ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.10.14р. Справа № 904/7631/14

За позовом Приватного підприємства
"ПРОМРЕМСЕРВІС", м.Дніпродзержинськ
Дніпропетровська область

до Департаменту житлово-комунального
господарства та будівництва
Дніпродзержинської міської ради,
м.Дніпродзержинськ Дніпропетровська
область

про стягнення 70671,26 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання -
помічник судді Бобир Ю.В.

Представники:

Від позивача - Ткаченко А.В.,
представник, довіреність №128-01/14 від
28.10.2014р.

Від відповідача - представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне підприємство "ПРОМРЕМСЕРВІС"
(далі-Позивач) звернулося із позовом до
Департаменту житлово-комунального
господарства та будівництва
Дніпродзержинської міської ради
(далі-Відповідач), в якому просить
господарський суд стягнути з
Відповідача на свою користь суму
основного боргу в розмірі 53162,98 грн.,
пеню 0,1% за кожний день простроченого
зобов'язання в сумі 6554,34 грн., штраф 7% в
сумі 3721,41 грн., 3% річних в сумі 786,52 грн.,
втрати від інфляції в сумі 6446,01 грн. та
суму сплаченого судового збору.

Позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги наявністю невиконаних
Відповідачем грошових зобов'язань за
договором №29-13 на капітальний ремонт
зовнішнього освітлення вул.
Москворецька м.Дніпродзержинська від
20.02.13р.

В підтвердження обґрунтованості
позовних вимог Позивач надав до позову:

копії актів приймання виконаних
будівельних робіт №28 за червень 2013
року та №89 за листопад 2013 року;

копії листів щодо погашення
заборгованості;

копію претензії №1 від 20.02.2014р. з копією
відповіді;

копію акту звірки взаємних
розрахунків;

копії правовстановлюючих документів.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, подав відзив на позовну заяву,
в якій зазначив про те, що Департамент
визнає свою заборгованість перед
Позивачем в сумі 53162,98 грн. по договору
№29-13 від 20.02.2013р. на капітальний ремонт
зовнішнього освітлення вул.
Москворецька, про що свідчить
складений з Позивачем акт звіряння
взаємних розрахунків (а.с. 44). Проти
вимог Позивача щодо стягнення з
департаменту пені та штрафних санкцій
Відповідач заперечує в повному обсязі,
оскільки департамент є бюджетною
установою та кошторисом департаменту
такі витрати не передбачені.

Відповідач у відзиві просить суд
судове засідання провести без участі
представника Відповідача.

Позивач не заперечував проти
закінчення розгляду справи 29.10.14р.

В судовому засіданні 29.10.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частину
судового рішення в порядку ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
Позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази,
господарський суд -

встановив:

Між Приватним підприємством
"ПРОМРЕМСЕРВІС" (далі-Виконавець) та
Управлінням комунального господарства
Дніпропетровської міської ради, назву
якого в договорі було змінено
додатковою угодою №1 від 21.05.2013року на
назву його правонаступника -
Департамент житлово-комунального
господарства та будівництва
Дніпродзержинської міської ради
(підстава - рішення міської ради від
28.12.2012року №621-30/УІ "Про структуру
виконавчих органів Дніпропетровської
міської ради, загальну чисельність
апарату міської ради та її виконавчих
органів") (далі-Замовник), укладено
договір №29-13 на капітальний ремонт
зовнішнього освітлення вул.
Москворецька м.Дніпродзержинська від
20.02.13р., відповідно до умов якого
Виконавець зобов'язався у 2013 році
виконати капітальний ремонт
зовнішнього освітлення
вул.Москворецька м.Дніпродзержинська у
відповідності до діючих норм і
стандартів, а Замовник - прийняти і
оплатити обсяги виконаних робіт
відповідно до умов цього Договору
(п.1.1. Договору).

Загальна вартість капітального
ремонту зовнішнього освітлення
пр.Москворецька складає 125800,58 грн. з ПДВ
20% - 20966,76 грн. (п. 3.1 Договору).

Керуючись Постановою Кабінету
Міністрів України від 09.10.2006р. №1404
"Питання попередньої оплати товарів,
робіт і послуг, що закуповуються за
бюджетні кошти", сторони прийшли до
згоди, що Замовник перераховує
Виконавцю грошові кошти у сумі 37740,17
грн., з ПДВ 20% 6290,03 грн. у вигляді
передплати 30% на придбання матеріалів.
Виконавець зобов'язується використати
отриману передплату на придбання
матеріалів протягом одного місяця з
дня її отримання, Виконавець повинен
повернути невикористаний аванс у
двомісячний строк (п. 4.1 Договору).

Оплата за виконані роботи проводиться
Замовником по пред'явленню
рахунку-фактури від Виконавця з
моменту здачі робіт і підпису акту
форми №КБ-2 (п.4.2 договору).

До акту виконаних робіт, який надається
Замовнику в термін до 5-го числа
наступного за звітним, додається
рахунок-фактура (п.4.3 договору).

Відповідно до п. 4.4 Договору
перерахування грошових коштів з
реєстраційного рахунку Замовника на
розрахунковий рахунок Виконавця після
підписання акту виконаних робіт обома
Сторонами здійснюється у
безготівковій формі по акту
надходження бюджетних коштів, в термін
14 банківських днів після підписання
акту виконаних робіт, при наявності
коштів фінансування.

Оплата виконаних робіт здійснюється за
рахунок коштів міського бюджету на
підставі п.1 ст. 49 Бюджетного кодексу
України (п.4.5 договору).

У разі затримки бюджетного
фінансування розрахунок за виконані
роботи здійснюється протягом 7
банківських днів з дати отримання
Замовником бюджетного призначення на
фінансування робіт на свій
реєстраційний рахунок (п. 4.6 Договору).

Кінцевий строк виконання робіт
становить 31 грудня 2013 року. Місце
виконання робіт: 51900, Дніпропетровська
область, м. Дніпродзержинськ (розділ 5
Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту
його підписання Сторонами і діє до
31.12.2013р. (п. 10.1 Договору).

Так, матеріали справи свідчать про те,
що Позивачем були виконані, а
Відповідачем були прийняті виконані в
червні, листопаді 2013 року відповідні
роботи за Договором, що
підтверджується підписаним сторонами
актами приймання виконаних робіт №28 за
червень 2013 року та №89 за листопад 2013
року (а.с. 17-21, 24-28).

Згідно Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за червень 2013 року
(а.с. 15-16), вартість робіт склала суму 985,46
грн. та Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за листопад 2013 року
(а.с. 22-23), вартість робіт склала суму
53162,98 грн.

На підставі п.4.1 договору Відповідач
здійснив передплату на придбання
матеріалів на суму 37740,17грн.

Відповідач свої зобов'язання по повній
та своєчасній оплаті отриманих послуг
здійснив частково на сум 985,46 грн.,
внаслідок чого заборгованість
останнього на момент вирішення спору в
суді складає 53162,98 грн. основного боргу.

Наявність основної суми боргу у
розмірі 53162,98 грн. підтверджується
актом звірки взаємних розрахунків, яка
склалася за період 2013 року станом на
23.07.2014 року (а.с.43-44), а також не
заперечується Відповідачем у відзиві.

Крім того, Позивач направив на адресу
Відповідача претензію №1 від 20.02.2014р., в
якій просить Відповідача в строк о
28.02.2014року погасити суму основного
боргу за виконані роботи у 2013 році за
багатьма договорами, у тому числі за
договором підряду №29-13 на суму 53162,98
грн. (а.с.35-41). Відповідач відповів на
претензію листом від 21.03.2014 року
№11-9/121-14вих. (а.с.42), в якій зазначає, що
його борги перед Позивачем є
капітальними видатками, які будуть
оплачені відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від
01.03.2014року №64 "Про економію державних
коштів та недопущення втрат бюджету",
після перевірки органами ОДФІ та
проведенням платежів УДКСУ у
м.Дніпродзержинську.

