м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21755/14 29.10.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Чинчин О.В., при
секретарі судового засідання Бігмі
Я.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПРОВІДНА» до
Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» про стягнення коштів в
порядку регресу в розмірі 8 012 гривень 30
копійок

Представники:

від Позивача: Різунов Р.С. (представник
за довіреністю);

від Відповідача: Приходько Я.В.
(представник за довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПРОВІДНА» (надалі
також - «Позивач») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (надалі
також - «Відповідач») про стягнення
коштів в порядку регресу в розмірі 8 012
гривень 30 копійок.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «ПРОВІДНА» на
підставі Договору добровільного
страхування наземного транспорту №
06/0665602/2303/13 від 29.11.2013 року внаслідок
настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди
виплатило страхове відшкодування
власнику автомобіля «Мітсубісі»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
а тому Позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України «Про
страхування» та статті 993 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотньої вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.

Позивач зазначає, що відповідальність
водія транспортного засобу «Мерседес»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
яким скоєно ДТП, застрахована у
Відповідача на підставі Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/7021242, а тому Позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на Відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 10.10.2014 року порушено провадження у
справі № 910/21755/14, розгляд справи
призначено на 29.10.2014 року.

23.10.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України на виконання вимог Ухвали
суду надійшли відомості щодо страхової
компанії, якою видано Поліс № АС/7021242,
цивільно-правова відповідальність
якого водія застрахована за вказаним
полісом, який автомобіль був
застрахований за даним полісом та
термін дії зазначеного полісу, ліміти
відповідальності страховика та розмір
франшизи.

29.10.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Позивача на виконання вимог Ухвали
суду про порушення провадження у
справі надійшли документи до залучення
до матеріалів справи.

В судовому засіданні 29.10.2014 року
представник Позивача підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
Відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечив та подав
Відзив на позовну, в якому зазначено, що
29 серпня 2014 року Відповідачем отримано
від представника Позивача вимогу на
суму 8 012 гривень 30 копійок в порядку
регресу. Таким чином, на момент
звернення Позивача з позовною заявою
до господарського суду та відкриття
провадження у даній справі, строк для
прийняття Відповідачем рішення про
виплату страхового відшкодування або
відмови у виплаті не минув. Також,
Відповідач зазначає, що Позивачем не
надано доказів встановлення вартості
матеріального збитку пошкодженого
транспортного засобу. Отже, Відповідач
просить Суд припинити провадження у
справі у зв'язку з відсутністю предмету
спору.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 29 жовтня 2014 року,
на підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

29.11.2013 року між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«ПРОВІДНА» (Страховик) та ОСОБА_3
(Страхувальник) укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту № 06/0665602/2303/13, предметом
якого є страхування транспортного
засобу «Мітсубісі», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.12.2013 року в м. Кам'янець-Подільському
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
«Мітсубісі», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та
транспортного засобу «Мерседес»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
під керуванням ОСОБА_4

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди було пошкоджено застрахований
Позивачем автомобіль «Мітсубісі»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 23.12.2013 року у справі
№676/9566/13-п ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в сумі 340
гривень.

Відповідно до Страхового акту № НОМЕР_2
від 30.04.2014 року, Позивачем розраховано
суму страхового відшкодування в
розмірі 8 012 гривень 30 копійок.

Як вбачається з матеріалів справи, з
суми страхового відшкодування в
розмірі 8 012 гривень 30 копійок Позивачем
було утримано суму не сплаченого
страхового платежу за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту № 06/0665602/2303/13 в розмірі 3 889
гривень 88 копійок та здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 4 122
гривні 42 копійки, що підтверджується
платіжним дорученням № 0022169 від 06
червня 2014 року.

