ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

29 жовтня 2014 р. Справа № 902/1239/14

за позовом:Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м.
Київ, вул. Б.Хмельницького, 6)

до:Могилів-Подільського міського
комунального підприємства
"Теплоенергетик" (24004, Вінницька
область, м. Могилів-Подільський, просп.
Незалежності, б. 281)

про стягнення 2211614,23 грн.
заборгованості

Господарський суд Вінницької області у
складі

Головуючого судді Маслія І.В.

Cекретар судового засідання Василишена
Н.О.

Представники сторін

Представники :

позивача : Безпалюк О.Л., представник
за довіреністю;

відповідача : Яхно В.А., представник за
довіреністю.

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької
області подана позовна заява про
стягнення з Могилів-Подільського
міського комунального підприємства
"Теплоенергетик" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
253610,79 грн. пені, 116155,97 грн. 3% річних.

2 211 614,23 грн., з яких: 1 741 754,51 грн. - боргу,
54531,92 грн. - 3 % річних, 196 149,65 грн. - пені, 219
178,14 грн. - інфляційних.

Ухвалою від 21.08.2014р. порушено
провадження у даній справі та
призначено до розгляду в судовому
засіданні.

Розгляд справи неодноразово
відкладався.

Ухвалою від 20.10.2014 року продовжено
строк розгляду спору на 15 днів на
підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України та
призначено засідання на 29.10.2014 року.

20.10.2014 року через канцелярію суду від
відповідача надійшов відзив в якому
відповідач надає докази що після
порушення провадження у справі він
сплатив основний борг в повному обсязі,
з огляду на це просить припинити
провадження у справі в частині
основного боргу по п. 1-1 ст. 80 ГПК
України.

В судовому засіданні 29.10.2014 року
представник позивача зазначив що
основний борг відповідачем погашено в
повній мірі, в зв'язку з чим, просив
припинити провадження у справі в цій
частині та стягнути з відповідача 54531,92
грн. - 3 % річних, 196 149,65 грн. - пені, 219 178,14
грн. - інфляційних.

Представник відповідача, в судовому
засіданні, позов визнав, з урахуванням
здійснених проплат після порушення
провадження у справі та просив суд
зменшити пеню на 75%. Представник
позивача щодо зменшення пені на 75 %
заперечив.

Ухвалою суду від 29.10.2014р. припинено
провадження у справі в частині вимог
про стягнення з відповідача 1 741 754,51 грн.
боргу.

Отже, предметом розгляду по суті є
вимоги про стягнення з відповідача
54531,92 грн. - 3 % річних, 196 149,65 грн. - пені, 219
178,14 грн. - інфляційних.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представників
сторін, з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

28.12.2012р. між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (продавець,
далі позивач) та Могилів-Подільським
міським комунальним підприємством
"Теплоенергетик" (покупець, далі
відповідач) укладено договір № 13/3250-ТЕ-1
купівлі-продажу природного газу,
відповідно до п. 1.1 Договору продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у 2013 році природній газ, а
покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ на умовах цього
договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, газ що
продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для надання населенню та релігійним
організаціям послуг з опалення та
гарячого водопостачання. Використання
газу покупцем для інших потреб не є
предметом цього договору.

Згідно п. 2.1. Договору, продавець
передає покупцю в період з 01 січня 2013
року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до
3 728,742 тис. куб. м.

Обсяги газу, що планується передати за
цим договором, можуть змінюватись
сторонами протягом місяця продажу в
установленому порядку п. 2.1.1 Договору.

Відповідно до п. 5.2. Ціна за 1000 куб. м
природного газу становить 1 091,00 грн. з
урахуванням збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб. м.
природного газу - 1 091,00 грн., крім того
ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ -1 309,20 грн..

Як зазначено в п. 6.1. Договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Судом встановлено, що на виконання
взятих на себе договірних зобов'язань
позивачем передано відповідачу
протягом січня - квітня 2013р. та жовтня -
грудня 2013р., а відповідачем прийнято
природний газ в обсязі 3 139,795 тис. куб м.
на загальну суму 4 110 619,63 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу,
наявними в матеріалах справи.

Відповідач за природній газ
розрахувався частково станом на день
подачі позовної заяви до суду за
відповідачем рахувалась
заборгованість в сумі 1 741 754,51 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями.

Після звернення позивача до суду,
відповідач сплатив позивачу борг в
розмірі 1 741 754,51 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями № 1 від 13.10.2014р.
та № 2 від 13.10.2014р.

Ухвалою суду від 29.10.2014р. припинено
провадження у справі в частині вимог
про стягнення з відповідача 1 741 754,51 грн.
боргу відповідно до ч.1 п. 1-1 ст. 80 ГПК
України.

Наведене стверджується матеріалами
справи.

Зважаючи на те, що відповідачем свої
договірні зобов'язання за договором не
виконано належним чином (за
поставлений природний газ здійснено
розрахунок не своєчасно), позивачем
заявлено до стягнення з нього 54531,92 грн.
- 3 % річних, 196 149,65 грн. - пені та 219 178,14
грн. - інфляційних.

Суд, розглянувши заявлені позивачем
вимоги про стягнення з відповідача 3%
річних, пені та інфляційних дійшов
наступних висновків.

Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив строк
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіркою розрахунку 3% річних та
індексу інфляції, втому числі, що
стосується періодів їх нарахування,
судом не виявлено помилок, в зв'язку з
чим вказані вимоги задовольняються
судом в заявленому позивачем розмірі в
сумі 54531,92 грн. - 3 % річних та 219 178,14 грн. -
інфляційних.

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу ч.ч.1,2 ст.549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України, встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Приписами ч.6 ст.232 ГК України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у
разі невиконання покупцем умов пункту
6.1. цього Договору Продавець має право
не здійснювати поставку газу Покупцю
або обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1. умов цього Договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу

Судом розглянуто вимогу позивача про
стягнення з відповідача пені в сумі 196
149,65 грн.. Перевіркою розрахунку пені,
втому числі, що стосується періодів
нарахування, судом не виявлено помилок.

Водночас, відповідач у своєму відзиві
на позов та в усних пояснення його
представника, просить суд, зважаючи на
скрутний матеріальний стан в якому
опинилось комунальне підприємство,
ступінь виконання ним свого
зобов'язання перед позивачем та
причини його не виконання, максимально
зменшити розмір заявленої позивачем
пені на 75%.

З врахуванням досліджених у справі
обставин, суд прийшов до висновку про
зменшення розміру заявленої до
стягнення пені, з огляду на таке.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України
передбачено можливість зменшення за
рішенням суду розміру неустойки, що
стягується з боржника за порушення
зобов'язання, якщо розмір неустойки
значно перевищує розмір збитків. При
цьому відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у
разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання
учасника господарських відносин не
потягло за собою значні збитки для
іншого господарюючого суб'єкта, то суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право, зокрема, зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Застосовуючи припис, який міститься в
п.3 ст.83 ГПК України, суд враховує
вказівку, що міститься в п. 3.17.4
постанови пленуму Вищого
господарського Суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України", в
якому зазначається, що вирішуючи, в
тому числі й з власної ініціативи,
питання про зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків), тощо.

Окрім того, у п. 7 оглядового листа
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування господарськими судами
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань (за
матеріалами справ, розглянутих у
касаційному порядку ВГСУ)" від 29.04.2013р.
№01-06/767/2013 вказано: положеннями частини
першої статті 233 ГК України
передбачено, що у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно зі збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Встановивши причини невиконання
відповідачем грошового зобов'язання, а
саме надавши належну оцінку тій
обставині, що споживачем теплової
енергії, яку виробляє відповідач, є
переважно населення, а також
збитковість господарської діяльності
відповідача у зв'язку з наявністю
значної заборгованості споживачів за
поставлену енергію, суди дійшли
обґрунтованих висновків про наявність
підстав для зменшення розміру пені на
підставі статті 233 ГК України та пункту
3 статті 83 ГПК України (див. постанову
Вищого господарського суду України від
19.12.2012 № 5023/3165/12).

Слід зазначити, що законодавчо не
врегульований розмір (відсоткове
співвідношення) можливого зменшення
штрафних санкцій.

Приймаючи рішення про зменшення
розміру неустойки (пені), суд взяв до
уваги наступні обставини:

- газ, який постачався за договором
використовувався Комунальним
підприємством "Теплоенергетик" для
надання населенню та релігійним
організаціям послуг з опалення та
гарячого водопостачання і єдиним
джерелом розрахунків за спожитий
природний газ є отримання коштів від
споживачів, а основною причиною
несвоєчасних розрахунків за спожитий
природний газ є наявність різниці у
тарифах на теплову енергію, та її
несвоєчасне відшкодування із боку
держави;

- державою взято на себе обов'язок щодо
відшкодування заборгованості за
використаний природний газ
підприємствами паливно-енергетичного
комплексу, які беруть участь у
процедурі погашення заборгованості,
зокрема ПАТ НАК "Нафтогаз України";

- прострочка з оплати газу за договором
№ 13/3250-ТЕ-1 від 28.12.2012 р. виникла саме
через несвоєчасність відшкодування із
боку держави різниці у тарифах на
теплову енергію;

- затверджені тарифи НКРЕ України, як у
2013 році та і інших періодах не
покривають всіх витрат, що у свою чергу
призводить до виникнення різниці у
тарифах на теплову енергію, яка не
відшкодовується державою своєчасно і
відповідно унеможливлює розрахунок:
спожитий природний газ та ставить
підприємство у тяжкий матеріальний
стан;

Поряд з цим, визначаючись щодо
зменшення, суд також враховує
обов'язковість виконання зобов'язань,
баланс інтересів сторін та значний
розмір основного боргу, що потягнув за
собою нарахування такого розміру
неустойки. Крім того і те, що позивач в
повному обсязі погасив основну
заборгованість, хоч і не встановлені
договором строки.

З огляду на викладене, суд,
користуючись правом, наданим йому ст.551
ЦК України, 233 ГК України та ст.83 ГПК
України, зменшує пеню на 50% та стягує з
відповідача 98 074,83 грн. пені.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

З огляду на вищевикладене, заявлені
позивачем до стягнення позовні вимоги
підлягають задоволенню судом частково.

Судові витрати підлягають віднесенню
на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Також суд враховує п. 4.3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" в якій вказується, що у
разі, коли господарський суд на
підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує
розмір неустойки (штрафу, пені), витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору, відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Крім того оскільки спір в частині
основного боргу доведено до суду з вини
відповідача (кошти перераховано після
звернення позивача до суду), на нього
відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України
відносяться понесені позивачем судові
витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49,
82, 83, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Могилів-Подільського
міського комунального підприємства
"Теплоенергетик" (24004, Вінницька
область, м. Могилів-Подільський, просп.
Незалежності, б. 281,код 31943433) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул.
Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 54531,92 грн. - 3
% річних, 219 178,14 грн. - інфляційних; 98 074,83
грн. - пені та 44 232,28 грн. витрат зі сплати
судового збору.

В позові у частині стягнення 98 074,83 грн.
пені відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК
України 03 листопада 2014 р.

Суддя Маслій
І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (01001, м. Київ, вул.
Б.Хмельницького, 6)

3 - відповідачу (24004, Вінницька область,
м. Могилів-Подільський, просп.
Незалежності, б. 281)