТИК» комплексу будівель,
розташованих за адресою: м. Київ, вул.
Світла, 5, за ознаками складу злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
Вищевказана постанова прокуратури
підтверджує, що відповідно до даних
судової будівельно-технічної
експертизи № 5678/7839 від 4 серпня 2009 року,
яка стосується ринкової вартості
спірного майна - не виявлено порушення
чинного законодавства.

Таким чином, господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Прокурора
Шевченківського району міста Києва в
інтересах держави в особі
Міністерства аграрної політики та
продовольства України та
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по місту
Києву про визнання недійсним з моменту
укладення договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 03.07.2006р., є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

З огляду на висновки суду про
відсутність підстав для визнання
правочину недійсним, також не підлягає
задоволенню вимога про зобов'язання
кожного з відповідачів повернути
другій стороні у натурі все, що вона
одержала на виконання цього правочину.

При цьому судом враховано, що
відповідно до Висновку №16-11/200-10
експертного будівельно-технічного
дослідження від 8 грудня 2010 року
Державного підприємства «Київська
обласна багатопрофільна лабораторія
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру»
та (іі) довідкою НЖ-2010 № 21116
Комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», від 18 січня
2011 року, яким підтверджено фактичне
існування тільки 4 інвентарних об'єктів
(медпункт - літера А, спальний корпус -
літера К, їдальня - літера В, будівля -
літера Б) та те, що в цьому майна
вартість виконаних робіт новими
власниками становить 645.45% у порівнянні
із вартістю майна станом на момент
укладення спірного договору.
Відповідно до Довідки НЖ-2010 №21116
Комунального підприємства «Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна», від 18 січня
2011 року, підтверджено, що згідно
проведеної інвентаризації від 18 січня
2011 року, загальна площа будівель за
адресою вулю. Світла 5 становить 1207.9 кв.
метри, (а не 2395 кв.м, як на момент
укладення спірного договору
купівлі-продажу), а в будівлі під
літерами Г (пл. 54.8 кв.м), Д (пл.. 378.1 кв.м), Е
(пл.. 86,3 кв. м), Ж (пл.. 52.7 кв. м), 3 (пл. 172.5 кв.
м), И (пл. 34 кв.м), Л ( пл.. 408.7 кв. м) - знесені
у зв'язку із тим, що знаходилися у стані
руйнування.

Відповідно до Довідки БТІ «Про
показники об'єкта нерухомого майна»
від 20.02.2012р. НЖ-2012 № 1859, копія міститься
в матеріалах справи, вказано, що
відповідно до проведеної
інвентаризації загальна площа
будівель за адресою: м. Київ, вул.
Світла, 5, становить 1207,9 кв.м. Крім цього
зазначено, що літери «Г» - площею 54,8 кв.
м., «Д» - площею 378,1 кв. м., «Е» - площею 86,3
кв. м., «Ж» - площею 52,7 кв. м., «З» - площею
172, 5 кв. м., «И» - площею 34,0 кв. м., «Л» -
площею 408,70 кв. м., - знесені, в зв'язку за
тим, що знаходились в стані руйнування.

Тобто, станом на час розгляду справи
спірного майна у відповідних
характеристиках та кількості немає.

Разом з тим, відповідно до п. 6 ч.1 ст. 80
ГПК України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо настала
смерть фізичної особи або оголошено її
померлою чи припинено діяльність
суб'єкта господарювання, які були
однією із сторін у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

За змістом п. 4.7 Постанови №18 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" за наявності
відомостей про припинення діяльності
суб'єкта господарювання, який є
стороною у справі, господарському суду
слід враховувати таке. Відповідно до ч.
7 ст. 59 ГПК України суб'єкт
господарювання вважається
ліквідованим з дня внесення до
державного реєстру запису про
припинення його діяльності. Отже, при
вирішенні питання щодо припинення
провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1
ст. 80 ГПК України господарський суд
повинен перевірити відповідні
відомості в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців. У справах про визнання
недійсним акта, раніше виданого
ліквідованим органом, господарський
суд вправі замінити його іншим органом,
на який покладено видання відповідних
актів.

