КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.
Справа№ 911/1905/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Ільєнок Т.В.

Власова Ю.Л.

при секретарі судового засідання -
Натха М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Київської області
від 18.07.2014р. (дата підписання 22.07.2014р.)

по справі № 911/1905/14 (суддя Горбасенко
П.В.)

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до Підприємства "Березаньтепломережа"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України

про стягнення 183 683, 35грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулася з позовом
до Підприємства "Березаньтепломережа"
про стягнення 183 683,35грн.
заборгованості, з яких: 108 414,21грн.
інфляційних втрат та 75 269,14грн. 3 %
річних.

Рішенням господарського суду
Київської області від 18.07.2014р. у справі
№911/1905/14 позов задоволено частково;
стягнуто з Підприємства
"Березаньтепломережа" на користь
Дочірньої компанії „Газ України"
Національної акціонерної компанії
„Нафтогаз України" 100 051 грн. 55 коп.
інфляційних втрат, 69 856 грн. 06 коп. 3 %
річних та 3 398 грн. 15 коп. судового збору.
У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із винесеним рішенням,
Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулася до
Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Київської
області від 18.07.2014р. у справі №911/1905/14 в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.08.2014р. у
справі №911/1905/14 у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді:
Ільєнок Т.В., Хрипун О.О. апеляційну
скаргу Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Київської області
від 18.07.2014р. прийнято до провадження та
призначено справу до розгляду на
09.09.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 09.09.2014р., у
зв'язку із перебуванням судді Хрипуна
О.О. у відпустці, для розгляду справи
сформовано колегію у складі:
головуючий по справі суддя - Корсакова
Г.В., судді: Ільєнок Т.В., Власов Ю.Л.

Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 09.09.2014 та від
30.09.2014 розгляд справи №911/1905/14
відкладався на 30.09.2014 та на 14.10.2014,
відповідно.

14.10.2014 позивачем через відділ
документального забезпечення суду
подано заяву про долучення до
матеріалів справи доказів направлення
третій особі копії апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014 розгляд
справи №911/1905/14 відкладено на 21.10.2014.

В судове засідання 21.10.2014р.
представники сторін та третьої особи
не з'явилися, про час та місце розгляду
апеляційної скарги були повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили, клопотань про
відкладення розгляду справи не
подавали.

Судова колегія вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу по суті
за відсутності представників сторін та
третьої особи, явка яких в судове
засідання обов'язковою не визнавалась.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а оскаржуване рішення
підлягає частковому скасуванню,
виходячи з наступного.

Як встановленою судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
20.12.2010р. між ДК «Газ
України»(постачальник) та
Підприємством «Березаньтепломережа»
(покупець) укладено договір про
закупівлю природного газу за державні
кошти №06/10-2514 БО-17, відповідно до якого
постачальник зобов'язався поставити
покупцеві імпортований природний газ,
а покупець зобов'язався прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у п. 1.2 цього Договору.

Рішенням господарського суду
Київської області від 08.10.2012р. у справі
№ 21/099-12, яке набрало законної сили, за
позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» до
Підприємства «Березаньтепломережа»
про стягнення 1 857 228,24 грн. встановлено,
що на виконання умов Договору, протягом
січня-квітня 2011 року позивачем
поставлено, а відповідачем прийнято
природний газ загальною вартістю 1 879
650,17 грн., що підтверджується підписами
та відбитками печаток сторін на Актах
приймання-передачі природного газу:
від 31.01.2011р. на суму 707 891,80 грн., від
28.02.2011р. на суму 657 967,48 грн., від 31.03.2011р.
на суму 420 850,81 грн., від 30.04.2011р. на суму 92
940,08 грн. Відповідач свої обов'язки за
Договором в частині своєчасної оплати
вартості поставленого газу належним
чином не виконав, сплативши лише 266 647,44
грн., внаслідок чого за ним утворилось 1
613 002,73 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду
Київської області від 08.10.2012р. у справі
№ 21/099-12 позовні вимоги задоволено,
стягнуто з Підприємства
«Березаньтепломережа» на користь
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» 1 613 002 грн. 73 коп.
заборгованості, 121 197 грн. 80 коп. пені, 69
705 грн. 73 коп. 3% річних, 53 321 грн. 98 коп.
інфляційних втрат та 37 144 грн. 56 коп.
судового збору.

