ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" жовтня 2014 р.Справа № 916/3324/14

за позовом Заступника прокурора
Приморського району м. Одеси, в
інтересах держави,

в особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області

до відповідачів: 1. Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

2. Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

3.Одеського
автомобільно-дорожнього коледжу
Одеського національного
політехнічного університету

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідача ФОП ОСОБА_3

про визнання недійсними договорів
оренди та повернення державного майна

Суддя
Демешин О. А.

Представники:

від прокуратури: Доброжан Н.І. -
посвідчення № 010038;

від позивача : Єлісєєва А.В. -
довіреність № 3 від 08.01.2014 р.

від відповідача 1): не з'явився;

від відповідача 2): не з'явився;

від відповідача 3): Змунчила М.М. -
довіреність № 2227/104-06 від 15.09.2014 р.;

від третьої особи: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Заступник прокурора
Приморського району м. Одеси, в
інтересах держави, в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області звернувся до господарського
суду Одеської області з позовом до ФОП
ОСОБА_1 (далі - Відповідач 1), ФОП ОСОБА_2
(далі - Відповідач 2), Одеського
автомобільно-дорожнього коледжу
Одеського національного
політехнічного університету (далі -
Відповідач 3) про визнання недійсним
договору оренди № б/н від 27.04.2013 року
укладеного між Одеським
автомобільно-дорожнім коледжем
Одеського національного
політехнічного університету та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1;
про виселення Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з нежитлового
приміщення загальною площею 197 кв. м.,
розташованого за адресою АДРЕСА_2, та
передачу зазначене приміщення
балансоутримувачу - Одеському
автомобільно-дорожньому коледжу
Одеського національного
політехнічного університету; про
визнання недійсним договору оренди №
б/н від 27.04.2013 укладеного між Одеським
автомобільно-дорожнім коледжем
Одеського національного
політехнічного університету та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2;
виселення Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 з нежитлового приміщення
загальною площею 198,1 кв. м.,
розташованого за адресою АДРЕСА_2, та
передачу зазначеного приміщення
балансоутримувачу - Одеському
автомобільно-дорожньому коледжу
Одеського національного
політехнічного університету.

19.08.2014 року при порушені
провадження суд залучив до участі у
справі в якості третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору: ФОП
ОСОБА_3.

Під час розгляду справи
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Одеській
області позов підтримало.

Одеський автомобільно-дорожній
коледж Одеського національного
політехнічного університету проти
позову заперечив, про що зазначено у
письмових запереченнях від 09.09.2014 року.

Відповідачі - ФОП ОСОБА_1 та ФОП
ОСОБА_2 відзиву на позов не надали, тому
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами, в порядку ст. 75 ГПК
України.

В С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора Приморського
району м. Одеси ґрунтує позов на
наступних обставинах:

Листом від 17.03.2014 ФОП ОСОБА_3, повідомила
регіональне відділення щодо
неможливості використовувати об'єкт
оренди через перешкоджання з боку
колишнього орендаря - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1.

05.06.2013 представником регіонального
відділення здійснено виїзд на
зазначений об'єкт, в результаті якого
виявлено, що об'єкт фактично
використовується під бар „Бухара" із
продажем алкогольних та тютюнових
виробів, що підтверджується доданими
позивача ми документами, зокрема,
довідкою щодо перевірки виконання умов
договору оренди державного нерухомого
майна від 27.12.2014 року, що знаходиться на
балансі Одеського національного
політехнічного університету.

Факт знаходження у спірному приміщенні
та використання його для власних
потреб без укладання Договору з
регіональним відділенням підтвердив
відповідач- ФОП ОСОБА_1 у судовому
засіданні 20.10.2014р.

Під час перевірки, в якості підстав для
знаходження у вказаному приміщенні,
регіональному відділенню було надано:

- Договір оренди б/н від 27.04.2013 із
Орендарем: ФОП ОСОБА_1 об'єктом оренди є:
державне нерухоме майно, загальною
площею 197,0 кв. м., розташоване за
адресою: АДРЕСА_2;

- Договір оренди б/н від 27.04.2013 із
Орендарем: ФОП ОСОБА_2 об'єктом оренди є:
державне нерухоме майно, загальною
площею 198,10 кв. м., розташоване за
адресою: АДРЕСА_2.

На думку заступника прокурора
зазначені договори оренди укладені
керівництвом Автомобільно-дорожнього
коледжу з вказаними фізичними особами
з порушення вимог діючого
законодавства України.

Так, між Одеським
автомобільно-дорожнім коледжем
Одеського національного
політехнічного університету в особі
директора ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_1 27.04.2013
укладено договір оренди № б/н частини
зазначеного нежитлового приміщення.
Згідно даного договору ФОП ОСОБА_1
орендує у Одеського
автомобільно-дорожнього коледжу
Одеського національного
політехнічного університету частину
нежитлових приміщень, загальною площею
197 кв. м., що розташоване за адресою:
АДРЕСА_2.

