КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Справа№ 925/527/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Мицько М.Р.,

від відповідача -Ахмістов О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«АЗОТ» від 13.10.14 № 501-06/350-3502

на рішення господарського суду
Черкаської області від 01.10.2014

у справі № 925/527/14

за позовом ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України», м. Київ

до публічного акціонерного товариства
«АЗОТ», м. Черкаси

про стягнення 7708046грн.42коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 01.10.2014 (суддя
Швидкий В.А.) задоволено позов ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» та
стягнуто з ПАТ «Азот» 2149390грн.89коп.
інфляційних нарахувань, за період з
01.03.2013 по лютий 2014 року, 5558655грн.53коп.
трьох відсотків річних, за період з
08.02.2013 по 25.03.2014, додатково нарахованих
на несплачену суму заборгованості в
розмірі 165337761грн.14коп. за договором
поставки природного газу №381-211-06/10-116
від 26.03.2010, яку стягнуто з відповідача
рішенням господарського суду
Черкаської області від 09.03.2011 у справі
№09/06/2572. Суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог,
оскільки відповідач порушив
зобов'язання за договором щодо
своєчасної оплати отриманого газу.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просив його скасувати, в
задоволенні позовних вимог відмовити.
Апелянт вважає, що зверненню позивача з
даним позовом має передувати
відповідна вимога, оскільки позивач не
звертався до відповідача з вимогою, то
його право не порушено і тому
відсутніми є підстави для звернення з
даним позовом. Також, на думку
відповідача, заявлені до стягнення
суми підлягають відшкодуванню
виключно разом з сумою боргу. Крім того,
зазначає скаржник і про те, що
укладеним сторонами договором
передбачено проведення попередньої
оплати, однак така проведена не була, що
свідчить про зміну умов договору щодо
порядку розрахунків та обов'язкового
звернення позивача з вимогою про
оплату газу відповідно до вимог ст. 530
ЦК України. Зазначає відповідач і про
порушення судом першої інстанції ст. 77
ГПК України щодо незадоволення його
клопотання про відкладення розгляду
справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просив залишити оскаржуване рішення
суду першої інстанції без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.
Позивач заперечив проти доводів
апеляційної скарги, з посиланням на
постанови Верховного Суду України,
зазначив про їх безпідставність.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, колегія суддів
апеляційного господарського суду
враховує наступне.

26.03.2010 між позивачем та відповідачем
укладено договір поставки природного
газу №381-211-06/10-116, за умовами якого
постачальник зобов'язується поставити
покупцеві природний газ, а покупець
прийняти та оплатити природний газ на
умовах договору.

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу протягом
березня-квітня 2010 року, жовтня- грудня
2010 року природній газ на загальну суму
грн.39коп., що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу, наявними в матеріалах справи.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 09.03.2011 у справі
№09/06/2572 стягнуто з відповідача на
користь позивача 165337761грн.14коп.
основного боргу (за спірний
період),455770грн.65коп. пені, 8277997грн.34коп.
інфляційних нарахувань, за період
листопад 2010-січень 2011, 2914 293грн.62коп. три
проценти річних, за період з 05.04.2010 по
31.01.2011, та 25736грн. судових витрат.

Крім того, позивачем додатково було
подано позовну заяву про стягнення з
відповідача, в зв'язку з неналежним
виконанням умов спірного договору, і
інфляційних втрат за період лютий 2011 -
грудень 2012 та 3 % річних за період з
22.01.2011 по 07.02.2013 (справа №925/229/13-г).

На день звернення позивача до
господарського суду з даним позовом
заборгованість відповідача становить
165337761грн.14коп.

Відповідно до ст.35 ГПК України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Позивач звернувся з позовом до суду про
стягнення з відповідача інфляційних
нарахуваннь за період з 01.03.2013 по лютий
2014 року у сумі 2149390грн.89коп., 3% річних у
сумі 5558655грн.53коп. за період з 08.02.2013 по
25.03.2014.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно п. 1 статті 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Статтею 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір відсотків.

Відповідно до Постанови Верховного
суду України від 23.01.2012, постанови
Вищого господарського суду України від
31.08.2011 та інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
№01-06/928/2012, чинне законодавство України
не пов'язує припинення зобов'язання з
прийняттям судового рішення чи
відкриття виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків.

Так, заборгованість в розмірі 165337761 грн.
14 коп. відповідачем не погашено, а тому
позивач правомірно нарахував на
існуючий борг річні та інфляційні.

Враховуючи вищевикладене апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком суд першої інстанції про
стягнення з відповідача 2149390грн.89коп.
інфляційних нарахувань, за період з
01.03.2013 по лютий 2014 року, 5558655грн.53коп.
трьох відсотків річних, за період з
08.02.2013 по 25.03.2014, додатково нарахованих
на несплачену суму заборгованості в
розмірі 165337761грн.14коп. за договором
поставки природного газу №381-211-06/10-116
від 26.03.2010

Заперечення відповідача в поданій
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду, оскільки, як вбачається
з вищевикладеного, вимоги позивача є
обґрунтованими та не суперечать
положенням законодавства. Підстави для
застосування ст. 530 ЦК України в даному
випадку відсутні. Відповідач мав
належним чином виконувати умови
договору щодо здійснення попередньої
оплати товару, або ж оплатити отриманий
товар, відповідно до положень п. 1 ст. 692
ЦК України. При цьому поставка
позивачем товару без попередньої
оплати не є вчиненням конклюдентних
дій, які призвели до фактичної зміни
умов договору, зокрема щодо порядку
розрахунків, оскільки продавець
скористався своїм законним правом у
зустрічному зобов'язанні (див.
Постанову Верховного Суду України від
07.10.2014 у справі 904/4451/13).

Щодо заперечень відповідача про те, що
судом незадоволено його клопотання про
відкладення розгляду справи
апеляційний господарський суд
зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладається, коли
спір не може бути вирішено в даному
засіданні. Враховуючи те, що
представник відповідача був належним
чином повідомлений про розгляд справи,
достатність матеріалів справи для її
розгляду по суті, в апеляційного
господарського суду відсутні підстави
для скасування правомірного рішення
суду з підстав незадоволення
клопотання представника позивача про
відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги. Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на фактичних обставинах та
матеріалах справи, прийняте відповідно
до норм чинного законодавства, а тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Черкаської області від 01.10.2014 у справі
№925/527/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства «АЗОТ» - без задоволення.

2. Справу №925/527/14 повернути
господарському суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко