ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.
Справа № 922/2761/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І. суддя
Івакіна В.О., суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
відповідача (вх. № 2665 Х/1-32) на рішення
господарського суду Харківської
області від 20 серпня 2014 року у справі

за позовом Приватного підприємства
«ОЛТРАНС», м. Луцьк

до Приватного підприємства
«Транспортно-експедиційна компанія
«УСПІХ», смт. Васищеве, Харківська
область

про стягнення 14211,43 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 20 серпня 2014
року (суддя Хотенець П.В.) позов
задоволено. Стягнуто з ПП
"Транспортно-експедиційна компанія
"Успіх" на користь ПП "Олтранс"
заборгованості у розмірі 13711,43 грн., у
тому числі: 12000,00 грн. основної
заборгованості, 234,43 грн. 3% річних, 1477,00
грн. інфляційних витрат за
Договором-Довіреності № Д- від 05
серпня 2013 року про надання
транспортно-експедиційних послуг для
перевезення вантажів автомобільним
транспортом та 1827,00 грн. судового збору.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення господарського
суду Харківської області від 20 серпня
2014 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким в позові відмовити.
Вказує на те, що господарським судом не
прийнято до уваги, що позивачем не
виконані вимоги п. 17 узгоджених Заявок
№ 3-05112013-5 від 05.11.2013 року та № 3-29102013-1 від
29.10.2013 року, а саме не направлено
оригінал довідки про транспортні
витрати на підставі якої проводиться
оплата наданих послуг.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
про що в матеріалах справи є зворотнє
повідомлення про вручення ухвали суду.
14 жовтня 2014 року позивач подав через
канцелярію суду відзив на апеляційну
скаргу, вважає, що оскаржене рішення
прийняте при повному та всебічному
з'ясуванні обставин справи, воно є
обґрунтованим і відповідає як
фактичним обставинам, так і вимогам
чинного законодавства. Вказує на те, що
представник відповідача у судовому
засіданні не заперечував проти факту
отримання виконання за Договором у
повному об'ємі та відповідної якості.
Проте, отримавши оригінали документів,
що підтверджують здійснення
перевезення вантажу згідно умов
заявки, відповідач не вважає, що у нього
виник обов'язок щодо сплати боргу.
Також, позивач вказує на те, що на
виконання умов Договору надавалося 5
заявок на здійснення перевезення, 3 з
яких відповідачем оплачені без надання
довідки про транспортні витрати. На
підставі наведеного позивач просить
рішення господарського суду
Харківської області від 20 серпня 2014
року залишити без змін, а апеляційну
скаргу відповідача залишити без
задоволення.

Відповідач також в судове засідання не
з'явився, 05 листопада подав через
канцелярію суду клопотання , в якому
просить розглянути апеляційну скаргу
без участі його представника за
наявними в матеріалах справи
документами.

Колегія суддів вважає, що судом
виконано процесуальний обов'язок щодо
повідомлення учасників процесу про
дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 3.5.11
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002
р. за №75.

Приймаючи до уваги належне
повідомлення сторін про час та місце
проведення судового засідання, колегія
суддів вважає можливим розглянути
апеляційну скаргу у справі відповідно
до ст.75 ГПК України без участі
представників сторін за наявними в
матеріалах справи документами.

Розглянувши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин та
докази на їх підтвердження, юридичну
оцінку, правильність застосування
господарським судом Харківської
області норм матеріального та
процесуального права та доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України, колегія
суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом
та вбачається з матеріалів справи, 05
серпня 2013 року між Приватним
підприємством
"Транспортно-експедиційна компанія
"Успіх" (Експедитор 1) та Приватним
підприємством "Олтранс" (Експедитор 2))
укладений Договір-Довіреність №
Д- про надання
транспортно-експедиційних послуг для
перевезення вантажів автомобільним
транспортом (а.с.13).