Строк дії договору відповідно до п.10.1
зазначеного договору встановлений до
01.07.2013 року. За аналогічним договором
оренди від 27.04.2013 № б/н ФОП ОСОБА_2
орендує частину іншого державного
майна, загальною площею 198,10 кв. м.

Отже, заступник прокурора просить суд
визнати вказані договори оренди від
27.04.2013 року недійсними, оскільки
договори оренди укладені не з Фондом
державного майна України або з
Регіональним відділенням ФДМУ по
Одеській області та не погоджені в
Міністерстві освіти і науки України.
Крім того, як на підстави визнання
договорів оренди недійсними прокурор
посилається на те, що перерахування
орендної плати на рахунок відділення
Фонду державного майна по Одеській
області по ним не здійснювалось. Також,
як вбачається з позову, була порушена
процедура незалежної оцінки вартості
майна, з якої повинна вираховуватись
орендна плата та відповідачі не
здійснили страхування об'єктів оренди.

Під час розгляду справи представник
позивача підтвердив, що Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Одеській області не
укладало та не погоджувало будь-яких
договорів оренди на приміщення,
розташовані за адресою: АДРЕСА_2. За
заявленою адресою було розташоване
державне майно, а саме: нежитлові
приміщення, які знаходяться в будівлі
їдальні, інвентарний №10300023, загальною
площею 395,1 кв. м., площа яких в
наступному збільшена за рахунок тераси
до 549,5 кв. м., що знаходяться на балансі
Одеського національного
політехнічного університету.

Відповідач 1 - ФОП ОСОБА_1 проти
задоволення позову усно заперечив та
підтвердив факт свого знаходження у
спірному приміщені станом на момент
вирішення спору.

Відповідач 3 - Одеський
автомобільно-дорожній коледжу
Одеського національного
політехнічного університету, позов не
визнав, вказавши у письмових
запереченнях, що спірні договори
розірвані, а приміщення вільні.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення прокурора, сторін
та третьої особи, надані під час
розгляду справи, суд вважає, що позов
слід задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Згідно ст. 21 ГПК України сторонами в
судовому процесі - позивачами і
відповідачами - можуть бути
підприємства та організації, зазначені
у статті 1 цього Кодексу.

Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.

Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
вимогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 ГПК України:
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Пунктом 1 частини 1 статті 80 ГПК
України встановлено, що господарський
суд припиняє провадження у справі,
якщо, спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

Пунктом 4.10. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що
питання припинення провадження у
справі в частині позовних вимог, а так
само про залишення позовних вимог у
певній частині без розгляду
господарський суд вирішує у
резолютивній частині рішення, яке
приймається по суті справи.

В судовому засіданні 09.10.2014р.
представником відповідача, що діяла на
підставі довіреності, виданої
юридичною особою - Одеським
національним політехнічним
університетом на представництво
інтересів Одеського
автомобільно-дорожнього коледжу
Одеського національного
політехнічного університету було
надано копію довідки № 729177 з
ЄДР, згідно якої, відповідач - є філією
Одеського національного
політехнічного університету без права
юридичної особи.

Таким чином, спір за позовом до
структурного підрозділу (філії), що не
має статусу юридичної особи не
підлягає розгляду в господарських
судах України, а тому провадження по
справі щодо Одеського
автомобільно-дорожнього коледжу
Одеського національного
політехнічного університету - слід
припинити.

Що стосується позовних вимог про
визнання недійсними спірних договорів,
то в цій частині у задоволенні позову
слід відмовити, з огляду на наступне:

Пунктом 10.1., укладених між відповідачем
3 та відповідачами 1, 2, договорів оренди
були встановлені терміни дії цих
договорів - до 01.07.2013р.

Пунктами 10.6, 10.7 спірних договорів
передбачалось, що у разі припинення
цього договору об'єкт оренди
повертається Орендарем орендодавцю за
актом приймання-передачі.

Як свідчать, копії актів
приймання-передавання (повернення)
об'єкту оренди від 01.07.2013 року, укладені
між орендодавцем - Одеським
автомобільно-дорожньим коледжем
Одеського національного
політехнічного університету та,
відповідно, орендарями - ФОП ОСОБА_1 та
ФОП ОСОБА_2 - об'єкти оренди повернуті
орендодавцю.

Отже, з наведеного, суд робить висновок,
що сторони Договорів оренди дійшли
згоди про їх припинення та повернення
орендованого майна 01.07.2013 року.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Пунктом 1 ст. 215 ЦК України встановлено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2, ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 207 ГК України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Згідно ч. 3 ст. 207 ГК України виконання
господарського зобов'язання, визнаного
судом недійсним повністю або в частині,
припиняється повністю або в частині з
дня набрання рішенням суду законної
сили як таке, що вважається недійсним з
моменту його виникнення. У разі якщо за
змістом зобов'язання воно може бути
припинено лише на майбутнє, таке
зобов'язання визнається недійсним і
припиняється на майбутнє.