На підставі п.7.2 Договору, а також
посилаючись в судовому засіданні на
положення ч.6 статті 231 Господарського
кодексу України, Позивач нарахував
пеню із зазначенням: "згідно ставки НБУ"
на суму 6554,34 грн., яка нарахована за
період з 19.12.2013р. по 17.06.2014р., а також 7%
штрафу у розмірі 3721,41 грн., яку
нараховано на суму боргу -53162,98 грн.

Так, пунктом 7.2 договору передбачено, що
за порушення строків виконання
зобов'язань стягується пеня в розмірі
0,1% вартості робіт, з яких допущена
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад 30
днів додатково стягується штраф у
розмірі 7% вказаної вартості.

На підставі ст. 625 ЦК України Позивач
нарахував Відповідачу суму 786,52 грн. 3%
річних та 6446,01 грн. втрат від інфляції
за період з 19.12.2013р. по 17.06.2014р.

Зважаючи на встановлені обставини, суд
керується наступним.

Сторони є суб'єктами господарювання,
тому відповідно до положень ст.ст. 4,
173-175 і 193 ГК України до прав і обов'язків
сторін, що виникли на підставі
зазначеного договору і є
господарськими зобов'язаннями, мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Частина 1 ст. 837 ЦК України визначає, що
за договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Частинами 1 та 2 статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України та
частинами 1 і 7 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору; а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається крім
випадків, передбачених законом.

Положеннями статті 530 ЦК України
визначено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Проаналізував умови договору щодо
строків оплати, а саме розділ ІV
Договору "Порядок та умови оплати",
нормативно-правові акти, які
зазначаються в цьому розділі
(постанова Кабінету Міністрів України
від 09.10.2006р. №1404 "Питання попередньої
оплати товарів, робіт і послуг, що
закуповуються за бюджетні кошти", ч.1
ст.49 Бюджетного кодексу України), а
також визначення сторонами строку
оплати з моментом отримання Замовником
бюджетного призначення на
фінансування робіт на свій
реєстраційний рахунок та при наявності
коштів фінансування, суд дійшов
висновку, що сторони фактично та
конкретно не узгодили строки оплати за
виконані роботи. Також у змісті умов
договору судом не вбачається наявність
посилання на подію, яка неминуче має
настати. Так, матеріали справи свідчать
про те, що роботи виконані наприкінці
2013року і на момент вирішення спору
минуло майже 10 місяців. Крім того, у
відповідь на претензію Позивача від
20.02.2014 року Відповідач послався на
вимоги постанови Кабінету Міністрів
України від 01.03.2014року №64 "Про економію
державних коштів та недопущення втрат
бюджету", зі змісту якого взагалі не
вбачаються конкретні строки виконання
грошових зобов'язань бюджетів.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про необхідність
застосування положень ч.2 статті 530 ЦК
України для визначення моменту
виникнення боргу Відповідача.

Так, Позивач направив на адресу
Відповідача претензію №1 від 20.02.2014р., в
якій просить Відповідача в строк до
28.02.2014року погасити суму основного
боргу за виконані роботи у 2013році за
багатьма договорами, у тому числі за
договором підряду №29-13 на суму
53162,98грн. (а.с.35-41). Отримання даної
претензії підтверджується факт
надання відповіді на неї Відповідачем
(ап.с.42).

Таким чином, з урахуванням п.1.9
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
року №14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", суд визначає
виникнення боргу на суму 53162,98грн. з
28.02.2014року.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У зв'язку з викладеним суд вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення
інфляційних втрат підлягають
задоволенню частково на суму 5095,33 грн.
(період прострочки для інфляції
встановлений: березень 2014 року -
травень 2014року), а позовні вимоги в
частині 3% річних - частково на суму
480,65грн. ( період прострочки з 28.02.2014року
по визначений у позові кінець періоду
прострочки - 17.06.2014року). В решті
нарахованих сум, пов'язаних з інфляцією
та 3% річних суд відмовляє через
необґрунтованість.