Відповідно до інформації наданої МТСБУ
на запит Суду, цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу «Мерседес»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
на момент настання страхової події
була застрахована у Відповідача на
підставі Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/7021242, розмір
франшизи згідно з вказаним Полісом
складає 500 гривень 00 копійок.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Позивач посилається на те, що
Відповідач, як страховик особи, винної
у вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, зобов'язаний відшкодувати
суму матеріальної шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, розмір якої становить 8 012
гривень 30 копійок.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПРОВІДНА» підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу
України передбачає, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивачем на виконання зобов'язань за
Договором добровільного страхування
наземного транспорту № 06/0665602/2303/13
відшкодовано на користь
страхувальника 4 122 гривні 42 копійки та
утримано суму не сплаченого страхового
платежу за Договором добровільного
страхування наземного транспорту
№06/0665602/2303/13 в розмірі 3 889 гривень 88
копійок.

Таким чином, Суд зазначає, що до
Позивача перейшло право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено Судом, вина особи, яка
керувала транспортним засобом
«Мерседес», державний реєстраційний
номер НОМЕР_3, встановлена у судовому
порядку Постановою
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 23.12.2013
року у справі №676/9566/13-п.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про
страхування" визначено, що майнові
інтереси, які пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням майном,
а також інтереси, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності) віднесені до
об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку.

Страхове відшкодування - це страхова
виплата, яка здійснюється страховиком
у межах страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку (абзац 16 статті 9
Закону України „Про страхування").

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

В статті 1191 Цивільного кодексу України
зазначено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Суд звертає увагу, що реальним
підтвердженням виплати суми
страхового відшкодування
страхувальнику є саме платіжне
доручення. Звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого господарського суду
України від 23 серпня 2011 року у справі №
42/92.

Статтею 12.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Отже, враховуючи визначені Полісом №
АС/7021242 розміри лімітів
відповідальності та франшизи, Суд
приходить до висновку, що Відповідач
зобов'язаний відшкодувати Позивачу
витрати в розмірі 7 512 гривень 30 копійок
(8 012 гривень 30 копійок розмір
визначеного страхового відшкодування -
500 гривень 00 копійок франшиза за
Полісом №АС/7021242).

Також, що стосується доводів
представника Відповідача про те, що на
момент звернення Позивача з позовною
заявою до господарського суду та
відкриття провадження у даній справі,
строк для прийняття Відповідачем
рішення про виплату страхового
відшкодування або відмови у виплаті не
минув, Суд зазначає наступне.

Статтею 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено право страховика
після виплати страхового
відшкодування подати регресний позов.

Зазначена норма передбачає наявність у
страховика права на пред'явлення
регресного позову, а не вимоги до особи,
відповідальної за завданий збиток.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2002 року №
15-рп/2002 кожна особа має право вільно
обирати незаборонений законом спосіб
захисту прав і свобод, у тому числі й
судовий. Можливість судового захисту
не може бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

З огляду на викладене позивач отримує
право вимоги потерпілої особи після
виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися безпосередньо до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування. Відповідно до
зазначених вище норм Позивач може
реалізувати своє право шляхом подачі
позову до суду.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
28 серпня 2012 року у справі № 23/279.

Крім того, не підлягає задоволення
Заява Відповідача про припинення
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмету спору, з огляду на
наступне.

Пунктом 1-1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»,
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Однак, Суд зазначає, що Приватним
акціонерним товариством «Українська
пожежно-страхова компанія» не було
сплачено Позивачу суму страхового
відшкодування, яка є предметом даного
спору, а тому Заява Відповідача про
припинення провадження у справі у
зв'язку з відсутністю предмету спору не
підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони відповідно до
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ПРОВІДНА» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ,
вул. Фрунзе, 40, ідентифікаційний код
20602681) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПРОВІДНА» (03049, м.Київ,
ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 25,
ідентифікаційний код 23510137) 7 512 (сім
тисяч п'ятсот дванадцять гривень)
гривень 30 копійок.

3. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ,
вул. Фрунзе, 40, ідентифікаційний код
20602681) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПРОВІДНА» (03049, м.Київ,
ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 25,
ідентифікаційний код 23510137) 1 712 (одну
тисячу сімсот дванадцять) гривень 99
копійок судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Видати наказ після набрання
судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 31 жовтня 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин