КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р. Справа№ 910/12621/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Шевченка Е.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

Представники сторін:

позивача:Кривохижа К.Г., за довіреністю;

відповідача:не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Ірігаційні системи"

на рішення господарського суду міста
Києва від 26.08.2012

у справі № 910/12621/14 (суддя Сівакова
В.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс
будівельників України"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Ірігаційні системи"

про стягнення 72001,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 26.08.2012 у справі № 910/12621/14
позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Ірігаційні системи" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс
будівельників України" 72001 грн. 09 коп.
боргу, 1827 грн. 00 коп. витрат по сплаті
судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Ірігаційні системи"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, у відповідності до якої
просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
26.08.2012 у справі № 910/12621/14 повністю і
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог повністю.

Скарга мотивована тим, що
господарським судом міста Києва не в
повному обсязі були з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також були порушені,
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю"Науково-виробниче
підприємство "Ірігаційні системи" на
рішення господарського суду міста
Києва від 26.08.2012 у справі № 910/12621/14
передано на розгляд колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду у складі: Зеленіна
В.О. (головуючий), суддів Ткаченко Б.О.,
Шевченко Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014,
колегією суддів в зазначеному
складі, прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 03.11.2014р.

03.11.2014 представником позивача через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду був поданий
відзив.

03.11.2014 скаржник в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив не зважаючи на те, що був
повідомлений про час та місце розгляду
апеляційної скарги належним чином
відповідно до вимог ст. 64, 86
Господарського процесуального кодексу
України.

Суд вважає, що зазначені обставини не є
перешкодою для розгляду справи,
оскільки про дату, час і місце судового
розгляду справи скаржник повідомлений
належним чином.

Статтею 99 ГПК України передбачено, що в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Спір має бути вирішено господарським
судом у строк не більше двох місяців
від дня одержання позовної заяви (ч. 1
ст. 69 ГПК України).

Керуючись ст. 75 ГПК України колегія
суддів вважає за необхідне здійснити
перевірку рішення суду першої
інстанції у даній справі в
апеляційному порядку за наявними в
справі документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

03.11.2014 представник позивача в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги і
просив суд рішення господарського суду
міста Києва від 26.08.2012 у справі № 910/12621/14
залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, колегія суддів встановила
наступне.

01.05.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Альянс
будівельників України" (постачальник)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Ірігаційні системи"
(покупець) було укладено договір
поставки № АБУ 0105/1 (надалі - договір) за
умовами якого постачальник
зобов'язується передати у власність
(поставити) покупця, а покупець
прийняти та оплатити будівельні
матеріали - бетон, бетонні вироби, пісок
річковий, щебінь гранітний (далі -
товар), пиломатеріали, вид, одиниця
виміру, ціна за одиницю виміру, умови та
строки поставки і оплати яких
визначена сторонами у договорі.

З матеріалів справи вбачається та
підтверджується видатковими
накладними, що позивач передав, а
відповідач прийняв у період з 19.04.2013 по
09.07.2014 товар на загальну суму 2 585 363,91
грн.

У відповідності до ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що спір
у справі виник з в'язку з тим, що
відповідач в порушення п. 5.1., 6.3.,
договору не в повному обсязі
розрахувався за отриманий, в наслідок
чого його заборгованість на підставі
договору становить 72001,09 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги є такими, що
спростовуються матеріалами справи, а
тому не дають підстав для скасування
прийнятого у справі судового рішення з
огляду на наступне.

Суд відмічає, що накладні які наявні в
матеріалах справи відповідають
вимогам, які ставляться до первинних та
зведених облікових документів згідно з
ст. 1, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», а тому підтверджують
отримання скаржником товару на
підставі договору.

До того ж, накладні підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками без будь-яких
зауважень та застережень.

Оскільки наявні в матеріалах справи
первинні документи містять всі
обов'язкові реквізити, що фіксують факт
здійснення господарської операції та
факт встановлення договірних відносин,
а тому є всі підстави для покладення на
відповідача обов'язку по проведенню
розрахунків за отриманий товар, а
часткова оплата скаржником, за
поставлений товар свідчить, про його
схвалення договору та визнання
заборгованості.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Оскільки між сторонами по справі
склались господарські правовідносини,
то за змістом ст.ст. 173, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу
України, угода (договір) є підставою для
виникнення цивільних прав та
обов'язків (зобов'язань), зобов'язання
повинні виконуватися належним чином.

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу
України, продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним,
відтак одним із основних обов'язків
покупця є оплата ціни товару. Ціна -
грошове відображення вартості товару
за його кількісну одиницю. Ціна товару,
як правило, визначається у договорі за
згодою сторін.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692
Цивільного кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до п. 5.1. договору покупець
оплачує товар за ціною вказаною в
рахунку-фактурі та видатковій
накладній.

Згідно з п. 6.3. договору покупець
оплачує постачальнику рахунок-фактуру
в повному обсязі на кожну партію товару
після його отримання. Товар повинен
бути оплачений протягом 14 календарних
днів.

Отже, факт наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем належним
чином доведений, документально
підтверджений і відповідачем не
спростований, тому позовні вимоги щодо
стягнення боргу визнаються судом
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто, підставами для захисту
цивільного права є його порушення,
невизнання або оспорювання.

Суд відзначає, що в розумінні ст. 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України скаржник не надав ні до суду
першої інстанції ні до суду
апеляційної інстанції докази які б
підтверджували його вимоги та
заперечення.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дав належну оцінку
обставинам справи і прийшов до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
господарського суду міста Києва від
26.08.2012 у справі № 910/12621/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче підприємство
"Ірігаційні системи" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 26.08.2012 у справі №
910/12621/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/12621/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.О. Зеленін

Судді
Е.О. Шевченко

Б.О. Ткаченко