ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.11.14р. Справа № 904/7079/14

За позовом публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО", м.
Дніпропетровськ

до дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"ДЕРЖАВНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ
ДОРОГИ УКРАЇНИ", м. Дніпропетровськ в
особі філії "Новомосковська
дорожньо-експлуатаційна дільниця", м.
Новомосковськ, Дніпропетровська
область

про стягнення 33 419,55 грн.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача - Козак Т.В., представник,
дов. № 153/1001 від 12.05.2014 року

від відповідача - Розумовський В.В.,
представник, дов. № б/н від 30.09.2014 року

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
ДНІПРООБЛЕНЕРГО" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "ДЕРЖАВНА КОМПАНІЯ
"АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" в особі
філії "Новомосковська
дорожньо-експлуатаційна дільниця" про
стягнення 33 419,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором №156 від 24.12.2009 року про
постачання електричної енергії, щодо
оплати за використану активну
електричну електроенергію та
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії.

Ухвалою господарського суду від
17.09.2014р. порушено провадження у справі,
а розгляд справи призначено на 21.10.2014р.

21.10.2014р. представник відповідача надав
до справи відзив на позовну заяву, в
якому заперечив проти позову у повному
обсязі, а також вказав, що філія
"Новомосковська
дорожньо-експлуатаційна дільниця"
дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
"ДЕРЖАВНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ
ДОРОГИ УКРАЇНИ" не є юридичною особою
та не може бути стороною у судовому
процесі, а на юридичну адресу
відповідача, позовна заява публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
ДНІПРООБЛЕНЕРГО" не надходила.

Суд дослідивши матеріали справи,
встановив, що в матеріалах містяться
поштові описи від 15.09.2014 року та
фіскальні чеки пошти від 15.09.2014р. (а.с.
6-7), які підтверджують відправку
зазначених документів (позовної заяви
з додатками) на адресу дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "ДЕРЖАВНА КОМПАНІЯ
"АВТОМОБІЛЬНІ ДОРОГИ УКРАЇНИ" та
відправку позовної заяви з додатками
на адресу філії "Новомосковська
дорожньо-експлуатаційна дільниця"
дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
"ДЕРЖАВНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ
ДОРОГИ УКРАЇНИ", крім того відповідача
було належним чином повідомлено про
слухання справи, шляхом направлення
останньому 18.09.2014 р. ухвали суду про
порушення провадження у справі від
17.09.2014р., про що свідчить відмітка
канцелярії господарського суду, на
зворотньому боці оригіналу
вищевказаної ухвали (а.с.1), у зв'язку з
чим суд вважає, що твердження
відповідача щодо неотримання позовної
заяви є необґрунтованими.

В судовому засіданні в присутності
представників сторін оголошено
перерву до 29.10.2014р.

29.10.2014р. представник відповідача в
призначене судове засідання не
з'явився, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
протоколом судового засідання
господарського суду Дніпропетровської
області від 21.10.2014р., подав до
канцелярії господарського суду
доповнення до відзиву на позовну заяву,
в якому просив суд відмовити в
задоволенні позову у повному обсязі, з
тих підстав, що 11.12.2013р. відповідачем та
ПАТ "Будівельне управління №813" було
укладено договір оренди нерухомого
майна №12, а тому відповідач вважає, що
не порушував умови договору №156 від
24.12.2009 року про постачання електричної
енергії, та не несе відповідальність за
заборгованість спожиту електроенергію
субспоживачем (орендарем приміщення -
ПАТ "Будівельне управління №813").

Ухвалою господарського суду від
29.10.2014р., у зв'язку з неявкою
представника відповідача в судове
засідання, розгляд справи відкладено
на 11.11.2014р.

11.11.2014р. представник позивача до
судового засідання надав заперечення
на відзив, в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог у повному обсязі, просив суд в
позові відмовити.

