ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

17 жовтня 2014 року Справа № 908/2812/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Дунаєвської
Н.Г.,суддів:Грека Б.М., Губенко Н.М.,
Кочерової Н.О., Селіваненка В.П.,

розглянувши заявуДержавного
підприємства "Маріупольський морський
торговельний порт"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 16.07.2014у
справі№908/2812/13за позовомДержавного
підприємства "Маріупольський морський
торговельний порт"до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Індустріал Сервіс"простягнення суми
пені та штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Маріупольський
морський торговельний порт" звернулось
до господарського суду Запорізької
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Індустріал Сервіс" про стягнення 4577,92
грн. пені та 4330,46 грн. штрафу,
посилаючись на порушення відповідачем
умов договору №27-7/12/615 від 01.10.2012 в
частині виконання робіт щодо ремонту
гідромуфти приводу компресора
гідропередачі УГП 1200/750 тепловозу ТГМ-4Б
№0395 (інв. № 48068) в обумовлені договором
строки до 21.11.2012.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 24.09.2013 позов
задоволено частково; стягнуто з
відповідача на користь позивача 309,20
грн. пені; в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 27.11.2013 рішення
місцевого суду скасовано, позов
задоволено в повному обсязі, стягнуто з
відповідача на користь позивача 4577,92
грн. пені та 4330,46 грн. штрафу.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.07.2014 у справі №908/2812/13
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 27.11.2013
скасовано, а рішення господарського
суду Запорізької області від 24.09.2013
залишено без змін.

Державне підприємство "Маріупольський
морський торговельний порт" звернулось
із заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України 16.07.2014 у
справі №908/2812/13, в якій просить
скасувати зазначену постанову суду
касаційної інстанції.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 27.06.2012
у справі №16/533, від 26.09.2013 у справі
№5002-11/675-2011, від 18.11.2009 у справі №28/83, від
23.07.2014 у справі №910/3314/14, мотивовано
неоднаковим застосуванням Вищим
господарським судом України одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана, з підстав
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах. Ухвалення різних за
змістом судових рішень матиме місце в
разі, коли суд касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета спору, підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання про допуск
справи до провадження Верховного Суду
України враховується сукупність усіх
наявних складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові Вищого господарського суду
України від 16.07.2014 у справі №908/2812/13, про
перегляд якої просить заявник, суд
касаційної інстанції, виходячи із
встановлених судом першої інстанції
обставин справи, погодився з
висновками суду першої інстанції щодо
наявності підстав для:

- часткового стягнення з відповідача
пені за прострочення виконання
обумовлених договором робіт з ремонту
обладнання за п'ять днів, оскільки
місцевим судом встановлено, що
відповідач прострочив виконання
зобов'язань лише на п'ять днів, оскільки
відповідач повідомив позивача листом
про завершення робіт (27.11.2012) та
направив йому акти виконаних робіт для
підписання, які були підписані
позивачем пізніше (04.02.2013), що сталося не
з вини відповідача;

- відмови в частині стягнення з
відповідача 7% штрафу, оскільки
нарахування цієї санкції за умовами
договору, укладеного сторонами,
передбачене лише в разі прострочення
виконання робіт більше ніж на 30 днів.

Водночас у постанові Вищого
господарського суду України від 27.06.2012
у справі №16/533, на яку посилається
заявник, суд касаційної інстанції
дійшов висновку щодо часткового
задоволення позову про стягнення з
відповідача пені та 7% штрафу, з огляду
на встановлений місцевим судом факт
прострочення відповідачем строку
виконання робіт, що відповідно до умов
пункту 7.3.2 укладеного сторонами
договору є підставою для застосування
до відповідача штрафних санкцій,
розмір яких зменшений судом на
підставі частини першої статі 233
Господарського кодексу України.

У постанові від 26.09.2013 у справі
№5002-11/675-2011 суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позовних вимог
про стягнення з відповідача штрафних
санкцій, виходячи при цьому із
встановленого судами попередніх
інстанцій факту порушення
відповідачем встановлених договором
та додатковою угодою строків виконання
та здачі підрядних робіт, оскільки
підрядником (відповідачем) не
закінчені всі роботи передбачені
календарним графіком та частина
виконаних робіт не відповідає
проектній документації. Зазначені
обставини підтверджені також
висновком судової
будівельно-технічної експертизи у
даній справі.

У постанові від 23.07.2014 у справі №910/3314/14
суд касаційної інстанції погодився з
висновками місцевого суду щодо
наявності підстав для задоволення
позову про стягнення з відповідача
сплаченого позивачем авансового
платежу, а також штрафу та пені, з
огляду на встановлений місцевим судом
факт розірвання позивачем договору
підряду, у зв'язку з невиконанням
відповідачем робіт за спірним
договором; не доведення відповідачем
належними доказами факту використання
сплаченого позивачем авансу за
призначенням, зокрема, на закупівлю
матеріалів та обладнання згідно
укладеного сторонами договору підряду.
Крім того, пунктом 13.2 договору підряду
сторони передбачили відповідальність
підрядника за недотримання строків
виконання ключових етапів робіт, що
свідчить про наявність підстав для
стягнення з відповідача штрафу та пені.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Постанова Вищого господарського суду
України від 18.11.2009 у справі №28/83, на яку
посилається заявник, не може бути
доказом неоднакового застосування
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах з
огляду на різні предмети позовів у
зазначеній справі та у справі, про
перегляд постанови у якій просить
заявник. Так, у справі №908/2812/13, про
перегляд постанови в якій подано заяву,
предметом позову є стягнення пені та
штрафу за порушення умов договору щодо
строку виконання робіт, тоді як у
справі №28/83 позов заявлено про:
застосування наслідків поставки
продукції неналежної якості, а саме
розірвання контракту в частині
поставки конвеєрних роликів; стягнення
з відповідача вартості конвеєрних
роликів; зобов'язання відповідача
вивезти за свій рахунок зі складу
неякісну продукцію, що передбачає
також різні підстави позовів та
виключає подібність правовідносин у
цих справах у розумінні статті 11116 ГПК
України.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному підприємству
"Маріупольський морський торговельний
порт" у допуску справи №908/2812/13 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяН. ДунаєвськаСудді:Б.
Грек Н. Губенко Н. Кочерова В.
Селіваненко