Відповідно до частини 3 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Згідно виписки з рахунку позивача №
4035 за 21.12.2012р. відповідачем
погашено борг на суму 327 904,55грн.

Позивач звернувся з позовом у даній
справі про стягнення з відповідача 108
414,21грн. інфляційних втрат за період з
01.11.2012р. по 30.04.2014р. та 75 269,14грн. 3 % річних
за період з 20.10.2012р. по 16.05.2014р., які
нараховані на 1 613 002 грн. 73 коп.
заборгованості ( з урахуванням
здійсненої оплати), 121 197 грн. 80 коп. пені,
69 705 грн. 73 коп. 3% річних, 53 321 грн. 98 коп.
інфляційних втрат та 37 144 грн. 56 коп.
судового збору, що стягнуті за рішенням
господарського суду Київської області
від 08.10.2012р. у справі №21/099-12.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Згідно з приписами частини 1 статті 509
ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому боржник
зобов'язаний вчинити на користь
кредитора певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтями 546, 549 ЦК України передбачено,
що виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Під неустойкою (штрафом,
пенею) розуміється грошова сума або
інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Отже, обов'язок сплатити неустойку за
невиконання зобов'язання не є
зобов'язанням в розумінні положень ч. 1
ст. 509 ЦК України, тому що неустойка (
штраф, пеня) є одним із видів
забезпечення виконання основного
зобов'язання.

Враховуючи, що правова природа
неустойки як штрафної санкції з
прийняттям судового рішення не
змінюється, неустойка у грошове
зобов'язання не перетворюється,
відсутні підстави для застосування до
таких правовідносин положень ст. 625 ЦК
України.

Відповідна правова позиція наведена у
постанові Верховного Суду України від
18.02.2014р. у справі № 3-2гс14, яка в силу
положень ст. 111-28 ГПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, твердження скаржника про
те, що пеня є грошовим зобов'язанням і
на неї можна нараховувати 3% річних та
інфляційні втрати в порядку частини 2
статті 625 ЦК України є таким, що не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства, у зв'язку з чим не
приймаються колегією суддів до уваги.

З огляду на зазначене, судом першої
інстанції правомірно відмовлено в
задоволенні позову в частині стягнення
інфляційних втрат за період з 01.11.2012 по
30.04.2014 та 3% річних за період з 20.10.2012 по
16.05.2014, які нараховані на суму 121 197 грн.
80 коп. пені, що стягнута за рішенням
господарського суду Київської області
у справі № 21/099-12.

Відповідно до п.7.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" за відсутності
інших підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання, в тому числі й грошове,
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином (стаття 599 ЦК
України).

Саме лише прийняття господарським
судом рішення про задоволення вимог
кредитора, якщо таке рішення не
виконано в установленому законом
порядку, не припиняє зобов'язальних
відносин сторін і не звільняє боржника
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК

України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення
з боржника коштів фактично не виконано,
кредитор вправі вимагати стягнення з
нього в судовому порядку сум
інфляційних нарахувань та процентів
річних аж до повного виконання
грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
грошове зобов'язання - зобов'язання
боржника сплатити кредитору певну
грошову суму відповідно до
цивільно-правового правочину
(договору) та на інших підставах,
передбачених законодавством України.
До грошових зобов'язань відносяться
також зобов'язання щодо сплати
податків, зборів (обов'язкових
платежів), страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування;
зобов'язання, що виникають внаслідок
неможливості виконання зобов'язань за
договорами зберігання, підряду, найму
(оренди), ренти тощо та які мають бути
виражені у грошових одиницях. До складу
грошових зобов'язань боржника, в тому
числі зобов'язань щодо сплати податків,
зборів (обов'язкових платежів),
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування, не
включаються неустойка (штраф, пеня) та
інші фінансові санкції, визначені на
дату подання заяви до господарського
суду, а також зобов'язання, які виникли
внаслідок заподіяння шкоди життю і
здоров'ю громадян, зобов'язання з
виплати авторської винагороди,
зобов'язання перед засновниками
(учасниками) боржника - юридичної особи,
що виникли з такої участі. Склад і
розмір грошових зобов'язань, у тому
числі розмір заборгованості за
передані товари, виконані роботи і
надані послуги, сума кредитів з
урахуванням відсотків, які
зобов'язаний сплатити боржник,
визначаються на день подання до
господарського суду заяви про
порушення справи про банкрутство, якщо
інше не встановлено цим Законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу
та сплата трьох процентів річних є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Судовий збір, відповідно до ст. 44 ГПК
України, відноситься до складу судових
витрат.