11.11.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між відкритим акціонерним товариством
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго" (Публічне акціонерне
товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" є
правонаступником майна, прав та
обов'язків Державної акціонерної
компанії "Дніпрообленерго", Відкритого
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго", Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго") (Загальні положення
Статуту ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго")
(постачальник-позивач) та філією
"Новомосковська
дорожньо-експлуатаційна дільниця"
дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
"ДЕРЖАВНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ
ДОРОГИ УКРАЇНИ" (споживач-відповідач)
укладено договір №156 від 24.12.2009 року про
постачання електричної енергії,
відповідно до умов якого постачальник
продає електричну енергію споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 20,0 кВт (КВА),
величини якої по площадках вимірювання
та точках продажу визначені додатком
"Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії", а споживач
оплачує постачальнику вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору. Точка
(точки) продажу електричної енергії -
межа балансової належності, на якій
відбувається перехід права власності
на електричну енергію визначена
додатками "Акт розмежування балансової
належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін" та "Загальна схема
електропостачання", які є невід'ємною
частиною даного договору. (а.с.40-44)

Відповідно до п.п. 2.3.5. пункту 2.3.
договору, споживач зобов'язаний
оплачувати постачальнику вартість
електричної енергії згідно з умовами
додатку „Порядок розрахунків" та
додатку „Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії".

За умовами п.п.2.11, 2.2. пункту 2 додатку до
договору № 3 "Порядок розрахунків",
споживач здійснює повну оплату
вартості обсягу спожитої електричної
енергії заявленого на розрахунковий
період за формою попередньої оплати.
Попередня оплата здійснюється до 3-го
числа місяця, що передує
розрахунковому місяцю у розмірі повної
вартості договірної величини
споживання електричної енергії згідно
з додатками до договору «Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу» або «Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачам». Остаточний розрахунок
за активну електроенергію, за
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності, оплата рахунків за надання
послуг компенсації перетікання
реактивної енергії, пеня, індекс
інфляції та інші платежі, згідно з
умовами цього договору, здійснюється
на підставі самостійно отриманого у
постачальника рахунків протягом 10
операційних днів з дня отримання
рахунку.

10.02.2014р., додатковою угодою №2 сторони
внесли зміни у п.п.2.11, пункту 2 додатку
до договору № 3 "Порядок розрахунків", а
саме: попередня оплата здійснюється
до 4-го числа місяця, що передує
розрахунковому місяцю у розмірі повної
вартості договірної величини
споживання електричної енергії згідно
з додатками до договору «Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу» або «Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачам».

Згідно п.п. 3.1., 3.1.1. договору
постачальник має право отримувати від
споживача плату за поставлену
електричну енергію за роздрібними
тарифами, розрахованими згідно з
умовами та правилами здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом, та інші платежі,
обумовлені цим договором.

Пунктом 4.2.2. договору встановлено, що за
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності, визначених згідно із
вимогами розділу 5 цього договору,
споживач сплачує постачальнику
двократну вартість різниці фактично
спожитих та договірних величин. При
цьому плата за перевищення договірної
величини потужності стягується із
споживачів з приєднаною потужністю
150кВт і більше та середньомісячним
споживанням 50000 кВт год і більше.

У відповідності до пункту 7.1. договору,
облік електроенергії, спожитої
споживачем та/або субспоживачами,
приєднаними до електричних мереж
споживача, здійснюється згідно з
вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Пунктом 7.6. договору встановлено, що на
підставі показів засобів обліку
електричної енергії та умов додатка
"Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії" оформлюються такі
документи: акт про використану
електричну енергію (форма наведена в
додатку до договору); акт результатів
замірів електричної потужності. За
наявності вводів на різних ступенях
напруги та різних системах обліку
покази надаються окремо за кожною
точкою обліку.

В період з листопада 2013 року по травень
2014 року позивач надавав відповідачу
електричну енергію, а відповідач
використовував отриману електричну
енергію, про що між сторонами були
укладені акти про використану
електроенергію, які підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками підприємств
позивача та відповідача, копії яких
містяться в матеріалах справи (а.с.15, 19,
23, 27, 31, 35, 37).

На підставі укладених між сторонами
актів про використану електроенергію,
позивач щомісяця надавав відповідачу
рахунки на оплату використаної
електричної енергії, про що свідчать
підписи на корінцях рахунків
уповноваженої особи, які засвідчують
отримання рахунків. А також позивач
надсилав відповідачу повідомлення про
припинення подачі електроенергії, які
були отримані відповідачем, що
підтверджується відмітками
представника відповідача про їх
отримання.

Проте, в порушення своїх зобов'язань за
договором, відповідач за використану
електроенергію розрахувався частково,
у зв'язку з чим у відповідача перед
позивачем утворилась заборгованість
за використану активну електричну
енергію у розмірі 18298 грн. 62 коп.

