м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19697/14 11.11.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Лан - Україна"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Авторитет 2010"

про стягнення 67 610,29 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники сторін:

від позивача:Мовчан А.О. довіреність б/н
від 03.01.2014;від відповідача:не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Лан-Україна"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "Авторитет
2010" про стягнення 67 610,29 грн., з яких 52
550, 95 грн. - основний борг, 5015,96 грн. - пеня,
6 185, 74 грн. - 24 % річних та 3 857,64 грн. -
інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовано неналежним
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором поставки
№№103/10П від 26.03.2010р., внаслідок чого у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість в розмірі 52 550,95 грн.
Крім того, позивачем нараховано
відповідачу пеню в розмірі 5015,96 грн., 24 %
річних в розмірі 6 185, 74 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 3 857,64 грн.

Ухвалою суду від 19.09.2014 порушено
провадження у справі №910/19697/14 та
призначено до розгляду на 22.10.2014

Представник відповідача у судове
засідання 22.10.2014 не з'явився, подав
клопотання про відкладення розгляду
даної справи.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.10.14р. відкладено розгляд
справи на 11.11.2014р.

В судовому засіданні 11.11.14р.
представником позивача надано
пояснення по справі.

11.11.2014р. від представника відповідача
надійшла заява про розстрочку
виконання рішення суду (вх.№06-37/55222/14
від 11.11.2014р.), в якій відповідач,
вказуючи про скрутне фінансове
становище відповідача, посилається на
те, що стягнення з відповідача
одночасно всієї суми заборгованості
та можливе накладення арешту на
рахунки відповідача погіршить
фінансовий ставн відповідача, у зв'язку
з чим просить суд розстрочити
виконання рішення суду впродовж шести
місяців з дня винесення рішення.

В судовому засіданні 11.11.14р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Враховуючи наявність доказів
належного повідомлення відповідача
про час і місце проведення судового
засідання, відсутність доказів
неможливості прибуття в судове
засідання представника відповідача,
достатність матеріалів для прийняття
рішення по суті, суд, відповідно до
приписів ст.75 Господарського
процесуального кодексу України,
розглядає справу за відсутності
представника відповідача за наявними в
справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2010р. між товариством з
обмеженою відповідальністю
«Лан-Україна» (далі - постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальності «Авторитет-2010» (далі
- покупець) укладено Договір поставки
№103/10-П (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору за цим
договором постачальник зобов'язався
поставити покупцю товари народного
споживання, а покупець зобов'язався
приймати їх та оплачувати.

Згідно з п.2.1. Договору товари
поставляються по накладним на підставі
замовлень покупця на поставку.

Відповідно до п.2.3. Договору днем
виконання постачальником зобов'язання
по поставці товарів вважається дата
здачі Товарів органу транспорту при
відгрузці іногородньому покупцю, а при
здачі на складі покупця або
постачальника - дата, накладної,
приймально-сдавального акту або
розписки про отримання товарів.

Відповідно до п.3.2. Договору за
поставлені товари покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
протягом 30 календарних днів з дня
поставки (п.2.3. Договору) суму, що
вказана в накладній (рахунку), по якій
поставляється товар.

Згідно з п.6.3. Договору цей договір
набирає чинності з моменту підписання
і діє до 31 березня 2011 р. В разі
відсутності письмової заяви будь-якої
із сторін на протязі 1 (одного) місяця до
закінчення строку дії Договору про
припинення або зміну Договору/строк
дії Договору продовжується на 1 (один)
рік на умовах, передбачених цим
Договором.

Судом встановлено, що позивачем
поставлено відповідачу товар на суму
133053,93 грн., що підтверджується
видатковими накладними №80302909 від
16.01.2014, №80302911 від 16.01.2014, №80302920 від
16.01.2014; №80303066 від 17.01.2014; №80306430 від
13.02.2014, №80306436 від 13.02.2014, №80306444 від
13.02.2014, №80306428 від 13.02.2014, №80306441 від
13.02.2014; №80317612 від 08.05.2014, №80317616 від
08.05.2014, №80317613 від 08.05.2014, №80317614 від
08.05.2014, №80317615 від 08.05.2014; №80319680 від 29.05.14,
№80319682 від 29.05.14; №80320382 та №80320394 від
05.06.2014, копії яких долучено до
матеріалів справи.

Вказані накладні підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені їх печатками, внаслідок
чого приймаються в якості належних
доказів поставки позивачем товару за
договором.

Позивач вказує, що відповідачем в
повному обсязі не оплачено поставлений
позивачем товар, внаслідок чого у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість в розмірі 52 550,95 грн.,
на підтвердження чого, також, долучає
Довідку головного бухгалтера ТОВ
«ЛАН-Україна» Шевченко О.М., скріплену
печаткою позивача.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.3.2. Договору за
поставлені товари покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
протягом 30 календарних днів з дня
поставки (п.2.3. Договору) суму, що
вказана в накладній (рахунку), по якій
поставляється товар.

