ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.
Справа № 914/1871/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого судді
Орищин Г.В.

суддів
Галушко Н.А.

Данко Л.С.

розглянув апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Банк Перший" від 28.08.2014р., б/н

на рішення господарського суду
Львівської області від 11.08.2014р.

у справі № 914/1871/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Банк Перший", Київ

до відповідача товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Український стандарт", м.Львів

про стягнення 159989,11 грн.

за участю представників сторін:

- від позивача - Радкевич П.І.,

- від відповідача - Труш І.М.

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 11.08.2014р. у справі
№914/1871/14 (суддя Крупник Р.В.) відмовлено
в задоволенні позову публічного
акціонерного товариства (надалі - ПАТ)
"Банк Перший" до товариства з обмеженою
відповідальністю (надалі - ТзОВ)
"Будівельна компанія "Український
стандарт" про стягнення 159989,11 грн.
майнової шкоди в порядку регресу.

При прийнятті рішення суд виходив з
того, що зміст п.5.7.3 правил ФФБ свідчить
про встановлення сторонами поряд з
відповідальністю боржника (ПАТ "Банк
Перший") додаткової (субсидіарної)
відповідальності забудовника (ТОВ
"Будівельна компанія "Український
стандарт"), яка настає виключно у разі
недостатності грошових коштів
оперативного резерву для виплати
довірителям. Таким чином,
відшкодування збитків основного
боржника (банку) в порядку регресу за
рахунок додаткового (субсидіарного)
боржника (відповідача) суперечить
приписам ст.ст.543-544, 619 ЦК України.

Разом з тим, на думку суду, виходячи зі
змісту спірних правовідносин, нормами,
які їх фактично регулюють, є ст.ст. 22, 611,
623 ЦК України та ст.ст. 224, 225 ГК України,
які стосуються питання стягнення
збитків, завданих внаслідок порушення
забудовником умов договору про
організацію спорудження об'єкта
будівництва. Розглядаючи позовні
вимоги в розрізі даних норм, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
стягнення збитків через недоведеність
протиправності поведінки відповідача
(позивач не направляв відповідачу
письмової вимоги про повернення коштів
на рахунок ФФБ для виплати їх ОСОБА_4, що
свідчить про відсутність порушень
законодавства, правил ФФБ та договору з
боку відповідача). Крім того, зважаючи
на ненаправлення вимоги до відповідача
та враховуючи положення ч.16 ст.11 Закону
України "Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю", позивач несе
відповідальність власним майном за
виплату спірних коштів довірителю.

Дане рішення оскаржив позивач, у
зв'язку з його незаконністю та
необґрунтованістю, на його думку,
просив рішення скасувати та прийняти
нове, яким задоволити позов. Доводи
апеляційної скарги ґрунтуються на
тому, що суд першої інстанції дійшов
невірного висновку про субсидіарну
відповідальність відповідача. Вказане
випливає з того, що оскільки довіритель
ФФБ ОСОБА_4 звернувся із заявою про
повернення внесених ним на будівництво
коштів після запланованої дати
введення в експлуатацію об'єкта
будівництва, то підставою для виплати
йому коштів не були положення п.5.2.10
договору №1/16 та п.п. 5.7.2-5.7.3 правил ФФБ.
Скаржник вважає, що застосуванню у
спірних відносинах підлягає п.15.13
договору №1/1. Крім того, зазначив, що
позивач не мав обов'язку звертатись до
відповідача з письмовою вимогою про
повернення коштів довірителю, оскільки
мала місце не дострокова відмова від
участі у ФФБ, а відмова від його участі
після строків введення в експлуатацію
об'єкта будівництва, що є підставою для
застосування процедури, встановленої
ч.7 ст.20 Закону України "Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю".

Не погоджуючись із апеляційною
скаргою, позивач подав до суду відзив
(та доповнення до нього), в якому
заперечив доводи апелянта та зазначив,
що рішення суду прийнято із
врахуванням всіх фактичних обставин
справи та з відповідністю правовим
нормам, які регулюють спірні
правовідносини, у зв'язку з чим просив
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення. У відзиві
позивач додатково зазначив, що
фінансові ризики ПАТ «Банк Перший»
забезпечені іпотечним договором
майнових прав від 15.04.2008р. на об'єкт
незавершеного будівництва по АДРЕСА_1.
Крім того, 21.11.2012р. між ЛМУ ГУМУС України
у Львівській обл., ТзОВ «БК
«Український стандарт» та ПрАТ «Ірокс»
було припинено дію договору від 10.08.2006р.
та визначено нового генпідрядника -
ПрАТ «Ірокс».

З матеріалів справи та апеляційної
скарги вбачається наступне:

10.08.2006р. між Львівським міським
управлінням МВС України у Львівській
обл. (замовником) та ТзОВ "Будівельна
компанія "Український стандарт"
(генпідрядником) було укладено договір
підряду на будівництво
багатоквартирних житлових будинків у
АДРЕСА_1 на земельній ділянці, що надана
в постійне користування замовнику. За
умовами вказаного договору замовник
передав генпідряднику низку своїх
функцій, як замовника згідно цього
договору, включно з правом на залучення
грошових коштів, матеріальних та інших
активів (а.с. 26-32, том 2).

Правилами фонду фінансування
будівництва виду "А" житлових будинків
АДРЕСА_1 (надалі - Правила ФФБ), що
затверджені рішенням спостережної
ради та правління ВАТ "Універсальний
банк розвитку та партнерства" від
09.04.2008р. (а.с.11-20, том 1), встановлено
процедуру створення ФФБ, організації
взаємовідносин забудовника,
управителя та довірителів ФФБ, порядок
встановлення управління майном, умови,
особливості та обмеження здійснення
управління майном, напрями та порядок
використання залучених коштів у ФФБ,
порядок участі у ФФБ та порядок відмови
від участі в ньому, типи вимірних
одиниць об'єктів інвестування, порядок
та умови закріплення об'єкта
інвестування за довірителем, розмір
винагороди управителя та інші умови
функціонування ФФБ.

Відповідно до цих правил, управителем
фонду виступає ВАТ "Універсальний банк
розвитку та партнерства"
(правонаступником якого виступає
позивач), а забудовником - ТзОВ
"Будівельна компанія "Український
стандарт".

10.04.2008р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір №1/1 (надалі -
договір №1/1), відповідно до якого
забудовник зобов'язався в строки та на
умовах, визначених цим договором,
збудувати, ввести в експлуатацію
житлові будинки АДРЕСА_1 у місті Львові
відповідно до технічного завдання
(додатку №1 до договору) та передати у
власність довірителів ФФБ відповідно
до списку, наданого замовником, житлові
та нежитлові приміщення, які
знаходяться в об'єкті будівництва, а
замовник зобов'язався згідно з умовами
цього договору, відповідно до правил
ФФБ та укладених з довірителями
договорів про участь в ФФБ, здійснювати
фінансування будівництва об'єкту
будівництва за рахунок коштів, наданих
йому на праві довірчої власності
довірителями ФФБ (а.с. 21-27, 29, том 1).

12.05.2008р. між управителем та довірителем
ФФБ ОСОБА_4 було укладено договір №1/16
про участь у ФФБ (надалі - договір №1/16,
а.с.36-39, том 1), відповідно до умов якого
довіритель на підставі повного
визнання ним правил ФФБ дає згоду на
участь у вказаному ФФБ (п.1.1) та з метою
отримання у власність об'єкта
інвестування, що буде збудований у
майбутньому, зобов'язується передати
управителю у довірчу власність грошові
кошти у сумі, що відповідає вартості
вимірних одиниць площі об'єкта
інвестування на момент проведення
платежу, а управитель зобов'язаний
використати ці кошти для фінансування
будівництва житлових будинків АДРЕСА_1
яке здійснюватиметься ТзОВ "Будівельна
компанія "Український стандарт" у
порядку, визначеному правилами ФФБ та
цим договором (п.1.2).

Відповідно до п. 2.1 договору №1/16 (в
зміненій редакції згідно договору
№1/16.1 від 11.12.2009р., а.с.40, том 1) об'єктом
інвестування за цим договором є
однокімнатна квартира №174 в будинку №61
на 6 поверсі, житловою площею 18 кв.м. та
загальною площею 39,7 кв.м. у об'єкті
будівництва, який заплановано ввести в
експлуатацію в ІІІ кварталі 2011 року.

На виконання умов договору №1/16, ОСОБА_4
вніс у ФФБ кошти у розмірі 143382,91 грн., що
підтверджується меморіальними
ордерами та свідоцтвом №62 про участь у
ФФБ (а.с.41, 44, 47, 50, 53 том 1).

Забудовник своїх обов'язків за
договором №1/1 щодо своєчасного
будівництва та введення в експлуатацію
об'єкта будівництва не виконав та в 2010
році зупинив будівництво. Вказані
обставини не заперечуються обома
сторонами, підтверджуються
матеріалами справи (а.с. 39-32, том 1) та
рішенням господарського суду
Львівської області від 28.09.2010р. у справі
№15/132, яким зобов'язано ТзОВ "Будівельна
компанія "Український стандарт"
продовжити будівництво житлових
будинків АДРЕСА_1 та здійснювати
будівництво в строки, передбачені
графіком виконання будівельних робіт
(а.с.34-35, том 1).

У зв'язку з наведеними обставинами,
ОСОБА_4 звернувся з позовом до ПАТ «Банк
Перший» про розірвання договору про
його участь у ФФБ та стягнення внесених
ним у ФФБ грошових коштів. Рішенням
Шевченківського районного суду
м.Львова від 26.06.2012р. у справі №1328/3698/2012
(а.с.84-85, том 1), залишеним без змін
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 03.04.2013р. (а.с.88-89,
том 1) було повністю задоволено позов
ОСОБА_4 до ПАТ «Банк Перший», розірвано
договір №1/16 та стягнуто з ПАТ "Банк
"Перший" кошти в розмірі 143382,91 грн. та
1970,83 грн. судових витрат.

З платіжних вимог (а.с. 91-92, том 1) та
виписки по особовому рахунку ПАТ "Банк
"Перший" (а.с.93, том 1) вбачається, що
позивач 04.03.2014р. перерахував на рахунок
ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва 145353,74
грн. присуджених на користь ОСОБА_4 та
14635,37 грн. виконавчого збору.

Покликаючись на положення ст. 20 Закону
України "Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю" (надалі - Закон №978-IV) та
п.15.13 договору №1/1, яким передбачено, що
за невиконання умов даного договору з
вини забудовника, забудовник приймає
на себе компенсацію збитків, реально
понесених управителем при виплаті
компенсації довірителям, позивач
звернувся із позовом до суду про
стягнення з відповідача в порядку
регресу 159989,11 грн. шкоди, заподіяної з
вини відповідача внаслідок припинення
будівництва об'єктів по АДРЕСА_1

Судова колегія, заслухавши пояснення
представників сторін, оцінивши подані
сторонами докази на відповідність їх
фактичним обставинам і матеріалам
справи, вважає, що підстави для
задоволення апеляційної скарги та,
відповідно, скасування оскаржуваного
рішення - відсутні, з огляду на
наступне:

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону №978-IV, у
разі порушення забудовником строків
спорудження об'єкта будівництва або у
разі неналежного виконання
управителем своїх обов'язків,
передбачених частиною першою цієї
статті, довіритель має право вимагати
від управителя дострокового
розірвання договору та виплати йому
коштів. Управитель зобов'язаний
виплатити довірителю кошти у сумі, що
визначається відповідно до статті 20
цього Закону при відмові довірителя
від участі у ФФБ і не може бути меншою
за суму, внесену довірителем до ФФБ.
Довіритель не сплачує управителю
винагороду за виплату йому коштів у
разі, якщо довіритель відмовляється
від участі у ФФБ з підстав, визначених
цією частиною.

