ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" жовтня 2014 р.Справа № 924/957/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

головуючий суддя Магера В.В., суддя
Музика М.В., суддя Субботіна Л.О.
розглянувши матеріали справи

За позовом Комунального підприємства
„Південно-Західні тепломережі", м.
Хмельницький

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Хмельницької
міської ради, м. Хмельницький;

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Хмельницький

про прийняття рішення про знесення
малої архітектурної форми, розміщеної
на земельній ділянці від ТК-53 до ТК-54 по
АДРЕСА_1 за рахунок фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

За участю представників сторін:

від позивача: Супінський Г.В. - за
довіреністю №2472 від 01.07.2014р.

від відповідача: ОСОБА_3 - за
довіреністю від 04.08.2014р.;

від третьої особи: Крамар А.В. - за
довіреністю №02-15-1299 від 13.12.2010р.

В судовому засіданні 29.10.2014р. оголошено
вступну і резолютивну частини рішення
згідно ст.85 ГПК України.

Суть спору: Позивач звернувся до
суду із позовом, відповідно до якого
просить прийняти рішення про знесення
малої архітектурної форми, розміщеної
на земельній ділянці від ТК-53 до ТК-54 по
АДРЕСА_1 за рахунок фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що „30" квітня 2013р.
при комісійному обстеженні теплової
мережі комунального підприємства
„Південно-Західні тепломережі"
АДРЕСА_1 було виявлено, що в місці
прокладання магістральних
трубопроводів теплових мереж на
земельній ділянці від ТК-53 до ТК-54
фізична особа - приватний підприємець
ОСОБА_1 самовільно встановила споруду
МАФ (малу архітектурну форму), чим
порушила вимоги ст.73 Земельного
кодексу України, ст.11 Закону України
„Про трубопровідний транспорт", п.44 „а"
Правил охорони магістральних
трубопроводів та п.6.3.7 Правил технічної
експлуатації теплових установок і
мереж, в яких зазначено, що в місцях
прокладання трубопроводів теплових
мереж забороняється спорудження
будівель, споруд, розміщення
автозаправних станцій, гаражів, ринків,
стоянок, складування, насадження дерев
і кущів у межах охоронних зон на
відстані не менше ніж 3 м від проекції
на поверхню землі краю будівельних
конструкцій теплових мереж підземної
канальної прокладки.

Вказує, що у зв'язку із
самовільним встановленням малих
архітектурних форм в охоронній зоні
трубопроводів теплових мереж,
відповідачу 30.04.2013р. був виданий
Акт-припис із зобов'язанням усунути
порушення шляхом звільнення охоронної
зони тепломережі в термін до 07.05.2013р.
Однак, на даний час порушення
відповідачем не усунуті, зобов'язання
згідно із Актом-приписом не виконані.

Вказує, що 27 серпня 2013р.
Постановою адміністративної комісії
при виконавчому комітеті Хмельницької
міської ради за порушення правил
охорони магістральних трубопроводів, а
саме: встановлення малої архітектурної
форми на тепломережу на відповідача
накладено штраф в сумі 680 грн.

Позивач вказує, що відповідно до
ч.1 ст.60 Закону України „Про місцеве
самоврядування в Україні" з наступними
змінами територіальним громадам міст
належить право комунальної власності
на землю.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного
кодексу України власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права на землю.

Згідно зі ст.376 Цивільного кодексу
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважається самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту.

Представник позивача в засідання
суду 29.10.2014р. прибув, позовні вимоги
підтримав та просить про задоволення
позову.

Представник відповідача в
засідання суду 29.10.2014р. прибув, із
позовними вимогами не погодується. У
направленому письмовому поясненні від
29.10.2014р. відповідач повідомив, що
ніякого самовільного зайняття
земельної ділянки не було. Вказує, що за
адресою по АДРЕСА_1 було установлено ще
кілька кіосків з дозволу орендатора
ОСОБА_5

Відповідач повідомив, що на
здійснення торгівлі продовольчими
товарами він отримав патент та уклав
договір оренди з із ринком „Ранковий".
У випадку проведення ремонтних робіт
відповідач зобов'язується перенести
кіоск та виконати вимоги КП
„Південно-Західна котельня" на першу
вимогу.

Із врахуванням вищенаведеного,
відповідач просить суд відмовити
позивачу в позові.

Представник третьої особи в
засідання суду 29.10.2014р. прибув, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі. У
поданому суду письмовому поясненні від
29.10.2014р. третя особа повідомила, що
розміщення тимчасових споруд для
здійснення підприємницької
діяльності, а саме, на підставі
укладання особистого строкового
сервітуту чітко регламентовано
рішеннями Хмельницької міської ради.