Згідно п.1.1. Договору-Довіреності
Експедитор 2 діє за довіреністю та за
рахунок коштів Експедитора 1 в межах
даного договору, надає умови послуги по
організації перевезень вантажів та
інших транспортно-експедиційних
послуг в міжнародних сполученнях
шляхом надання транспортних засобів
(організує перевозку найманим грузовим
автомобільним транспортом) відповідно
до діючого цивільного законодавства
України, вимог міжнародної конвенції
та договорів міжнародних перевезень,
посилаючись на підписану сторонами
Заявку, яка визначає умови виконання
кожної перевозки (послуги).

Відповідно до 2.3.
Договору-Довіреності діючі умови по
виконанню кожного замовлення
Експедитора 1 обумовлюються в Заявкі
(по факсу, електронній пошті).

У п. 3.1.2. Договору-Довіреності
зазначено, що Експедитор 1
зобов'язується узгоджувати з
Експедитором 2 тарифи на кожну з
наданих послуг або на всі послуги
разом.

Відповідно до п.3.1.3.
Договору-Довіреності Експедитор 1
зобов'язується забезпечувати
оформлення товарно-транспортних
накладних та інших необхідних
документів для перевезення вантажу,
які гарантують проїзд без перешкод
через державний кордон країн
відправлення, отримання, транзитних.

Згідно з п. 3.1.4.
Договору-Довіреності Експедитор 1
зобов'язується своєчасно, у строки,
встановлені Договором, проводити
розрахунки з Експедитором 2.

У п.п. 4.1. та 4.2.
Договору-Довіреності сторони
визначили, що розрахунки за надані
послуги проводяться згідно цін та
тарифів, що узгоджені сторонами у
заявках, які є невід'ємною частиною
Договору на розрахунковий рахунок
позивача протягом п'яти банківських
днів з моменту отримання рахунків та
інших документів щодо здійснення
перевезення, якщо інше не вказано в
заявці.

Як вказано позивачем у позовній заяві
та підтверджено представником
відповідача в судовому засіданні, на
виконання умов вказаного
Договору-Довіреності № Д-
відповідачем надавалось 5 заявок на
здійснення перевезення (надіслання
позивачу факсимільним шляхом), згідно
яких Приватне підприємство "Олтранс"
здійснило перевезення вантажів у
повному обсязі із дотриманням всіх
узгоджених умов щодо
транспортно-експедиційних послуг
загальною вартістю 37500,00 грн.

Позивач посилається на те, що жодних
зауважень чи претензій стосовно
строків та якості наданих послуг на
адресу позивача від ПП
"Транспортно-експедиційна компанія
"Успіх" не надходило, проте надані
послуги відповідачем оплачено по 3
заявкам на суму 25500,00 грн., заявки №
3-05112013-5 від 05.11.2013 року та № 3-29102013-1 від
29.10.2013 року на загальну суму 15000,00 грн.
залишились не оплаченими.

З Претензії-вимоги № 29 від 08.05.2014 року
вбачається, що позивач просив
відповідача терміново погасити
заборгованість в розмірі 15000,00 грн., яка
виникла внаслідок виставлених
рахунків СФ-0000280 від 05.11.2013 року на суму
7500,00 грн. та СФ-0000298 від 13.11.2013 року на
суму 7500,00 грн. Позивач також попередив
відповідача про те, що у разі несплати
буде вимушений звертатись до суду
(а.с.23).

З матеріалів справи також вбачається,
що 28.05.2014 року позивач направив на
адресу відповідача претензію вимогу
про сплату заборгованості № 35, з якої
вбачається, що станом на 28 травня 2014
року грошові кошти отримані не в
повному обсязі і заборгованість
відповідача становить 14000,00 грн. (а.с.25).

З виписок по рахунку ПП «Олтранс» у ПАТ
«Діамантбанк» також вбачається, що
всього згідно виставленого рахунку №
298 від 13.11.2013 року на підставі
погодженої Заявки № 3-051122013-5 від 05.11.2013
року відповідачем здійснено оплату у
розмірі 3000,00 грн. (а.с.50-52).