Відповідно до ч.4 ст. 20 Закону №978-IV, сума
коштів, що підлягає поверненню
довірителю при відмові від участі у
ФФБ, визначається управителем,
виходячи з кількості закріплених за
довірителем вимірних одиниць об'єкта
інвестування, поточної ціни вимірної
одиниці цього об'єкта інвестування на
день передачі коштів в управління
управителю ФФБ.

Порядок дострокового припинення
управління майном за ініціативою
довірителя та умови виплати коштів
довірителю визначені в розділі 5.7
правил ФФБ. Так, п.5.7.2 правил ФФБ
встановлено, що довіритель може
отримати грошові кошти протягом 30-ти
банківських днів з дня подання заяви
про відмову від участі у ФФБ. Крім того,
аналогічні положення містяться і в
п.5.2.10 договору №1/16.

Як зазначено в рішенні Шевченківського
районного суду м. Львова від 26.06.2012 р. у
справі №1328/3698/2012, ОСОБА_4 направляв ПАТ
«Банк Перший» заяву про розірвання
договору та повернення коштів, однак
дана вимога відповідачем виконана не
була.

Зважаючи на це, не беруться до уваги
покликання скаржника, що після
звернення довірителя ФФБ до управителя
ФФБ про повернення внесених
довірителем коштів (після запланованої
дати введення об'єкта в експлуатацію), в
управителя не виникло обов'язку щодо
сплати цих коштів, яке обґрунтовано ним
п.5.7.1 правил ФФБ. Колегія суддів
наголошує на тому, що обов'язок
управителя повернути довірителю ці
кошти виник в нього в силу прямої
вказівки ч.4 ст.18 Закону №978-IV.

В силу положень ст.ст.17, 20 Закону №978-IV
виплата довірителям коштів з фонду ФФБ
здійснюється з коштів оперативного
резерву, сформованого управителем
відповідно до встановлених обмежень за
рахунок отриманих в управління коштів.
Для ФФБ виду А виплата коштів
довірителю не може здійснюватися за
рахунок іншого ФФБ або власного майна
управителя.

Відповідно до пунктів 3.6 та 3.7 правил
ФФБ, для досягнення визначеної мети
управління коштами ФФБ управитель
перераховує частину отриманих від
довірителів грошових коштів на
фінансування об'єкта будівництва,
відповідно до укладеного договору між
управителем ФФБ та забудовником та цих
правил, але не більше 95% від отриманих в
управління коштів довірителів. З
грошових коштів у розмірі 5% від
отриманих в управління коштів
довірителів управитель формує
оперативний резерв ФФБ, який
залишається в управлінні управителя і
використовується лише для повного або
часткового повернення коштів
довірителям з ФФБ, а також
перерозподілу отриманих в управління
коштів між об'єктами будівництва
внаслідок здійснення довірителями
операцій зміни об'єкта інвестування.

Частинами 8-9 ст.20 Закону №978-IV
передбачено, що у разі дострокового
припинення управління майном
забудовник, на вимогу управителя ФФБ
виду А, зобов'язаний у визначений
правилами ФФБ строк перерахувати на
рахунок ФФБ кошти для подальшої
виплати довірителю. Дана норма
продубльована пунктом 5.7.3 правил ФФБ,
яким передбачено, що у випадку
недостатності коштів оперативного
резерву для виплати довірителю,
забудовник на вимогу управителя
зобов'язаний перерахувати на рахунок
ФФБ для виплати довірителю кошти в
необхідному обсязі у термін,
встановлений п.5.7.2 правил.

Згідно п.4.11 правил ФФБ при достроковому
припиненні управління майном
довірителя, забудовник, на письмову
вимогу управителя, зобов'язаний
протягом 20 робочих днів від дня її
отримання, перерахувати на рахунок ФФБ
кошти для подальшого повернення їх
довірителям. Аналогічні положення
містяться також в п.8.4.12 договору №1/1.