В частині позовних вимог про стягнення
пені на суму 6554,34грн. та штрафу 7% на
суму 3721,341 грн. суд відмовляє з
наступних підстав.

В силу положень ст. ст. 16, 549-551, 611, 625 ЦК
України та ст. ст. 20, 216-220, 224-226 та 230 ГК
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку передбачених Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими законами і
договором, а держава забезпечує захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом присудження до виконання
обов'язку в натурі, відшкодування
збитків та застосування штрафних
санкцій.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Частинами 1, 4, 6 статті 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
Законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається. У разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Так, статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 даного Закону України
визначає, що розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

З аналізу умов договору щодо
відповідальності сторін ( розділ VІІ
договору) судом не вбачається
встановлення сторонами розміру пені та
штрафу за прострочку саме грошових
зобов'язань.

В пункті 1.6 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
року №14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" зазначається, що
у господарських відносинах грошові
зобов'язання найчастіше виникають з
господарських договорів та інших угод,
передбачених законом, або з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать (стаття 174 ГК
України). Однак оскільки господарський
договір (угода) є не єдиною підставою
виникнення відповідного зобов'язання,
то сама лише відсутність між сторонами
спірних правовідносин такого договору
(угоди) або незазначення в останньому
умов (пунктів) щодо відповідальності за
порушення грошового зобов'язання не
перешкоджає застосуванню даної
відповідальності, але тільки у разі
якщо підстави такого застосування і
розмір відповідальності передбачено
актами законодавства.

Отже, враховуючи те, що сторонами не
визначено розмір пені та штрафу за
невиконання грошових зобов'язань,
спеціальні норми щодо
відповідальності у спірних
правовідносинах відсутні,
немаєправові підстави для стягнення
будь-якої пені та штрафу за невиконання
грошових зобов'язань за договором
підряду, який має місце у справі.

Твердження Відповідача про те, що
положеннями частині 6 статті 231 ГК
України визначено розмір пені у
розмірі облікової ставки НБУ, суд
вважає помилковим, оскільки ними
визначено лише формування
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань, тобто механізм,
порядок, спосіб, але не конкретний
розмір пені. Даний висновок
підтверджується роз'ясненнями Вищого
господарського суду України, наданими
в п.2.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013року №14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань".

В той же час положення Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
визначають необхідність узгодження
розміру пені сторонами договору та
встановлюють його межі.

В силу ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК
України держава забезпечує захист прав
і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом присудження до виконання
обов'язку в натурі та іншим способом,
що встановлений законом.

На підставі викладеного, суд доходить
висновку, що позовні вимоги Позивача
підлягають задоволенню в частині
стягнення з Відповідача суми 53162,98 грн.
основного боргу та 480,65грн. 3% річних та
інфляційних втрат на суму 5095,33грн. - є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню. В решті позову слід
відмовити через необґрунтованість.

Судові витрати у справі покладаються
на сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог в порядку
ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 116-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Департаменту
житлово-комунального господарства та
будівництва Дніпродзержинської
міської ради (51931, Дніпропетровська
область, м.Дніпродзержинськ,
вул.Москворецька, 14, ) на
користь Приватного підприємства
"ПРОМРЕМСЕРВІС" (51911, Дніпропетровська
область, м.Дніпродзержинськ,
вул.Воробйова, 11-2, ) суму
основного боргу в розмірі 53162,98 грн., 3%
річних в сумі 480,65 грн., втрати від
інфляції в сумі 5095,33грн. та 1518,53 грн.
судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення
6554,34 грн. пені, 3721,41 грн. штрафу 7%, в
частині 3% річних на суму 305,87 грн. та в
частині втрат від інфляції на суму 1350,68
грн. - відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся

Повне рішення складено-03.11.14р.