ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2014 р.
Справа № 914/1985/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Мельник Г.І.

суддів
Новосад Д.Ф.

Хабіб М.І.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства

"Галичина", м. Радехів б/н від
15.08.2014 року

на рішення господарського суду
Львівської області від 28.07.2014 року

у справі № 914/1985/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агровідродження і К",
с. Жуків

Славутського району Хмельницької
області

до відповідача Приватного
акціонерного товариства "Галичина", м.
Радехів

Львівської області;

про стягнення 469 083, 00 грн.

за участю представників:

від позивача: Шитюк В.О. - представник
(довіреність № 25 від 23.06.2014р.)

Неверковець І.В. - головний
бухгалтер (наказ № 1 від 25.05.2010р.)

від відповідача: не з'явилися

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.08.2014р. у
складі колегії: головуючого судді
Мельник Г.І., суддів Новосад Д.Ф.,
Михалюк О.В. апеляційну скаргу прийнято
до провадження та призначено справу до
розгляду. У зв'язку з перебуванням
судді Михалюк О.В. у відпустці,
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
01.10.2014 року, у склад колегії по розгляду
даної справи замість судді Михалюк О.В.
введено суддю Хабіб М.І.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 28.07.2014р. у справі
№ 914/1985/14 (суддя Манюк П.Т.) позов
задоволено повністю; стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
"Галичина" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агровідродження і К" суму у розмірі 478
464, 65 грн., з них: 460 008,84 грн. - основного
боргу; 9 074,15 грн. - 3 % річних; 9 381,66 грн. -
судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що
відповідач всупереч умов Договору
доручення № 55/06 та Договору доручення
б/н свої зобов'язання в повному обсязі
не виконав, у зв'язку з чим у Приватного
акціонерного товариства "Галичина"
утворилася заборгованість, доказів
погашення якої та штрафних санкцій,
відповідно, станом на день розгляду
спору суду не подано.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням місцевого господарського
суду Приватне акціонерне товариство
"Галичина" оскаржило його в
апеляційному порядку, звернувшись до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою б/н від 15.08.2014 року, в якій
просить скасувати рішення
Господарського суду Львівської
області від 28.07.2014р. у справі № 914/1985/14 та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в частині стягнення
250 211,95 грн., оскільки вважає, що рішення
винесено з порушенням норм
матеріального права та неповним
з'ясуванням фактичних обставин, що
мають значення у даній справі.

Свої доводи скаржник аргументує,
зокрема тим, що судом першої інстанції
не досліджено первинних документів, а
саме звітів повіреного та
товарно-транспортних накладних, на
підставі яких здійснено заготівлю
молока за Договором доручення № б/н від
01.06.2010р. При цьому, скаржник зазначає, що
акти-відомості закупки молока від
населення Славутського району
Хмельницької області з 01.07.2011р. по
31.07.2011р., звіт повіреного за липень 2011р.
та товарно-транспортні накладні не
відповідають встановленим вимогам
первинного документа, внаслідок чого є
неналежними доказами, а тому, на думку
апелянта, не можуть підтвердити факт
здійснення спірної господарської
операції.

Крім цього, апелянт покликається
на те, що суд першої інстанції
помилково вважає, що прийняття
відповідачем податкової накладної від
31.07.2011 року № 2 на суму 250 211,95 грн. та
включення цієї суми у витрати для
податкового кредиту є доказом в
підтвердження факту надання позивачем
відповідачу у липні 2011 року послуг з
заготівлі молока.

Таким чином, скаржник вважає, що
суд першої інстанції дійшов невірного
та необґрунтованого висновку про те, що
матеріали справи містять документи,
які підтверджують факт надання
позивачем відповідачу послуг з
заготівлі молока у липні 2011 року.

Скориставшись своїм правом,
наданим ст. 96 ГПК України, ТзОВ
"Агровідродження і К" подало відзив на
апеляційну скаргу, в якому доводи
скаржника спростовує та зазначає про
відсутність порушень господарським
судом Львівської області при винесенні
судового рішення.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.08.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено справу до
розгляду на 16.09.2014р. Ухвалою
Львівського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 01.10.2014р. Ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
01.10.2014р. розгляд апеляційної скарги
відкладено на 05.11.2014р.

У зв'язку зі зміною складу суду
розгляд справи розпочато спочатку.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 01.10.2014р.,
зокрема, зобов'язано сторін провести
звірку взаєморозрахунків за Договором
Доручення б/н від 01.06.2010 року, за період
його дії з 01.06.2010 року по 31.05.2012 року, яку
оформити двостороннім актом з
покликанням на первинні документи, та в
якому вказати помісячно: кількість
заготовленої молокопродукції,
вартість послуг Повіреного (Позивача),
їх оплату та розмір відшкодування за
рахунок державних коштів (державної
дотації).

На виконання вимог ухвали суду
від 01.10.2014р. позивачем подано суду
односторонні акти звірки розрахунків
підписані лише уповноваженим
представником ТзОВ "Агровідродження і
К", які також скеровані для підпису
відповідачу. При цьому, відповідач
вимог ухвали суду від 01.10.2014р. не
виконав, витребуваних розрахунків суду
не подав.

Таким чином, апеляційний
господарський суд у відповідності до
ст. 101 ГПК України розглядає справу за
наявними у справі доказами.

В дане судове засідання прибули
представники позивача проте,
відповідач явки уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча своєчасно та належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду апеляційної скарги, що
підтверджується ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
01.10.2014р.

Враховуючи ту обставину, що
учасники судового процесу належним
чином були повідомлені про час, місце
розгляду апеляційної скарги та
наслідки неявки в судове засідання, а в
матеріалах справи достатньо доказів
для прийняття законного та
обґрунтованого рішення, судова колегія
дійшла до висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги за
відсутності представника відповідача.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши пояснення представників
позивача у даному судовому засіданні
та враховуючи пояснення представника
відповідача у попередньому судовому
засіданні, вивчивши матеріали справи
та оцінивши наявні в ній докази,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення Господарського суду
Львівської області від 28.07.2014р. у справі
№ 914/1985/14 слід залишити без змін,
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Галичина" без
задоволення, виходячи з наступного.

Аналізом матеріалів справи
встановлено, що 01 червня 2010 року між
Закритим акціонерним товариством
"Галичина" (Довіритель) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агровідродження і К» (Повірений)
укладено Договір доручення б/н (т. 1 а.с.
31).

Також, 01 червня 2012 року між
Приватним акціонерним товариством
"Галичина" (Довіритель) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агровідродження і К» (Повірений)
укладено Договір доручення № 55/06 (т. 1
а.с. 32-33).

Відповідно до п. 1.1. Договорів Повірений
зобов'язується від імені і за рахунок
відповідача виконати наступні
юридичні дії, права і обов'язки за якими
набуває безпосередньо Довіритель:
організувати заготівлю молока та
проводити розрахунки за отримане
Довірителем молоко та компенсацію на
нього з індивідуальними
молокоздавачами згідно відповідних
переліків.

Згідно з п. 1.2. Договорів за
здійснення дій, зазначених у п. 1.1.
Договорів, Довіритель зобов'язується
виплатити Повіреному винагороду. Так,
пунктом 4.1. Договорів передбачено, що
Довіритель зобов'язаний, зокрема,
виплатити Повіреному суму винагороди,
яка йому належить згідно з пунктом 1.2.
Договорів.

У відповідності до п. 5.1. Договорів
встановлено, що Довіритель за
виконання Повіреним передбачених
Договорами юридичних дій, зазначених у
пункті 1.1. Договорів, сплачує йому
винагороду (в розмірі згідно додатку)
шляхом перерахування на розрахунковий
рахунок, готівкою, тощо.

Як з'ясовано в ході розгляду
справи, згідно документальних доказів
на виконання умов Договору б/н від
01.06.2010р., з червня 2010р. до травня 2012р.
ТзОВ «Агровідродження і К» (Повіреним)
було надано ПАТ «Галичина» (Довірителю)
послуги з організації заготівлі молока
та розрахунків з молокоздавачами, що
підтверджується:

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.07.2010 р. № 1 на суму
141 151,00 грн. (т. 1 а.с.99);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.08.2010 р. № 2 на суму
160 390,20 грн. (т. 1 а.с.100);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 30.09.2010 р. № 3 на суму
177 372,00 грн. (т. 1 а.с.101);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.10.2010 р. № 4 на суму
167 527,75 грн. (т. 1 а.с.102);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 30.11.2010 р. № 5 на суму
96 000,45 грн. (т. 1 а.с.103);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.12.2010 р. № 6 на суму
82 889,80 грн. (т. 1 а.с.104);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.01.2011 р. № 1 на суму
78 074,50 грн. (т. 1 а.с.105);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 28.02.2011 р. № 2 на суму
88 404,00 грн. (т. 1 а.с.106);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.03.2011 р. № 3 на суму
154 151,20 грн. (т. 1 а.с.107);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 30.04.2011 р. № 4 на суму
165 904,80 грн. (т. 1 а.с.108);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.05.2011 р. № 5 на суму
282 384,00 грн. (т. 1 а.с.109);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 30.06.2011 р. № 6 на суму
57 920,40 грн. (т. 1 а.с.110);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 15.07.2011 р. № 7 на суму
199 503,60 грн. (т. 1 а.с.111);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.07.2011 р. № 8 на суму
250 211,95 грн. (т. 1 а.с.112);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.08.2011 р. № 9 на суму
257 159,00 грн. (т. 1 а.с.113);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 30.09.2011 р. № 10 на суму
247 100,00 грн. (т. 1 а.с.114);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.10.2011 р. № 11 на суму
174 022,20 грн. (т. 1 а.с.115);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 30.11.2011 р. № 12 на суму
119 715,30 грн. (т. 1 а.с.116);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.12.2011 р. № 13 на суму
102 285,00 грн. (т. 1 а.с.117);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 30.01.2012 р. № 1 на суму
30 450,00 грн. (т. 1 а.с.118);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.01.2012 р. № 2 на суму
41 250,60 грн. (т. 1 а.с.119);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 29.02.2012 р. № 3 на суму
70 795,80 грн. (т. 1 а.с.120);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.03.2012 р. № 4 на суму
117 889,20 грн. (т. 1 а.с.121);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 30.04.2012 р. № 5 на суму
138 631,80 грн. (т. 1 а.с.122);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 31.05.2012 р. № 6 на суму
188 334,72 грн. (т. 1 а.с.123).

Поряд з цим встановлено, що за
Договором б/н від 01.06.2010р. Повірений
надав Довірителю послуги з організації
заготівлі молока та розрахунків з
молокоздавачами на загальну суму 3 751
463,77 грн., що підтверджується
вищевказаними актами здачі-прийняття
робіт (наданих послуг).

Проте, Довіритель свої
зобов'язання за Договором б/н від
01.06.2010р. виконав частково сплативши
Повіреному 3 465 455,10 грн. вартості послуг
з організації заготівлі молока та
розрахунків з молокоздавачами.

З матеріалів справи вбачається,
що відповідач заборгованість перед
позивачем не погасив, що призвело до
виникнення боргу у відповідача у
розмірі 286 008,67 грн. (враховуючи
підписаний лише уповноваженим
представником Повіреного ТзОВ
«Агровідродження і К» та не повернутий
Повіреному примірник акту
здачі-приймання робіт (наданих послуг)
від 31.07.2011 р. № 8 на суму 250 211,95 грн.).

Також, документальними доказами у
справі з'ясовано, що на виконання умов
Договору № 55/06 від 01.06.2012р., в
червні-липні 2012р. ТзОВ
«Агровідродження і К» (Повіреним) було
надано ПАТ «Галичина» (Довірителю)
послуги щодо здійснення заготівлі
молока базисного в кількості 586 066 кг, що
підтверджується:

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 30.06.2012р. № 7 в
кількості 363 388 кг на суму 183 147,55 грн. (т. 1
а.с.124);

· актом здачі-прийняття робіт
(наданих послуг) від 25.07.2012 р. № 8 в
кількості 222 678 кг на суму 90 852,62 грн. (т. 1
а.с.125).

