м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/17837/14 23.10.14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна"

до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Еталон"

про відшкодування шкоди у порядку
регресу

Суддя Полякова К.В.

Представники:

Від позивача: Невідома Т.М. (дов.№575 від
04.03.2013)

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "ПЗУ Україна"
звернулось до Господарського суду
міста Києва із позовом до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Еталон" про відшкодування
шкоди у порядку регресу.

Позивач зазначає, що виконавши умови
договору страхування майнових
інтересів власника автомобіля і
виплативши йому у зв'язку з
пошкодженням автомобіля при
дорожньо-транспортній пригоді суму
страхового відшкодування, отримав
право вимоги до осіб, відповідальних за
завдані збитки, якими є відповідач, як
особа, що застрахувала цивільну
відповідальність винної у пригоді
особи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.08.2014 порушено провадження у
справі №910/17837/14 та призначено справу до
розгляду на 02.10.2014 року.

11.09.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва від Моторного (транспортного)
страхового бюро України надійшла
інформація, витребувана ухвалою суду
від 27.08.2014 року.

За наслідками судового засідання
02.10.2014, розгляд справи відкладено на
23.10.2014 року.

У судовому засіданні 23.10.2014 представник
позивача надав усні пояснення по суті
заявлених позовних вимог, підтримуючи
позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судові
засідання не з'являвся, вимоги ухвал
суду не виконав та відзиву на позовну
заяву не надав, тому справа
розглядається за наявними у ній
матеріалами, відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України. Про належне повідомлення
відповідача про дату, час та місце
проведення судового засідання
свідчить наявне у матеріалах справи
поштове повідомлення із відміткою про
вручення поштового відправлення, однак
відповідач не скористався наданим
законом правом на участь представника
у судовому засіданні.

Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

За таких обставин, незважаючи на те, що
представник відповідача не з'явився до
судового засідання, за висновками суду,
наявні у матеріалах справи документи
достатні для прийняття повного та
обґрунтованого судового рішення, а
неявка вказаних учасників судового
спору не перешкоджає вирішенню справи
по суті.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2011 між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" (страховик) та ОСОБА_2
(страхувальник) укладено Договір
АМ№022494 добровільного страхування
автотранспортних засобів юридичних
осіб, за яким предметом страхування є
майнові інтереси Страхувальника, що не
суперечить закону, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом
марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1.
Вигодонабувачем за даним Договором
виступає ПАТ КБ «Правекс Банк».

Відповідно до довідки №9012474 про
дорожньо-транспортну пригоду, 26.05.2012 по
пр.-кт Московському у м.Києві, відбулась
дорожньо-транспортна пригода
(зіткнення) між транспортним засобом
марки «Mitsubishi», державний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_2 (страхувальник),
транспортним засобом марки «Mitsubishi»,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_3 та транспортним засобом марки
«Mitsubishi», державний номер НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_4

Дорожньо-транспортна пригода
відбулась внаслідок порушення водієм
ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України,
якого постановою Оболонського
районного суду м.Києва від 29.05.2012 у
справі №3-4453/12 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи,
28.05.2012 Страхувальник звернувся до
позивача із заявою про настання
страхового випадку за договором
АМ№022494 від 23.07.2011, та просив
перерахувати суму страхового
відшкодування на рахунок СТО ТОВ
«Автоград».

Вартість матеріального збитку,
спричиненого власнику ТЗ «Mitsubishi»,
державний номер НОМЕР_1, визначена у
Звіті №03210/КВ від 02.06.2012, складеним СПД
ОСОБА_5 на замовлення позивача, та
становить 39299,50 грн.

Розмір страхового відшкодування
визначений позивачем на підставі
рахунку №СчТ0001642 від 01.06.2012,
виставленого СТО ТОВ "Автоград", та
зазначений у страховому акті
№UA009/L01/01 від 07.06.2012 та розрахунку
до нього у розмірі 33591,64 грн.

Позивач, на виконання умов договору
АМ№022494 від 23.07.2011 та відповідно заяви
страхувальника від 28.05.2012, перерахував
на його рахунок СТО ТОВ "Автоград" суму
страхового відшкодування у розмірі
33591,64 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №3144 від 08.06.2012 року.

Статтею 993 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) та статтею 27 Закону
України "Про страхування" визначено, що
до страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_4, який керував
транспортним засобом марки «Mitsubishi»,
державний номер НОМЕР_3, на момент
скоєння ДТП застрахована Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Еталон" (відповідач у справі),
за полісом №АА6107980, відповідно до
витягу з Єдиної централізованої бази
МТСБУ.