Як вбачається з матеріалів справи і не
заперечується обома сторонами, ПАТ
«Банк Перший» не звертався до ТзОВ
"Будівельна компанія "Український
стандарт" з вимогою про перерахування
на рахунок ФФБ коштів для подальшої
виплати ОСОБА_4

Таким чином, зважаючи на вищенаведене,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що у зв'язку із відсутністю
відповідного звернення ПАТ «Банк
Перший», у відповідача не виникло
обов'язку перед позивачем щодо
перерахування коштів для подальшої
виплати ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом. Як вбачається з положень
вказаної статті для її застосування
необхідно, зокрема, довести факт
завдання іншою особою шкоди та вину
цієї особи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
позовні вимоги у даній справі
стосуються стягнення із забудовника
ФФБ: 1) коштів, повернених ОСОБА_4 при
розірванні договору про його участь у
ФФБ; 2) судового збору у справі №1328/3698/2012
Шевченківського районного суду м.
Львова; 3) виконавчого збору у
виконавчому провадженні №ВП 38283724.

При цьому, жодна із вказаних позицій не
свідчить про заподіяння шкоди ПАТ
«Банк Перший», оскільки:

1) Як зазначалось вище, обов'язок ПАТ
«Банк Перший» повернути ОСОБА_4 внесені
ним кошти виник в банку в силу прямої
вказівки ч.4 ст.18 Закону №978-IV. Банк, при
цьому, не скористався наданим йому
правом звернутися до ТзОВ "Будівельна
компанія "Український стандарт" з
вимогою про перерахування йому цих
коштів для подальшої виплати
довірителю, а таким чином у відповідача
не виникло обов'язку перерахування
позивачу цих коштів.

При цьому, повернені довірителю ФФБ
кошти не можуть вважатись збитками,
оскільки повернення коштів довірителю
ФФБ є окремим інститутом, підстави,
процедура та джерела сплати для якого
визначені ст.ст. 17, 18, 20 Закону №978-IV.
Позивач жодним чином не довів тієї
обставини, що ТзОВ "Будівельна компанія
"Український стандарт" заподіяло
ОСОБА_4 шкоду, яка була відшкодована
позивачем і, відповідно, мала би бути
стягнута в порядку регресу.

В даній спірній ситуації порушення
відповідачем строків будівництва не
може вважатись фактом заподіяння шкоди
іншій особі, а є лише однією з підстав
для застосування довірителем ФФБ
положень ч.4 ст.18 Закону №978-IV.

2) Понесені банком витрати зі сплати
судового збору у справі №1328/3698/2012
Шевченківського районного суду м.
Львова та виконавчого збору у
виконавчому провадженні №ВП 38283724
пов'язані з бездіяльністю банку
стосовно повернення ОСОБА_4
відповідної суми коштів, що було
встановлено в рішенні Шевченківського
районного суду м. Львова від 26.06.2012р.
Відповідно, вказані суми не можуть
вважатись збитками, які виникли з вини
ТзОВ "Будівельна компанія "Український
стандарт".

Відповідно до ч.16 ст.11 Закону №978-IV
управитель ФФБ при здійсненні
управління ФФБ не несе
відповідальності власним майном за
виплату коштів довірителю ФФБ в разі
його відмови від участі у ФФБ виду А,
якщо управитель ФФБ дотримався
встановлених правилами ФФБ процедур
щодо забезпечення можливості
отримання довірителем коштів з ФФБ на
вимогу довірителя.

Зважаючи на все вищевикладене, на думку
колегії суддів у спірних
правовідносинах немає підстав для
застосування як ст.1191 ЦК України, так і
ст.ст.22, 623 ЦК України та ст.ст. 224, 225 ГК
України.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія,
прийшла до висновку про
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, як такого, що прийнято
відповідно до обставин та матеріалів
справи з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Львівської області від 11.08.2014р. у справі
№914/1871/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "Банк Перший" - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Повний текст постанови складений
14.11.2014р.

Головуючий суддя
Орищин Г.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Данко Л.С.