Згідно з витягом від 19.11.2013р. з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців 30.05.2011р.
було внесено запис про припинення
відповідача-2, господарський суд
припиняє провадження в частині
позовних вимог до Товариства з
обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани".

Одночасно, з приводу позовних вимог
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору, господарський
суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Розпорядження своїм правом на захист є
диспозитивною нормою цивільного
законодавства, яке полягає у наданні
особі, яка вважає свої права
порушеними, невизнаними або
оспорюваними, можливості застосувати
способи захисту, визначені законом або
договором.

При цьому, встановивши наявність у
особи, яка звернулася з позовом,
суб'єктивного матеріального права або
охоронюваного законом інтересу, про
захист яких подано позов, суд з'ясовує
наявність чи відсутність факту
порушення або оспорення і відповідно
ухвалює рішення про захист порушеного
права або відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог.

За змістом ст.ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України, ст. 20 Господарського
кодексу України та Господарського
процесуального кодексу України,
застосування певного способу судового
захисту вимагає доведеності належними
доказами сукупності таких умов:
наявності у позивача певного
суб'єктивного права (інтересу);
порушення (невизнання або оспорювання)
такого права (інтересу) з боку
відповідача; належності обраного
способу судового захисту (адекватність
наявному порушенню та придатність до
застосування як передбаченого
законодавством), і відсутність
(недоведеність) будь-якої з означених
умов унеможливлює задоволення позову.

Способи захисту права власності
врегульовано главою 29 Цивільного
кодексу України.

Так, відповідно до ст. 392 Цивільного
кодексу України встановлено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Виходячи зі змісту даної правової
норми право на звернення до суду з
позовом про захист речових прав на
майно встановлюється за позивачем,
коли у інших осіб виникають сумніви у
належності йому цього майна, та
створюється неможливість реалізації
позивачем свого права власності у
зв'язку з наявністю таких сумнівів чи
втратою належних правовстановлюючих
документів на майно. Тобто, у позивача є
право власності на певне майно і має
місце факт оспорювання належного
позивачу права.

Отже, до обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги
входять, зокрема, факти, з яких
вбачається, що відповідач вчинив дії,
спрямовані на заперечення права
позивача, на захист якого подано позов
або утверджує за собою право, яке
належить позивачу тощо, тобто ті, які
свідчать про те, що право позивача
порушене або оспорюється. Зазначені
обставини входять до підстав позову і
підлягають дослідженню, оскільки, суд,
приймаючи рішення, має встановити чи
мають місце факти порушення чи
оспорення суб'єктивного матеріального
права, на захист якого подано позов.

Тобто, приймаючи до уваги викладені
вище положення законодавства,
позивачем, повинно бути доведено факт
порушення його речового права з боку
відповідачів.

Разом з цим, Виробничим кооперативом
ЖБК "Орбіта" не представлено суду
доказів на підтвердження невизнання
або оспорювання його права власності
на спірне майно особами, до яких
пред'явлено позов.

Крім того, як зазначалось, статтею 392
Цивільного кодексу України
встановлено, що виключно власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Тобто, визнання права власності
здійснюється господарським судом за
наявності існуючого (яке виникло
згідно з приписами законодавства)
права власності на майно в межах спору
власника з іншою особою про право на це
майно.

Зі змісту розглядуваного позову
вбачається, що третьою особою 2 були
заявлені самостійні вимоги на предмет
спору, посилаючись, при цьому, на
договір від 30.08.2010р. купівлі-продажу
нежилих приміщень, відповідно до якого
Виробничим кооперативом ЖБК "Орбіта"
було придбано комплекс будівель
Дитячого оздоровчого комплексу
"Орбіта" (літ.А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И, К, Л),
загальною площею 2395 кв.м., що
знаходиться за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5.

Разом з цим, як свідчать матеріали
справи, 13.03.2012р. між Виробничим
кооперативом ЖБК "Орбіта" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Берчиллз Бортничі"
було укладено договір купівлі-продажу
комплексу будівель, за змістом якого
третьою особою з самостійними вимогами
було відчужено на користь третьої
особи 4 комплекс будівель Дитячого
оздоровчого комплексу "Орбіта" (літ.А, Б,
В, К), загальною площею 1207,9 кв.м., що
знаходиться за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5.