Таким чином, інфляційні втрати, 3%
річних та судовий збір не є
зобов'язанням в розумінні ч. 1 ст. 509 ЦК
України, а тому на них не можна
нараховувати 3% річних та інфляційні
втрати на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Посилання позивача на п. 5 ст. 11 ЦК
України відповідно до якої грошове
зобов'язання може виникати з рішення
суду, судовою колегією не приймається,
оскільки зобов'язання між сторонами
виникло на підставі договору про
закупівлю природного газу за державні
кошти №06/10-2514 БО-17 від 20.12.2010.

З огляду на зазначене, судова колегія
дійшла висновку про відмову в
задоволенні вимог про стягнення
інфляційних втрат та 3% річних,
нарахованих позивачем на 69 705 грн. 73 коп.
3% річних, 53 321 грн. 98 коп. інфляційних
втрат та 37 144 грн. 56 коп. судового збору,
що стягнуті за рішенням господарського
суду Київської області у справі №
21/099-12.

Враховуючи, що відповідач не виконав
умови договору щодо оплати в повному
обсязі за поставлений газ та рішення
господарського суду Київської області
від 08.10.2012р. у справі № 21/099-12 в частині
оплати основного боргу, позивач має
право на стягнення інфляційних втрат
та 3% річних від суми невиконаного
грошового зобов'язання.

Відповідно до п.3.1, 3.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 17.12.13р. №14
інфляційні нарахування здійснюються
окремо за кожен період часу, протягом
якого діяв відповідний індекс
інфляції, а одержані таким чином
результати підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання. Розмір боргу з
урахуванням індексу інфляції
визначається виходячи з суми боргу, що
існувала на останній день місяця, в
якому платіж мав бути здійснений,
помноженої на індекс інфляції за
період прострочення починаючи з
місяця, наступного за місяцем, у якому
мав бути здійснений платіж, і за
будь-який місяць (місяці), у якому (яких)
мала місце інфляція. При цьому в
розрахунок мають включатися й періоди
часу, в які індекс інфляції становив
менше одиниці (тобто мала місце
дефляція).

Згідно листа Верховного Суду України
"Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції під час
розгляду судових справ" від 03.04.97р.
№62-97р для визначення індексу за
будь-який період необхідно помісячні
індекси, що складають відповідний
період, помножити між собою.

За здійсненим судовою колегією
перерахунком інфляційних втрат за
заявлений позивачем період з 01.11.2012 по
30.04.2014 на суму основного боргу за
Договором № 06/10-2514 БО-17 від 20.12.2010 р., яка
встановлена рішенням господарського
суду Київської області від 08.10.2012р. у
справі № 21/099-12, з урахуванням
проведеної відповідачем 21.12.2012
часткової оплати на суму 327 904,55грн.,
розмір інфляційних втрат, що
підлягають стягненню з відповідача,
складає 90 878,74 грн., виходячи з
наступного розрахунку:

Сума інфляційних втрат за період
листопад 2012 - грудень 2012 на суму
основного боргу 1 613 002,73 грн. становить 1
609,78 грн. з розрахунку:

(99,9/100%)х(100,2/100%)= 1,000998

1,000998 * 1 613 002,73 грн. = 1 614 612,51 грн. - 1 613 002,73
грн. = 1 609,78 грн.