З врахуванням положень п.3.2. Договору,
відповідач за товар поставлений згідно
видаткових накладних №80302909 від 16.01.2014,
№80302911 від 16.01.2014, №80302920 від 16.01.2014
повинен був оплатити в термін до 18.02.14р.
та згідно видатковою накладною №80303066
від 17.01.2014 - в термін до 18.02.14р., оскільки
останній день строку оплати припадає
на вихідний день, а відтак переноситься
на наступний робочий день; згідно
видаткових накладних №80306430 від 13.02.2014,
№80306436 від 13.02.2014, №80306444 від 13.02.2014,
№80306428 від 13.02.2014, №80306441 від 13.02.2014 - в
термін до 18.03.2014р., оскільки останній
день строку оплати припадає на
вихідний день, а відтак переноситься на
наступний робочий день; згідно
видаткових накладних №80317612 від 08.05.2014,
№80317616 від 08.05.2014, №80317613 від 08.05.2014,
№80317614 від 08.05.2014, №80317615 від 08.05.2014 - в
термін до 10.06.2014р, оскільки останній
день строку оплати припадає на
вихідний день, а відтак переноситься на
наступний робочий день; згідно
видаткових накладних №80319680 від 29.05.14,
№80319682 від 29.05.14 - в термін до 01.07.2014р.,
оскільки останній день строку оплати
припадає на вихідний день, а відтак
переноситься на наступний робочий
день; згідно видаткових накладних
№80320382 та №80320394 від 05.06.2014 - в термін до
08.07.2014р, оскільки останній день строку
оплати припадає на вихідний день, а
відтак переноситься на наступний
робочий день.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що
на виконання умов договору ним були
повністю проведені розрахунки з
позивачем у строк, передбачений п.3.2.
Договору.

За таких обставин суд вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги про
стягнення з відповідача суми основного
боргу в розмірі 52 550,95 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
грошового зобов'язання за договором
позивач, просить суд стягнути з
відповідача пеню в розмірі 5015,96 грн., 24 %
річних в розмірі 6 185, 74 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 3 857,64 грн.

Частинами 1 та 2 ст. 612 Цивільного
кодексу України визначено, що боржник
вважається таким, що прострочив,
якщо він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Як визначено частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 4.4. Договору сторонами
погоджено, що за прострочення оплати
поставлених товарів (п.3.2. Договору),
покупець сплачує постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період прострочення, від несплаченої в
строк суми - за кожен день прострочення
платежу. Сторони відповідно до ч.2 ст.625
Цивільного кодексу України встановили,
що за порушення грошового зобов'язання
покупець на вимогу постачальника
зобов'язаний сплатити 24% (двадцять
чотири проценти) річних.

Отже, позивач має право вимагати сплату
боргу з урахування індексу інфляції та
24 % процентів річних, що є способом
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору.

За перерахунком суду розмір 24 %
річних склав 5990,84 грн., у зв'язку з чим
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 6 185, 74 грн. 24 % річних
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 5990,84 грн.

Судом перевірено розрахунок
позивача інфляційних втрат, у зв'язку з
чим суд приходить до висновку про
можливість задоволення позовних вимог
в частині стягнення з відповідача
інфляційних втрат в розмірі 3 857,64 грн.,
заявленому позивачем.

Крім того, позивач просить суд
стягнути з відповідача пеню в розмірі
5015,96 грн.

Положеннями статті 611 ЦК України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ч.1
ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.4.3. Договору в разі
порушення строків поставки (п.2.1. та п.
2.3. Договору), постачальник сплачує
покупцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період
прострочення, від вартості
непоставлених в строк товарів - за
кожен день прострочення поставки.

За перерахунком суду, розмір пені склав
4 922,49 грн., у зв'язку з чим позовні
вимоги про стягнення з відповідача
пені в розмірі 5015,96 грн. підлягають
частковому задоволенню в розмірі 4
922,49 грн.

Щодо заявленого позивачем клопотання
про розстрочку виконання рішення суду
(вх.№06-37/55222/14 від 11.11.2014р.) суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.
Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи вищевикладене, при
зверненні до суду з заявою про
розстрочку виконання судового рішення
заявник повинен довести конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
встановлений строк.

Однак, на підтвердження скрутного
фінансового становища відповідача,
останнім належних доказів не надано,
оскільки долучені відповідачем
Фінансові звіти суб'єкта малого
підприємництва за березень 2014р.,
червень 2014р. та перше півріччя 2014р. не
відображають показники
фінансово-господарської діяльності
відповідача станом на час прийняття
рішення по справі та не свідчать про
відсутність коштів на рахунку
відповідача.

Одночасно з цим, розстрочення
виконання рішення є правом, а не
обов'язком суду.

Таким чином, враховуючи
необгрунтованість поданої
відповідачем заяви про розстрочку
виконання рішення суду та враховуючи
майнові інтереси позивача, суд вважає
за необхідне відмовити у задоволенні
вказаної заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України, у
спорах, що виникають при виконанні
договорів судовий збір покладається
на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Авторитет 2010" (03039,
м.Київ, ПРОСПЕКТ 40-РІЧЧЯ ЖОВТНЯ ,
будинок 6, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лан - Україна" (04116,
м.Київ, ВУЛИЦЯ ДОВНАР-ЗАПОЛЬСЬКОГО,
будинок 5, ) 52 550
(п'ятдесят дві тисячі п'ятсот п'ятдесят)
грн. 95 коп - основного боргу, 3 857 (три
тисячі вісімсот п'ятдесят сім) грн 64
коп. - інфляційних втрат, 5990 (п'ять
тисяч дев'ятсот дев'яносто) грн 84 коп. - 24
% річних, 4 922 (чотири тисячі дев'ятсот
двадцять дві) грн 49 коп. - пені та 1346
(тисячу триста сорок шість) грн 44 коп -
витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено: 13.11.2014.

Суддя
Л.М. Шкурдова