Крім того, пунктом 5.1. договору
передбачено, що для визначення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності на
наступний рік споживач не пізніше 01
жовтня поточного року надає
постачальнику відомості про обсяги
очікуваного споживання за формою
додатку "Обсяги постачання електричної
енергії споживачу" або "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачу".

У разі ненадання споживачем зазначених
відомостей у встановлений термін
обсяги очікуваного споживання
електричної енергії (потужності) на
наступний рік установлюються
постачальником на рівні фактичного
споживання відповідних періодів
поточного року та являються
договірними величинами.

Згідно додатків № 1 "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу" до
договору (а.с.45-46), обсяги споживання
електричної енергії, що постачається
споживачу за 2013р.-2014р. складають
наступний розмір: - листопад 2013 року -
500 кВт*год; - грудень 2013 року - 600
кВт*год; - січень 2014 року - 1800 кВт*год; -
лютий 2014 року - 1800 кВт*год; - березень 2014
року - 1800 кВт*год.

Фактично в вищевказані місяці
відповідачем спожито електроенергії з
перевищенням договірних величин
споживання електричної енергії, а
саме:- листопад 2013 року - 2064 кВт*год; -
грудень 2013 року -3125 кВт*год; - січень 2014
року - 3533 кВт*год; - лютий 2014 року - 4541
кВт*год; - березень 2014 року - 2150 кВт*год.

Таким чином перевищення відповідачем
договірної величини споживання
електричної енергії складає загальну
суму 11042,13 грн., що складається з: - у
листопаді 2013 року - на 1564 кВт*год на суму
1937,60 грн.; - у грудні 2013 року - на 2525
кВт*год на суму 3128,17 грн.; - у січні 2014
року - на 1733 кВт*год на суму 2146,98 грн.; - у
лютому 2014 року - на 2741 кВт*год на суму
3395,77 грн.; - у березні 2014 року - на 350
кВт*год на суму 433,61 грн.

Відповідно до п.5 додатку до договору №3
„Порядок розрахунків", яким визначено,
що у разі перевищення договірної
величини споживання електроенергії за
розрахунковий період споживачем, який
розраховується за тарифами,
диференційованими за періодами часу,
споживач за обсягом перевищення
сплачує на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
постачальника підвищену (згідно ст.26
Закону України "Про електроенергетику")
вартість різниці між фактично спожитим
та договірним обсягами електричної
енергії за середньозваженим тарифом.

Позивачем було надано відповідачу
повідомлення про споживання
електричної енергії понад договірну
величину, а також виставлено рахунки
на оплату за перевищення договірної
величини споживання, про що свідчить
підпис уповноваженої особи
відповідача в корінцях зазначених
рахунків.

Всупереч умов договору, відповідач
заборгованість за використану активну
електроенергію та за перевищення
договірної величини споживання
електроенергії у повному обсязі не
сплатив, що і стало підставою для
звернення позивача з позовом до
господарського суду за захистом своїх
прав та законних інтересів.

На підставі п. 4.2.1 договору, в якому
визначено, що за внесення платежів
передбачених пунктами 2.3.3- 2.3.4 цього
договору з порушенням термінів,
визначених додатком "Порядок
розрахунків", споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі 0,1% від
суми заборгованості за кожний день
прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в той період, враховуючи день
фактичної оплати, позивач нарахував
відповідачу пеню у розмірі 1609 грн. 63
коп.

На підставі ст. 625 ЦК України, позивач
нарахував відповідачу 3% річних у
розмірі 329 грн. 90 коп. та інфляційні
втрати у розмірі 2139 грн. 27 коп.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши представників
позивача та відповідача, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню, з
наступних підстав:

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до вимог
закону, умов договору. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається крім випадків,
передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України,
п. п. 1, 7 ст. 193 якою встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, ін. правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві,
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Враховуючи вищевикладене, судом
встановлено, що строк оплати вартості
активної електричної енергії є таким,
що настав, доказів оплати вартості
активної електричної енергії
відповідачем до матеріалів справи не
надано, а тому відповідач неналежним
чином виконав свої зобов'язання за
договором, спір між сторонами виник з
його вини, отже позовні вимоги позивача
в частині стягнення з відповідача
боргу за активну електричну енергію у
розмірі 18298 грн. 62 коп. - доводяться
матеріалами справи, є обґрунтованими і
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Частиною 6 статті 26 Закону України "Про
електроенергетику" передбачено, що
споживач у разі споживання електричної
енергії понад встановлену договірну
величину за розрахунковий період
сплачує енергопостачальній
організації двократну вартість
різниці між фактично спожитою та
договірною величинами електричної
енергії.

Пунктом 4.2. Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31 липня 1996 року № 28
встановлено, що споживачем до
постачальника подаються відомості про
обсяги очікуваного споживання
електричної енергії в наступному році
з помісячним або поквартальним
розподілом, а у разі ненадання
споживачем зазначених відомостей -
розмір очікуваного споживання
електричної енергії на наступний рік
установлюється постачальником
електричної енергії за фактичними
обсягами споживання у відповідних
періодах поточного року.

В силу частини 1 статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки (ч. 1 ст. 217 ГК України).

За змістом статті 231 ГК України розмір
штрафних санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання, незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про
електроенергетику", споживання
електричної енергії понад граничні
величини є правопорушенням, що тягне за
собою встановлену законодавством
України цивільну, адміністративну та
кримінальну відповідальність.

Оскільки саме внаслідок порушення
відповідачем умов договору, щодо
встановленої договірної величини
електроспоживання у листопаді 2013 року;
у грудні 2013 року; у січні 2014 року; у
лютому 2014 року; у березні 2014 року у
позивача виникає право стягнути з
відповідача двократну вартість
різниці між фактично спожитою і
договірною величиною, яка є видом
відповідальності.

Враховуючи викладене, суд доходить до
висновку, що факт перевищення
відповідачем договірної величини
споживання електричної енергії та факт
несплати відповідачем боргу за
перевищення договірної величини в сумі
11 042 грн. 13 коп. доведений матеріалами
справи.

Враховуючи обставини справи та надані
докази, суд приходить до висновку, що
позивачем доведено шляхом надання
належних доказів, що відповідачем
порушені умови договору в частині
повної та своєчасної оплати спожитої
активної електричної енергії та
перевищення відповідачем договірної
величини споживання електричної
енергії і несплати відповідачем боргу
за перевищення договірної величини в
сумі 11 042,13 грн.

Що стосується позовних вимог позивача
про стягнення з відповідача
інфляційних втрат у розмірі 2139 грн. 27
коп., суд зазначає наступне:

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Суд, перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних втрат (а.с. 12),
доходить до висновку, що позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
інфляційних втрат є правомірними,
обґрунтованими, проте судом
встановлено, що позивачем було
допущено помилку при сумарному
підрахунку інфляційних втрат за всі
періоди прострочення, а саме зазначено
суму 2139 грн. 27 коп., тоді як, при
здійсненні сумарного підрахунку суми
інфляційних втрат за всі періоди
прострочення зазначеної позивачем -
сума інфляційних втрат складає 2139 грн.
26 коп., у зв'язку з чим, суд перевіривши
наданий позивачем розрахунок
інфляційних втрат вважає, що позовні
вимоги позивача в цій частині
підлягають частковому задоволенню у
сумі 2139 грн. 26 коп.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 329 грн. 90 коп., судом встановлено
наступне:

Як вбачається з розрахунку 3% річних
(а.с.10) позивачем було допущено помилку
при сумарному підрахунку 3% річних за
всі періоди прострочення, а саме
зазначено суму 329 грн. 90 коп., тоді як,
при здійсненні сумарного підрахунку
суми 3% річних зазначеної позивачем -
сума відсотків складає 329 грн. 89 коп., у
зв'язку з чим, суд перевіривши наданий
позивачем розрахунок 3% річних вважає,
що позовні вимоги позивача в цій
частині підлягають частковому
задоволенню у сумі 329 грн. 89 коп.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення пені у розмірі 1609 грн. 63 коп.,
суд зазначає наступне:

Відповідно до частини першої статті 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст.548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Під неустойкою (штрафом, пенею),
відповідно до статті 549 цього Кодексу,
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно до положень ч. 2 ст.551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" (надалі-Закон) встановлено,
що його норми регулюють договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 1 Закону платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону).