Таким чином, матеріалами справи не
підтверджується, що на момент розгляду
даної справи Виробничому кооперативу
ЖБК "Орбіта" належить право власності,
на захист якого подано позов.

Крім того, судом враховано, що вимога
про визнання особи добросовісним
набувачем не відповідає можливим
способам захисту порушеного права, що
передбачені ст.16 Цивільного кодексу
України, ст.20 Господарського кодексу
України.

Враховуючи викладене вище,
господарський суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог про визнання
Виробничого кооперативу "ЖБК "Орбіта"
добросовісним набувачем будівель
дитячого оздоровчого комплексу
"Орбіта" (літ.А, літ.Б, літ.В, літ.К),
загальною площею 1207,9 кв.м, які
знаходяться за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5; визнання за Виробничим
кооперативом "ЖБК "Орбіта" права
спільної часткової власності на майно -
нежитлові приміщення (літ.А, літ.Б,
літ.В, літ.К), загальною площею 1207,9 кв.м,
які знаходяться за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5, - частини будівель
дитячого оздоровчого комплексу
"Орбіта", що розташований за адресою:
м.Київ, вул.Світла, у наступних частках:
літ.А - 35/100, літ.Б - 28/100, літ.В - 54/100, літ.К -
46/100.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору, не
підлягають відшкодуванню у зв'язку з
відмовою в позові.

Оскільки в силу вимог п. 11 ч. 1 ст. 1
Закону України "Про судовий збір" від
сплати судового збору звільняються,
зокрема, органи прокуратури - при
здійсненні представництва інтересів
громадян або держави в суді, та позовні
вимоги прокурора не задоволені, то на
підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір не відшкодовується та не
стягується в Державний бюджет України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 43, 49, 75, п. 6 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову
Прокурора Шевченківського району
міста Києва в інтересах держави в особі
Міністерства аграрної політики та
продовольства України, Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по місту Києву до Державного
комплексного торговельного
підприємства "Хрещатик" про визнання
недійсним з моменту укладення договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
03.07.2006р., відповідно до якого Товариство
з обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани" придбало, а Державне
комплексне торговельне підприємство
"Хрещатик" продало нерухоме майно -
комплекс будівель дитячого
оздоровчого комплексу "Орбіта",
загальною площею 2395 кв.м, що
розташований за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5, до складу якого входить:
медичний пункт, туалет, їдальня,
адмінбудинок, спальний корпус,
котельня, вмивальники, овочесховище,
господарча будівля, спальний корпус,
кінозал; зобов'язання Державного
комплексного торговельного
підприємства "Хрещатик" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "МТБ
Компани" повернути другій стороні у
натурі все, що одержане на виконання
недійсного правочину.

Припинити провадження у справі за
позовом Прокурора Шевченківського
району міста Києва в інтересах держави
в особі Міністерства аграрної політики
та продовольства України,
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по місту
Києву, в частині позовних вимог до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "МТБ Компани".

Відмовити у задоволенні позову
Виробничого кооперативу "ЖБК "Орбіта"
про визнання Виробничого кооперативу
"ЖБК "Орбіта" добросовісним набувачем
будівель дитячого оздоровчого
комплексу "Орбіта" (літ.А, літ.Б, літ.В,
літ.К), загальною площею 1207,9 кв.м, які
знаходяться за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5; визнання за Виробничим
кооперативом "ЖБК "Орбіта" права
спільної часткової власності на майно -
нежитлові приміщення (літ.А, літ.Б,
літ.В, літ.К), загальною площею 1207,9 кв.м,
які знаходяться за адресою: м.Київ,
вул.Світла, 5, - частини будівель
дитячого оздоровчого комплексу
"Орбіта", що розташований за адресою:
м.Київ, вул.Світла, у наступних частках:
літ.А - 35/100, літ.Б - 28/100, літ.В - 54/100, літ.К -
46/100

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.11.2014р.

Суддя
І.І. Борисенко