Таким чином, за Договором №55/06 від
01.06.2012р. Повірений надав Довірителю
послуги щодо здійснення заготівлі
молока базисного в кількості 586 066 кг на
загальну суму 274 000,17 грн., що
підтверджується вищевказаними актами
здачі-прийняття робіт (наданих послуг).
При цьому, встановлено, що Довіритель
свої зобов'язання за Договором № 55/06
від 01.06.2012р. виконав частково сплативши
Повіреному 100 000, 00 грн. вартості послуг
щодо здійснення заготівлі молока
базисного.

Відтак, з матеріалів справи
встановлено, що відповідач
заборгованість перед позивачем не
погасив, що призвело до виникнення
боргу у відповідача у розмірі 174 000,17
грн.

З'ясуванням доказів у справі
встановлено, що 31.07.2013 року та 18.03.2014
року позивач надіслав відповідачу
претензію (т. 1 а.с. 66-68) та відповідно
претензію № 08 (т. 1 а.с. 70-71) із вимогою
про підписання та повернення ПАТ
«Галичина» акту здачі-приймання робіт
(наданих послуг) від 31.07.2011 р. № 8 на суму
250 211,95 грн., а також із вимогою про
погашення заборгованості у сумі 460 008, 84
грн., проте відповіді на зазначені
претензії відповідач не надав.

Таким чином, оцінюючи доводи
позивача колегією суддів встановлено,
що ТзОВ «Агровідродження і К» просить
стягнути з ПАТ «Галичина» основну
заборгованість у розмірі 460 008,84 грн. (286
008,67 грн. за Договором б/н від 01.06.2010р. + 174
000,17 грн. за Договором №55/06 від 01.06.2012р.).

При цьому, доводи апеляційної
скарги стосуються виключно стягнення з
ПАТ «Галичина» на користь позивача 250
211,95 грн. згідно акту здачі-приймання
робіт (наданих послуг) від 31.07.2011 р. № 8.

У відповідності до ч. 2 ст. 101 ГПК
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно з ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання
зобов'язання-відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання
виникає, зокрема із господарського
договору (ст. 174 Господарського кодексу
України).

Статтею 509 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Водночас, ст.174 ГК України
визначає, що однією з підстав
виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Статтею 1000 ЦК України встановлено, що
за договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії.
Правочин, вчинений повіреним, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки довірителя. Договором
доручення може бути встановлено
виключне право повіреного на вчинення
від імені та за рахунок довірителя всіх
або частини юридичних дій,
передбачених договором. У договорі
можуть бути встановлені строк дії
такого доручення та (або) територія, у
межах якої є чинним виключне право
повіреного.

У відповідності до ст. 1002 ЦК України
повірений має право на плату за
виконання свого обов'язку за договором
доручення, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо в договорі
доручення не визначено розміру плати
повіреному або порядок її виплати, вона
виплачується після виконання
доручення відповідно до звичайних цін
на такі послуги.

При цьому, ст. 1007 ЦК України
передбачено, що довіритель
зобов'язаний виплатити повіреному
плату, якщо вона йому належить.

Відповідно ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог-відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
судом встановлено, що у липні 2011 року
позивач надав відповідачу послуги з
організації заготівлі молока та
розрахунків з молокоздавачами за
Договором б/н від 01.06.2010р., що
підтверджується: актами-відомостями
закупки молока від населення
Славутського району Хмельницької
області з 01.07.2011р. по 31.07.2011р. в загальній
кількості 294 367 кг молока базисного (т. 1
а.с. 227-252); звітом повіреного за липень
2011р., який затверджений відповідачем та
згідно якого, позивач від імені і за
рахунок відповідача заготовив у
населення 294 367 кг молока базисного (т. 1
а.с. 226); товарно-транспортними
накладними (т. 1 а.с. 135, 140, 145, 148, 151, 154, 157,
160, 163, 166, 169, 172, 175, 178, 181, 183, 187, 190, 193, 196, 199,
202, 205, 208, 211, 214, 217, 220, 223); накладними на
внутрішнє переміщення за липень 2011р. з
молокоприймального пункту на
молокопереробний завод відповідача, а
також платіжними дорученнями,
відповідно до яких відповідач
перерахував на розрахунковий рахунок
позивача цільові кошти в розмірі 618 170,70
грн. для проведення позивачем від імені
відповідача розрахунків із
молокоздавачами за здане ними молоко в
кількості 294 367 кг. базисного молока.