Договори оренди, виходячи із їх змісту
та норм законодавства, що регулюють
орендні правовідносини, не можуть бути
визнані з моменту їх укладення та
повинні визнаватися недійсними лише на
майбутнє, приймаючи до уваги
неможливість повернення виконаного за
цими договорами.

Між тим, як зазначалось вище, спірні
договори припинили свою дію з 01.07.2013р. і
у зв`язку з цим, визнання їх недійсними
на майбутнє не може бути здійснено
через відсутність дії цих договорів в
майбутньому.

Тому суд не вбачає підстав для
задоволення позову в частині визнання
недійсним договору оренди № б/н від
27.04.2013 року укладеного між Одеським
автомобільно-дорожнім коледжем
Одеського національного
політехнічного університету та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та
про визнання недійсним договору оренди
№ б/н від 27.04.2013 укладеного між Одеським
автомобільно-дорожнім коледжем
Одеського національного
політехнічного університету та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2

Як було зазначено вище, ФОП ОСОБА_1, під
час розгляду справи у судовому
засіданні 20.10.2014р. підтвердив факт
зайняття ним приміщення нежитлового
приміщення загальною площею 197 кв. м.,
розташованого за адресою АДРЕСА_2, не
зважаючи на складений акт від 01.07.2013р.
про повернення цього майна відповідачу
3.

Зайняття спірного приміщення
відповідач 1 мотивує здійсненими
витратами на проведення ремонту та
поліпшеннями цього майна.

Відповідно до частини першої статті 35
ГПК України - обставини, які визнаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, можуть не доказуватись
перед судом, якщо у суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

Між тим, будь-яких правових підстав для
знаходження вказаної особи у спірному
приміщені, як на момент звернення
прокурора до суду з позовом, так і на
час вирішення спору - до матеріалів
справи не додано.

Тому, позов в частині виселення
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
нежитлового приміщення загальною
площею 197 кв. м., розташованого за
адресою АДРЕСА_2, та передачу зазначене
приміщення балансоутримувачу -
Одеському автомобільно-дорожньому
коледжу Одеського національного
політехнічного університету - підлягає
задоволенню.

Щодо вимоги про виселення Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 з нежитлового
приміщення загальною площею 198,1 кв. м.,
розташованого за адресою АДРЕСА_2, та
передачу зазначеного приміщення
балансоутримувачу - Одеському
автомобільно-дорожньому коледжу
Одеського національного
політехнічного університету, суд
зазначає, що в матеріалах справи
відсутні будь які докази знаходження
вказаної особі у спірному приміщені на
момент звернення до суду з позовною
заявою та на час вирішення спору.
Навпаки, до матеріалів справи додано
копію Акту приймання-передавання
(повернення) об'єкту оренди, укладеного
між відповідачем 2 та відповідачем 3.
Цим актом підтверджено повернення
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
спірного нежилого приміщення
балансоутримувачу - Одеському
автомобільно-дорожньому технікуму
ОНПУ після припинення дії договору
оренди бн від 27.04.2013р.

Тому, суд не вбачає підстав для
задоволення позову в цій частині,
оскільки на момент звернення з позовом
прав та законних інтересів позивачів
порушено не було.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного,
провадження по справі щодо Одеського
автомобільно-дорожнього коледжу
Одеського національного
політехнічного університету слід
припинити, позов в частині виселення
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з
нежитлового приміщення загальною
площею 197 кв. м., розташованого за
адресою АДРЕСА_2, та передачу зазначене
приміщення балансоутримувачу -
Одеському автомобільно-дорожньому
коледжу Одеського національного
політехнічного університету -
задовольнити, а решті позову відмовити,
з покладанням на відповідача 1 витрат
по сплаті судового збору пропорційно
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п. 1 ч. 1 ст. 80, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Виселити Фізичну
особи-підприємця ОСОБА_1 (65000, АДРЕСА_1,
код - НОМЕР_1) з нежитлового приміщення
загальною площею 197 кв. м.,
розташованого за адресою АДРЕСА_2, на
користь Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Одеській області (65012, м. Одеса, вул.
Велика Арнаутська, 15, код - 20984091) та
передати зазначене приміщення
балансоутримувачу - Одеському
автомобільно-дорожньому коледжу
Одеського національного
політехнічного університету.

3. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (65000, АДРЕСА_1,
код - НОМЕР_1) до Державного бюджету
України по коду бюджетної класифікації
22030001, рахунок №3008, отримувач -
ГУДКУ в Одеській області, , банк отримувача - ГУДКУ в Одеській
області, код ЄДРПОУ господарського
суду Одеської області 03499997 - 1218 гривень
судового збору.

4. Провадження по справі в частині
вимог до Одеського
автомобільно-дорожнього коледжу
Одеського національного
політехнічного університету -
припинити.

5. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 03.11.2014р.

Суддя
О.А. Демешин