Приймаючи до уваги наведене, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість по рахунку № СФ-0000280 від
05.11.2013 року відповідно до заявки №
3-05112013-5 суму 7500,00 грн. та по рахунку №
СФ-0000298 від 13.11.2013 року по заявці №
3-29102013-1 суму 4500,00 грн., всього 12000,00 грн.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Спірний договір є договором
транспортного експедирування,
відносини за яким регулюються главою 65
Цивільного кодексу України (ст. ст. 929 -
935 ЦК України).

Відповідно до ст. 929 ЦК України за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно ст. 931 ЦК України розмір плати
експедиторові встановлюється
договором транспортного
експедирування, якщо інше не
встановлено законом. Якщо розмір плати
не встановлений, клієнт повинен
виплатити експедитору розумну плату.

Згідно з ч. 6 ст. 9 Закону України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" факт надання послуги
експедитора при перевезенні
підтверджується єдиним транспортним
документом або комплектом документів
(залізничних, автомобільних,
авіаційних накладних, коносаментів
тощо), які підтверджують шлях
прямування вантажу від пункту його
відправлення до пункту його
призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України
"Про транспортно-експедиторську
діяльність" перевезення вантажів
супроводжується товарно-транспортними
документами. Такими документами можуть
бути: авіаційна вантажна накладна (Air
Waybill); міжнародна автомобільна накладна
(СМR); накладна СМГС (накладна УМВС);
коносамент (Blll of Lading); накладна ЦІМ (СІМ);
вантажна відомість (Cargo Manifest); інші
документи, визначені законом України.

Приймаючи до уваги, що правові
відносини пов"язані з автомобільним
перевезенням вантажів, коли місце
прийняття до перевезення вантажу і
місце здачі вантажу знаходяться на
території двох різних країн, з яких по
крайній мірі одна є учасником
Конвенції, такі відносини регулюється
Конвенцією про Договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів,
яка складена у Женеві 19 травня 1956 року
і діє для України з 09 вересня 2006 року - з
дати набрання законної сили Закону
України від 01 серпня 2006 року "Про
приєднання України до Конвенції про
договір міжнародного автомобільного
перевезення вантажів".

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 9
Конвенції про Договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів
вантажна накладна є первинним доказом
укладення договору перевезення, умов
цього договору і прийняття вантажу
перевізником.

Частиною 1 ст. 5 Конвенції про договір
міжнародного автомобільного
перевезення вантажів встановлено, що
вантажна накладна складається в трьох
оригінальних примірниках, підписаних
відправником і перевізником. Ці
підписи можуть бути надруковані чи
замінені печатками відправника і
перевізника, якщо це допускається
законодавством країни, в якій складена
вантажна накладна. Перший примірник
передається відправнику, другий
супроводжує вантаж, а третій
залишається у перевізника.

З матеріалів справи вбачається, що
на виконання умов Договору-Довіреності
№ Д- сторони погодили Заявки №
3-29102013-1 від 29 жовтня 2013 року та 3-05112013-5
від 5 листопада 2013 року на здійснення
транспортних послуг згідно маршруту м.
Миколаїв (Україна) - м. Збучин (Польща), в
кожній з яких зазначена сума фрахту за
автомобіль 7500,00 грн. (а.с. 14,17).

Вказані Заявки №3-29102013-1 та № 3-05112013-5
містять посилання на умови щодо оплати
транспортно-експедиторських послуг, а
саме: оплата здійснюється по
оригіналах документів (Заявка, Рахунок,
Акти виконаних робіт, GRM, Договір,
довідка про транспортні витрати) на
протязі 10 банківських днів від дати
отримання оригіналів документів.

Позивачем в обґрунтування позовних
вимог надані суду примірники
міжнародних автомобільних накладних
СМR № 387158 та СМR № 387161, що підтверджує
надання транспортно-експедиційних
послуг Приватному підприємству
"Транспортно-експедиційна компанія
"Успіх", а також свідчить про конкретні
умови надання послуг та отримання
товару одержувачем (а.с.16,18).