Сума інфляційних втрат за період
січень 2013 - квітень 2014 на суму боргу 1 285
098,18 грн. становить 89 268,96 грн. з
розрахунку:

(100,2/100%)х(99,9/100%)х(100,0/100%)х(100,0/100%)х(100,1/100%)х(10
0,0/100%)х(99,9/100%)х(99,3/100%)х(100,0/100%)х(100,4/100%)х(100,2/
100%)х(100,5/100%)х(100,2/100%)х(100,6/100%)х(102,2/100%)х(103,3/10
0%)= 1,0694647.

1,0694647 х 1 285 098,18 грн. = 1 374 367,14 грн. - 1 285 098,18
грн. = 89 268,96 грн.

За здійсненим судовою колегією
перерахунком 3% річних за заявлений
позивачем період з 20.10.2012р. по 16.05.2014р. на
суму основного боргу за Договором №
06/10-2514 БО-17 від 20.12.2010 р., яка встановлена
рішенням господарського суду
Київської області від 08.10.2012р. у справі
№ 21/099-12, з урахуванням проведеної
відповідачем 21.12.2012 часткової оплати на
суму 327 904,55грн., розмір 3% річних, що
підлягають стягненню з відповідача,
становить 62 273,80 грн., з яких:

8197,23 грн. за період з 20.10.2012р. по 20.12.2012р.,
нарахованих на суму боргу 1 613 002,73 грн.

54076,57 грн. за період з 21.12.2012р. по 16.05.2014р.,
нарахованих на суму боргу 1 285 098,18 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія дійшла висновку, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача 108
414,21грн. інфляційних втрат та 75 269,14грн. 3
% річних підлягають задоволенню
частково на суму 90 878,74 грн. інфляційних
втрат та 62 273,80 грн. 3% річних.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" задоволенню не
підлягає, а рішення господарського
суду Київської області від 18.07.2014 у
справі № 911/1905/14 підлягає скасуванню в
частині стягнення з відповідача
інфляційних втрат та 3 % річних,
нарахованих на 69 705,73 грн. - 3% річних, 53
321,98 грн. - інфляційних втрат та 37 144,56
грн. - судового збору, що стягнуті за
рішенням господарського суду
Київської області у справі № 21/099-12, в
цій частині вимог позов задоволенню не
підлягає.

В частині відмови в задоволенні позову
щодо стягнення з відповідача
інфляційних втрат за період з 01.11.2012 по
30.04.2014 та 3% річних за період з 20.10.2012 по
16.05.2014, які нараховані на суму 121 197, 80
грн. пені, рішення господарського суду
Київської області від 18.07.2014
залишається без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
розгляд справи в суді апеляційної
інстанції покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Київської області
від 18.07.2014р у справі № 911/1905/14 залишити
без задоволення.

2.Рішення господарського суду
Київської області від 18.07.2014р у справі
№911/1905/14 скасувати в частині стягнення
з відповідача інфляційних втрат та 3 %
річних, нарахованих на 69 705,73 грн. - 3%
річних, 53 321,98 грн. - інфляційних втрат та
37 144,56 грн. - судового збору. В цій
частині вимог в позові відмовити.

3. Резолютивну частину рішення викласти
в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Підприємства
"Березаньтепломережа" (07540, Київська
обл., м. Березань, вул. Фрунзе, буд. 20;
ідентифікаційний код 20615577) на користь
Дочірньої компанії „Газ України"
Національної акціонерної компанії
„Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул.
Шолуденка, буд. 1; ідентифікаційний код
31301827) 90 878 (дев'яносто тисяч вісімсот
сімдесят вісім гривень) 74 коп.-
інфляційних втрат, 62 273 (шістдесят дві
тисячі двісті сімдесят три гривні ) 80
коп. - 3 % річних та 3 063 (три тисячі
шістдесят три гривні) 06 коп. - судового
збору.

У задоволенні решти позову -
відмовити.»

4. Видачу наказу доручити
господарському суду Київської області.

5. Матеріали справи № 911/1905/14 повернути
до господарського суду Київської
області.

Головуючий суддя
Г.В. Корсакова

Судді
Т.В. Ільєнок

Ю.Л. Власов