Так, рішенням 15-ї сесії
Хмельницької міської ради від 29.02.2012р.
№23 „Про розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності на території м.
Хмельницького" було надано
повноваження Управлінню торгівлі на
укладання договорів особистого
строкового сервітуту для розміщення
тимчасових споруд для здійснення
підприємницької діяльності.

В подальшому, рішенням 21-ї сесії
від 1.12.2012р. №18 було затверджено
комплексну схему розміщення
стаціонарних тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності на території м.
Хмельницького.

Третя особа стверджує, що
оскільки договір особистого
строкового сервітуту із Управлінням
торгівлі для розміщення тимчасової
споруди для здійснення
підприємницької діяльності
відповідачем не укладений, то на
сьогодні у нього відсутні законні
підстави для розміщення тимчасової
споруди земельній ділянці від ТК-53
до ТК-54 по АДРЕСА_1

Представником 3-ої особи у
судовому засіданні поданні копії
рішень виконавчого комітету
Хмельницької міськради №783 від 11.03.2003р.
та №976-ж від 14.12.2006р. про облаштування
МКП ринок „Ранковий" за адресою
АДРЕСА_1.

Вказані документи судом оглянуті
та долучені до матеріалів справи.

Розглядом матеріалів справи
встановлено:

ОСОБА_1, м.Хмельницький як фізична
особа-підприємець значиться в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців згідно із
Спецвитягом із ЄДР від 30.09.2014р. №19371100.

11.03.203р. рішенням виконавчого
комітету Хмельницької міської ради №783
„Про передачу основних засобів із
балансу управління ЖКГ на баланс МКП
ринок „Ранковий" (із врахуванням змін,
внесених рішенням виконавчого
комітету Хмельницької міської ради
№976-ж від 14.12.2006р.) вирішено, зокрема в п.
2.1, що торговельні майданчики із
продовольчими товарами, що не
потребують особливих умов реалізації,
в тому числі по АДРЕСА_1/3 визначити
тимчасовими секторами змішаного ринку
МКП - ринок „Ранковий".

03.01.2014р. між Міським комунальним
підприємством ринок „Ранковий" (надалі
- адміністрація) та ОСОБА_1 (фізична
особа-підприємець) було підписано
Угоду №18 про тимчасове платне
користування торговим місцем.

Згідно п.п.1.1 договору
передбачено, що адміністрація надає, а
фізична особа-підприємець приймає в
строкове платне користування торгове
місце (обладнану твердим покриттям
частину території ринку) на
тимчасовому секторі ринку „Ранковий"
по АДРЕСА_1/3 місце 18, площею 24 кв.м. для
встановлення тимчасової споруди
(контейнера) та/або з тимчасовою
спорудою для здійснення торгівельної
діяльності з метою зберігання та
продажу товару (далі - об'єкт
користування).

Вказаним договором передбачено,
що передача об'єкта користування
здійснюється протягом двох днів з дня
підписання угоди. Передача іншій особі
об'єкта користування забороняється.
(п.п. 1.2, 1.3 договору).

Відповідно до п.п.2.1-2.3 договору
передбачено, що фізична
особа-підприємець сплачує
адміністрації щомісячно в готівковій
формі в касу ринку або у безготівковій
формі шляхом банківського переводу не
пізніше 20 числа поточного місяця
авансом на наступний місяць плату за
утримання об'єкта користування в
розмірі 2,10 грн. на день за 1 кв.м.
торгової площі. Розмір плати за
утримання об'єкта користування може
змінюватись у разі зміни державних та
місцевих податків і зборів, тарифів на
комунальні послуги, електроенергію,
тощо з наступним внесенням змін до
даної угоди. Плата за користування
торговим місцем підлягає сплаті
незалежно від результатів провадження
господарської діяльності фізичної
особи-підприємця .

Згідно із п.п.5.1, 5.2 вказаного
договору сторони передбачили, що угода
набирає чинності з моменту її
підписання і дії до 31.12.2014р. Умови угоди
зберігають свою силу протягом всього
терміну дії.

30.04.2013р. комісія у складі
представників від КП
„Південно-Західні тепломережі"
винесла Акт-припис, згідно якого було
встановлено, що при обстеженні
теплової мережі підприємства по
АДРЕСА_1 в місці прокладання
трубопроводів теплових мереж на
ділянці від ТК-53 до ТК-54 приватний
підприємець ОСОБА_1 самовільно
встановила МАФ, чим порушено ст.73 ЗК
України, ст.11 Закону України „Про
трубопровідний транспорт" тощо.