На підставі п. 4.2.1 договору, в якому
визначено, що за внесення платежів
передбачених пунктами 2.3.3- 2.3.4 цього
договору з порушенням термінів,
визначених додатком "Порядок
розрахунків", споживач сплачує
постачальнику пеню у розмірі 0,1% від
суми заборгованості за кожний день
прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в той період, враховуючи день
фактичної оплати, позивач нарахував
відповідачу пеню у розмірі 1609 грн. 63
коп.

Суд перевіривши нарахування позивачем
пені за порушення відповідачем строків
оплати за спірним договором на
загальну суму 1609,63 грн., встановив, що
позивач здійснив нарахування пені без
дотримання положень вимог ч.6 ст. 232
Господарського кодексу України, якою
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, а саме
у розрахунку пені за зобов'язаннями
лютого 2014р. (нараховано пеню - 545,35 грн.)
позивачем було здійснено нарахування
пені на 184 дні прострочення
зобов'язання, що призвело до
помилкового розрахунку, тоді як у
відповідності до перерахованого судом
розрахунку здійсненого за 183 дні
прострочення зобов'язання, у
відповідному місяці підлягає
стягненню пеня за лютий 2014р. - 541,46 грн.
Таким чином, судом здійснено
перерахунок пені за порушення
відповідачем строків оплати за
договором на суму 1605 грн. 77 коп.

Щодо заперечень відповідача,
викладених у відзиві на позовну заяву,
з приводу посилань на п. 8.1.5 договору,
відповідно до якого споживач має право
приєднувати у встановленому порядку
нових субспоживачів до власних
електричних мереж у межах дозволеної
потужності. Так, відповідач вказує, що
11.12.2013р. відповідачем та ПАТ "Будівельне
управління №813" було укладено договір
оренди нерухомого майна №12, а тому
відповідач вважає, що не порушував
умови договору №156 від 24.12.2009 року про
постачання електричної енергії, та не
несе відповідальність за
заборгованість спожиту електроенергію
субспоживачем (орендарем приміщення -
ПАТ "Будівельне управління №813"), суд
зазначає наступне:

Відповідно до п.п. 2.3.5. пункту 2.3.
договору, споживач зобов'язаний
оплачувати постачальнику вартість
електричної енергії згідно з умовами
додатку „Порядок розрахунків" та
додатку „Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії".

Відповідно до п. 4.3. додатку до договору
№3 "Порядок розрахунків", обсяги
електричної енергії, що підлягають
сплаті споживачем за звітний
розрахунковий період визначаються з
урахуванням вимог п. 4.1.1 - 4.1.6. цього
додатку та підтверджується Актом про
використану електричну енергію за
формою, що відображена у додатку 5 до
цього договору, який споживач надає
постачальнику протягом доби після
закінчення розрахункового періоду.

З огляду на зазначене, нарахування
плати за використану електроенергію
здійснюється енергопостачальником на
підставі даних споживача про фактичне
використання електроенергії, які
відображаються у актах про
використану електричну енергію.

Судом встановлено, що акти про
використану електричну енергію за
період з листопада 2013 року по травень
2014р., які містять обсяги використаної
електроенергії, підписані
уповноваженими представниками
відповідача - (філією "Новомосковська
дорожньо-експлуатаційна дільниця"
дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
"ДЕРЖАВНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ
ДОРОГИ УКРАЇНИ"), рахунки на оплату
вартості спожитої електроенергії були
отримані відповідачем без заперечень,
про що свідчать підписи представників
відповідача про отримання зазначених
рахунків, з зазначенням дати їх
отримання.

Отже, факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором,
щодо своєчасної оплати за спожиту
активну електричну енергію та за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії,
встановлено судом та доведено
матеріалами справи.

Згідно зі ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"ДЕРЖАВНА КОМПАНІЯ "АВТОМОБІЛЬНІ
ДОРОГИ УКРАЇНИ"( 49000, м. Дніпропетровськ,
вул. Леніна, 24, ) на
користь публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107,
м. Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22,
) борг за активну
електроенергію у сумі 18298 грн. 62 коп.,
борг за перевищення договірної
величини споживання електроенергії у
сумі 11042 грн. 13 коп., інфляційні втрати у
розмірі 2139 грн. 26 коп., 3% річних у
розмірі 329 грн. 89 коп., пеню у розмірі 1605
грн. 77 коп. та витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1826 грн. 79 коп.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна

Повне рішення складено 13.11.2014р.