З копії витягу із журналу реєстрації
вихідної кореспонденції Приватного
підприємства "Олтранс" за № 381 від 02
грудня 2013 року та квитанції Укрпошти
про надіслання поштового відправлення
вбачається, що позивач направив на
адресу відповідача рекомендованим
листом оригінали документів, що
підтверджують перевезення, а саме:
заявка № 3-29102013-1 від 29 жовтня 2013 року,
Рахунок № 280 від 05 листопада 2013 року,
Акт ОУ-0000594 надання послуг від 05
листопада 2013 року, СМR № 387158; заявка №
3-05112013-5 від 05 листопада 2013 року СМR №
387161, Рахунок № 298 від 13 листопада 2013
року, Акт ОУ-0000613 надання послуг від 13
листопада 2013 року (а.с. 20,21).

Вищевказане відправлення отримано
уповноваженою особою відповідача 06
грудня 2013 року, що підтверджується
особистим підписом на повідомленні про
вручення (а.с.22).

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що з виписок по рахунку ПП
«Олтранс» у ПАТ «Діамантбанк»
вбачається, що всього згідно
виставленого Рахунку № 298 від 13.11.2013
року на підставі погодженої Заявки №
3-051122013-5 від 05.11.2013 року відповідачем
здійснено оплату у розмірі 3000,00 грн.
(а.с.50-52).

Відповідач вказує на те, що він
підтверджує факт надання позивачем
послуг за вказаними Заявками, проте
призупинив оплату наданих послуг у
зв'язку з невиконанням позивачем у
повній мірі умов п.17 Заявки щодо
передачі повного пакету документів, а
саме Довідки про транспортні витрати.

Колегія суддів ставиться
критично до тверджень відповідача,
оскільки нормами чинного
законодавства не передбачено
залежність обов'язку по оплаті наданих
послуг від надання боржнику Довідки
про транспортні витрати.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що позивачем на
адресу відповідача направлялись всі
передбачені чинним законодавством
документи, необхідні для здійснення
розрахунків за отримані послуги.

Відповідно до ст. 316 Господарського
кодексу України за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов*язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов*язаних з перевезенням вантажу.

Згідно ст.ст.173-174 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов*язання, що виникає між
суб*єктом господарювання та іншими
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб*єкт
(зобов*язана сторона, у тому числі
боржник) зобов*язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб*єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо). Господарські
зобов*язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Відповідно до п. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов*язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. ст. 526, 525 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
законом або договором.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги, що відповідач
не надав ні суду першої інстанції, ні
суду апеляційної інстанції доказів
сплати в повному обсязі наданих
транспортних послуг, колегія суддів
вважає, що господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача суми основної
заборгованості у розмірі 12000,00 грн.

Що стосується вимог про стягнення з
відповідача 3% річних та інфляційних
витрат, колегія суддів вважає
необхідним зазначити наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимоги кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Відповідно до Інформаційного Листа
Верховного Суду України № 3.2-2005 від
15.07.2005 року інфляційні витрати
пов'язані з інфляційними процесами в
державі та за своєю природою є
компенсацією за понесені збитки,
завдані знеціненням грошових коштів, а
три відсотки річних - є платою за
користування коштами, які не були
своєчасно сплачені боржником.

Враховуючи неналежне виконання
відповідачем договірних зобов'язань
щодо повної та своєчасної оплати
наданих транспортних послуг, колегія
суддів вважає, що господарським судом
також обґрунтовано задоволено вимоги
про стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 234,43 грн. та інфляційних витрат
у розмірі 1477,00 грн.

Таким чином, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення в рішенні місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що місцевий
господарський суд розглянув всебічно,
повно та об'єктивно в судовому процесі
всі обставини справи в їх сукупності,
належним чином проаналізував
правовідносини, що виникли між
сторонами, та вірно застосував норми
матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
прийняте господарським судом рішення
відповідає ст.ст. 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для його
скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі, не вбачається.

За таких обставин, апеляційна
скарга відповідача задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду Харківської області від 20 серпня
2014 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 20 серпня 2014
року у справі № 922/2761/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили

Повна постанова складена 11.11.2014
року.

Головуючий суддя
Шепітько І.І.

Суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Медуниця О.Є.