27.08.2013р. адміністративна комісія
при виконавчому комітеті Хмельницької
міської ради винесла постанову про
притягнення приватного підприємця
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності в порядку ст. 138 КУпАП.

Вважаючи своє право порушеним,
позивач - КП „Південно-Західні
тепломережі" звернувся із позовом,
згідно якого просив суд прийняття
рішення про знесення малої
архітектурної форми, розміщеної на
земельній ділянці від ТК-53 до ТК-54 по
АДРЕСА_1 за рахунок фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

Досліджуючи подані докази,
оцінюючи їх в сукупності, судом до
уваги приймається таке:

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а
відповідно до ст.16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Спосіб захисту
цивільних прав та інтересів особа
обирає при зверненні з позовною заявою
до суду.

За приписами статей 1 та 2
Господарського процесуального кодексу
України, звертаючись з позовами до
господарських судів, підприємства,
установи, організації реалізують
надане їм право захищати в судовому
порядку свої порушені або оспорюванні
права та охоронювані законом інтереси
у спосіб, передбачений, зокрема,
статтею 16 Цивільного кодексу України.

За приписами чинного
законодавства, вирішуючи спір, суд
повинен надати об'єктивну оцінку
наявності порушеного права чи інтересу
на момент звернення до господарського
суду, а також визначити, чи відповідає
обраний позивачем спосіб захисту
порушеного права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб захисту відновлення
порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

Статтею 21 ГПК України сторони в
судовому процесі - це суб'єкти
матеріально-правових відносин, які
виступають на захист своїх інтересів, і
на яких поширюється законна сила
судового рішення. Сторонами в
господарському процесі є учасники
спірного матеріального
правовідношення. Позивачем є особа, яка
має право вимоги (кредитор), а
відповідачем - особа, яка повинна
виконати зобов'язання (боржник).

Із матеріалів справи вбачається,
що позивач - Комунальне підприємство
„Південно-Західні тепломережі"
звернувся із даним позовом про
знесення малої архітектурної форми,
розміщеної на земельній ділянці від
ТК-53 до ТК-54 по АДРЕСА_1 за рахунок
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
посилаючись на те, що вказана споруда є
самочинним будівництвом згідно ст.376 ЦК
України.

Проте, доводи позивача стосовно
порушення його прав та законних
інтересів з боку відповідача, судом
оцінюються критично та не можуть бути
прийняті до уваги, зважаючи на таке.

Відповідно до ст.24 Закону України
„Про місцеве самоврядування в
Україні", правовий, статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, законами
України. Органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією і законами України, та
керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента України, Кабінету
Міністрів України, а в Автономній
Республіці Крим також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Згідно ст.6, 8 Закону України „Про
регулювання містобудівної діяльності"
передбачено, що управління у сфері
містобудівної діяльності здійснюється
Верховною Радою України, Кабінетом
Міністрів України, Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
центральним органом виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури, іншими спеціально
уповноваженими органами
містобудування та архітектури,
місцевими державними адміністраціями,
органами місцевого самоврядування.
Планування територій здійснюється на
державному, регіональному та місцевому
рівнях відповідними органами
виконавчої влади, Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим
та органами місцевого самоврядування.
Планування та забудова земельних
ділянок здійснюється їх власниками чи
користувачами в установленому
законодавством порядку. Рішення з
питань планування та забудови
територій приймаються сільськими,
селищними, міськими, районними,
обласними радами та їх виконавчими
органами, місцевими державними
адміністраціями міст Києва та
Севастополя в межах визначених законом
повноважень з урахуванням вимог
містобудівної документації.

Згідно ст.5 Закону України „Про
благоустрій населених пунктів"
передбачено, що управління у сфері
благоустрою населених пунктів
здійснюють Кабінет Міністрів України,
центральний орган виконавчої влади з
питань житлово-комунального
господарства, Рада міністрів
Автономної Республіки Крим, місцеві
державні адміністрації, органи
місцевого самоврядування та інші
органи влади в межах їх повноважень.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.20 Закону України
„Про благоустрій населених пунктів",
організацію благоустрою населених
пунктів забезпечують місцеві органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування відповідно до
повноважень, установлених законом;
рішення місцевих органів виконавчої
влади та органів місцевого
самоврядування щодо благоустрою
території певного населеного пункту є
обов'язковим для виконання розміщеними
на цій території підприємствами,
установами, організаціями та
громадянами, які на ній проживають.

Судом враховується, що згідно ч.1, 3
ст.40 вказаного Закону передбачено, що
самоврядний контроль у сфері
благоустрою населених пунктів
здійснюється сільськими, селищними,
міськими радами та їх виконавчими
органами. Самоврядний контроль за
станом благоустрою населених пунктів
здійснюється шляхом, зокрема, подання
позовів до суду про відшкодування
шкоди, завданої об'єктам благоустрою
внаслідок порушення законодавства з
питань благоустрою населених пунктів,
Правил благоустрою території
населеного пункту.

Із врахуванням вищевикладеного
суд вважає, що позивач - Комунальне
підприємство „Південно-Західні
тепломережі" на наділений правом
звернення із такими позовами до суду,
оскільки таке право згідно чинного
законодавства належить органам
місцевого самоврядування.

Докази про передачу або
делегування такого права від орану
місцевого самоврядування позивачу,
останнім не доведено та відповідних
доказів на підтвердження зазначеного,
суду не подано.

Посилання позивача на те, що
встановлення відповідачем малої
архітектурної форми (кіоску) в зоні
трубопроводів теплових мереж, є
самочинним будівництвом згідно ст.376 ЦК
України, судом до уваги також не
приймається.

В ході вирішення справи судом
встановлено, що використання ФОП
ОСОБА_1 торгового місця за адресою: м.
Хмельницький, вул. Курчатова,4/3 для
встановлення тимчасової споруди
(контейнера) здійснюється на підставі
підписаної між МКП ринок „Ранковий"
Угоди №18, термін дії якої встановлено
до 31.12.2014р. Натомість, позивачем
заявлено позов про знесення малої
архітектурної форми, розміщеної на
земельній ділянці від ТК-53 до ТК-54 по
АДРЕСА_1, що не узгоджується із
фактичним розміщенням тимчасової
споруди відповідача.

Судом враховується, що згідно п.1.3
Порядку розміщення тимчасових споруд
для провадження підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України №244 від 21.10.2011
року передбачено, що тимчасова споруда
торговельного, побутового,
соціально-культурного чи іншого
призначення для здійснення
підприємницької діяльності -
одноповерхова споруда, що
виготовляється з полегшених
конструкції з урахуванням основних
вимог до споруд, визначених технічним
регламентом будівельних виробів,
будівель і споруд, і встановлюється
тимчасово, без улаштування фундаменту.

Натомість, в статті 376 ЦК України
йдеться про самочинне будівництво
житлового будинку, будівлі, споруди,
іншого нерухомого майна, яке збудоване
або будується на земельній ділянці, що
не була відведена для цієї мети тощо.
Проте, у Державному класифікаторі
будівель та споруд ДК 018-2000,
затвердженому наказом Держстандарту
України від 17.08.2000 №507, надано
визначення терміну будівля, їх перелік
та класифікацію. Відповідно до даного
Класифікатору, мала архітектурна
форма, тимчасова споруда не віднесено
до будівель.

Також, відповідно до положень
статті 38 Закону України „Про
регулювання містобудівної діяльності"
право на звернення до суду з позовом
про знесення самочинно збудованих
об'єктів містобудування належить
відповідним інспекціям державного
архітектурно-будівельного контролю.

Натомість, доказів на
спростування вищевикладеного, суду не
подано.

Виходячи із змісту ст.33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Доказування полягає не
лише в поданні особами доказів, а й у
доведенні їх переконливості. Отже,
обов'язок доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Згідно ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі усіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, позовні вимоги
позивача суд вважає безпідставними та
необґрунтованими, такими, що не
узгоджуються із вимогами чинного
законодавства.

Відтак, у позові необхідно
відмовити.

Згідно ст.ст.44,49 ГПК України
судові витрати по справі на
відповідача не покладаються.

Керуючись ст. ст.12, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, СУД -

ВИРІШИВ:

У позові Комунального
підприємства „Південно-Західні
тепломережі", м. Хмельницький за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
Хмельницької міської ради, м.
Хмельницький до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Хмельницький про прийняття рішення про
знесення малої архітектурної форми,
розміщеної на земельній ділянці від
ТК-53 до ТК-54 по АДРЕСА_1 за рахунок
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
відмовити.

Повне рішення складено 03.11.2014р.,
оскільки 1 та 2 листопада 2014р. - неробочі
дні.

Головуючий суддя
В.В. Магера

Суддя
М.В. Музика

Суддя
Л.О. Субботіна

Віддруковано 2 прим.

1-до матеріалів справи;

2- Хмельницька міська рада (вул.
Гагаріна, 3, м. Хмельницький, 29000) - згідно
заяви.