Крім цього, факт надання позивачем
відповідачу послуг з організації
заготівлі молока та розрахунків з
молокоздавачами за Договором б/н від
01.06.2010р. підтверджується також довідкою
№85 від 25.07.2014р. ПАТ «Банк «Фінанси та
кредит», якою підтверджено факт
поступлення грошових коштів на р/р
позивача від відповідача, прибутковим
касовим ордером № 131 від 29.08.2011р.,
відповідно до якого позивач отримав 618
170,70 грн., видатковими касовими ордерами
№ 435-460 від 29.08.2011р. згідно яких позивач
надав під звіт молокозбирачам гроші в
загальній сумі 618 170,70 грн. для
проведення розрахунків з
молокоздавачами за здане молоко в
липні 2011р., звітами
матеріально-відповідальних осіб № 271-294
від 31.08.2011р. про використання коштів,
отриманих під звіт, якими підтверджено
цільове використання 618 170,70 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарська
операція - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства. За приписами статті 4
цього Закону одним із принципів
бухгалтерського обліку є превалювання
сутності над формою - операції
обліковуються відповідно до їх
сутності, а не лише виходячи з
юридичної форми.

Отже, будь-які документи (у тому
числі договори, акти тощо) мають силу
первинних документів лише у разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення господарського,
бухгалтерського і податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
обліку господарської операції є
первинний документ, який фіксує факт
здійснення операції.

Первинні документи підлягають
обов'язковій перевірці працівниками,
які ведуть бухгалтерський облік, за
формою і змістом, тобто перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів та відповідність
господарської операції діючому
законодавству.

Як вбачається із вищевказаних актів,
звіту, накладних та платіжних доручень
такі підписані уповноваженими
представниками позивача та
відповідача. Відтак, покликання
скаржника на те, що судом першої
інстанції не досліджено первинних
документів, колегія суддів вважає
безпідставними та зазначає, що вказані
первинні документи свідчать про
реальне надання позивачем відповідачу
послуг за Договором б/н від 01.06.2010р.

Таким чином з врахуванням викладеного,
судом встановлено, що у липні 2011 року
позивачем надавалися відповідачу
послуги з організації заготівлі молока
та розрахунків з молокоздавачами за
Договором б/н від 01.06.2010р., а тому
покликання скаржника на відсутність
доказів по факту надання позивачем
відповідачу послуг з заготівлі молока
у липні 2011 року колегія суддів вважає
необгрунтованими.

Більше того, колегія суддів зазначає,
що за укладеними між сторонами
Договорами впродовж 2010-2012 років
позивач надавав послуги відповідачу
щодо організації заготівлі молока та
проведення розрахунків за нього із
молокоздавачами, тобто послуги
відповідачем споживалися у процесі їх
надання, а тому єдиною підставою обліку
таких послуг та їх оплати є акти
здачі-прийняття послуг.

Поряд з цим, перевіряючи доводи
апеляційної скарги в частині
покликання скаржника на те, що
податкова накладна від 31.07.2011р. № 2 не
була ним прийнята та показники цієї
податкової накладної не були ним
включені до витрат з заготівлі молока,
а відтак не були включені до
відшкодування податку на додану
вартість, а сам лише факт виписки
позивачем податкової накладної не може
підтверджувати факт відшкодування
відповідачем податку на додану
вартість, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 201 Податкового
Кодексу України, податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Крім цього, у матеріалах справи
міститься лист Славутської об'єднаної
державної податкової інспекції №
4114/9/2214-15.00-10 від 25.07.2014р. (т. 2 а.с. 45),
відповідно до якого повідомляється, що
контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому, платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій. А також
зазначено, що підтвердження продавцю
про прийняття його податкової
накладної та/або розрахунку
коригування до Єдиного реєстру
податкових накладних є квитанція в
електронному вигляді у текстовому
форматі, яка надсилається протягом
операційного дня.

Таким чином, на запит ТзОВ
«Агровідродження і К» щодо
розбіжностей у податковій звітності
про проведення електронної обробки
(звірки) даних, які заявлені у
податковій звітності станом на 31.07.2011р.
від порталу прийому звітності "МДЗ
України", версія 2.2.2.11 (т. 2 а.с. 46),
отримано довідку (квитанція № 1, т. 2 а.с.
47), відповідно до якої, за даними МЗД
України розбіжності у податковій
звітності ТзОВ «Агровідродження і К» з
контрагентами відсутні.

Відтак, враховуючи вищенаведене,
колегія суддів вважає, що відповідач
належним чином прийняв вказану
податкову накладну від 31.07.2011р. № 2 та
зареєстрував її в Єдиному реєстрі
отриманих податкових накладних, а тому
покликання апелянта в цій частині
розцінює як безпідставні.

Таким чином, з'ясовуючи
документальні докази у справі,
враховуючи пояснення представника
відповідача у судовому засіданні
Львівського апеляційного
господарського суду, а також з огляду
на доводи викладені у апеляційній
скарзі щодо оскарження рішення
господарського суду Львівської
області від 28.07.2014р. лише в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача 250 211,95 грн. (щодо акту
здачі-приймання робіт (наданих послуг)
від 31.07.2011 р. № 8), колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
основної заборгованості у розмірі 460
008,84 грн. за неналежне виконання
укладених між сторонами Договору б/н
від 01.06.2010р. та Договору № 55/06 від
01.06.2012р., а отже і в частині стягнення 250
211,95 грн. згідно акту здачі-прийняття
робіт від 31.07.2011р. № 8.

Оскільки встановлено, що
відповідач належним чином не виконав
взяті на себе зобов'язання передбачені
Договором б/н від 01.06.2010р. та Договором
№ 55/06 від 01.06.2012р. та одночасно,
перевіривши доводи позивача
встановлено, що ТзОВ "Агровідродження і
К" у позовній заяві просить, зокрема,
стягнути з відповідача 3 % річних у
розмірі 9 074,15 грн. за період з 19.08.2013р. по
15.04.2014р., що передбачено ст. 625
Цивільного кодексу України (розрахунок
т. 1 а.с. 72-74).

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено,
що зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Таким чином, колегія суддів
покликається на те, що якщо
зобов'язання виконано не належним
чином, то воно не припиняється, а
навпаки на сторону, яка допустила
неналежне виконання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтею 625
Цивільного кодексу України, оскільки
остання передбачає, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відтак, провівши перерахунок
нарахування 3% річних судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 9 074,15
грн. 3% річних за період з 19.08.2013р.
(семиденний строк від дня отримання
відповідачем претензії 09.08.2013р.,
платіжне доручення т. 1 а.с. 15) по 15.04.2014р.
(дата визначена позивачем згідно
поданого розрахунку т. 1 а.с. 72-74).

З огляду на викладене, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду вважає
обґрунтованим висновок місцевого
господарського суду про задоволення
позовних вимог та зазначає, що
скаржником у справі не доведено
обставини на які він покликається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення Господарського суду
Львівської області від 28.07.2014р.
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає, а
інші зазначені в апеляційній скарзі
доводи скаржника не відповідають
матеріалам справи, документально не
обґрунтовані, не базуються на
законодавстві, що регулює спірні
правовідносини, а тому не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст. 104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в
апеляційному порядку, відповідно до
вимог ст. 49 ГПК України покласти на
скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, - Львівський апеляційний
господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Львівської області від 28.07.2014р. у справі
№ 914/1985/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу Приватного акціонерного
товариства "Галичина", м.Радехів б/н від
15.08.2014 року - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення
Господарського суду Львівської
області в апеляційному порядку
покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в
Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складений
10.11.2014р.

Головуючий-суддя
Мельник Г.І.

Суддя
Новосад Д.Ф.

Суддя
Хабіб М.І.