Отже, до позивача перейшло право вимоги
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток, тому 14.05.2013 позивач звернувся
до відповідача із заявою №1017/2012-05/ИР
про страхове відшкодування, однак
коштів станом на день розгляду справи
судом так і не отримав.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Пунктом 1 частини 2
зазначеної статті визначені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
інші правочини.

Частинами другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Цивільним кодексом України
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність виникає лише за
наявності вини особи. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішенням
суду (п. 5 ст. 11 ЦК України).

Наявною у матеріалах справи постановою
Оболонського районного суду м.Києва
від 29.05.2012 у справі №3-4453/12 встановлено
вину ОСОБА_4 у спричиненні
дорожньо-транспортної пригоди під час
керування транспортним засобом марки
«Mitsubishi», державний номер НОМЕР_3.

На момент скоєння ДТП, цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_4, який керував
транспортним засобом марки «Mitsubishi»,
державний номер НОМЕР_3, застрахована
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Еталон" (відповідач
у справі), за полісом №АА6107980,
відповідно до витягу з Єдиної
централізованої бази МТСБУ.

Пунктом 37.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином відповідач - Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Еталон" є відповідальною
особою за завдані збитки власнику
транспортного засобу марки «Mitsubishi»,
державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до положень Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" в межах,
передбачених договором обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності, до позивача -
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ПЗУ Україна" - як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором АМ№022494 від
23.07.2011 добровільного страхування
наземних транспортних засобів,
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до ОСОБА_4, як до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Як визначено пунктом 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями статті 9 Закону України
"Про страхування" визначено, що
страхова сума - це грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов"язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку, а страхова виплата - грошова
сума, яка виплачується страховиком
відповідно до умов договору
страхування при настанні страхового
випадку, розмір страхової суми та (або)
розміри страхових виплат визначаються
за домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством.

Наведеною статтею також визначено, що
при страхуванні майна страхова сума
встановлюється в межах вартості майна
за цінами і тарифами, що діють на момент
укладання договору, якщо інше не
передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Також
зазначена стаття визначає, що страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник. Непрямі збитки
вважаються застрахованими, якщо це
передбачено договором страхування.

При цьому, страхове відшкодування - це
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Також
зазначена стаття визначає, що страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник. Непрямі збитки
вважаються застрахованими, якщо це
передбачено договором страхування.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого Господарського суду
України від 11.04.2013 у справі №5011-23/10750-2012.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач, здійснивши експертне
автотоварознавче дослідження вартості
матеріального збитку, спричиненого
власнику ТЗ «Mitsubishi», державний номер
НОМЕР_1, виплатив страхувальнику
визначену ним суму страхового
відшкодування у розмірі 33591,64 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№3144 від 08.06.2012 року.

Відповідно до полісу №АА6107980, виданого
відповідачем - Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Еталон", ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну майну, становить 50000,00
грн.

Відповідно до приписів статті 9 Закону
України "Про страхування" франшиза - це
частина збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Статтею 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Полісом №АА6107980 передбачено франшизу у
розмірі 1000,00 грн., яка не вирахувана
позивачем при зверненні із даним
позовом до суду, у зв'язку із чим,
стягувана сума страхового
відшкодування має бути зменшена на
відповідний розмір франшизи та
становити 32591,64 грн. (33591,64 грн. - 1000,00 грн.
= 32591,64 грн.)

Положеннями статті 509 ЦК України,
визначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статті 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

У відповідності до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Зазначені вище норми ЦК України
кореспондуються з положеннями статті
193 Господарського кодексу України (далі
ГК України).

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем - Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Еталон" не доведено відсутність у
нього зобов'язання по виплаті
страхового відшкодування у порядку
регресу.

З'ясувавши обставини справи та надавши
оцінку доказам за своїм внутрішнім
переконанням, суд дійшов висновку, щодо
обґрунтованості позовних вимог, які
підлягають задоволенню частково.

Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судові витрати - судовий збір -
відповідно до приписів статті 49 ГПК
України, покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Еталон"
про відшкодування шкоди у порядку
регресу - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Еталон"
(03057, місто Київ, вулиця Дегтярівська,
33Б, ідентифікаційний код 20080515) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ПЗУ
Україна" (04053, місто Київ, вулиця Артема,
40, ідентифікаційний код 20782312) 32591
(тридцять дві тисячі п'ятсот дев'яносто
одну) гривню 64 копійки сплаченого
страхового відшкодування та 1772 (одну
тисячу сімсот сімдесят дві) гривні 61
копійку судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 23.10.2014 року.

Повний текст рішення буде складено
протягом п'яти днів з дня проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 28.10.2014 року

Суддя
К.В. Полякова