КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2014 р. Справа№ 910/12828/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Зубець Л.П.

за участю секретаря судового засідання
Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Настиченко В.А. - дов. від
01.07.2014 року № 2107/2014/3

від відповідача: Вольська Є.І. - дов. від
11.08.2014 року б/н

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства
„Бестмен-Сервіс" на рішення
господарського суду міста Києва від
12.08.2014 року

у справі № 910/12828/14 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного підприємства
„Шериф-Захист" (м. Київ)

до Приватного підприємства
„Бестмен-Сервіс" (м. Київ)

про стягнення 65 852 грн. 31 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва
звернулося Приватне підприємство
„Шериф-Захист" з позовом до Приватного
підприємства „Бестмен-Сервіс" про
стягнення з відповідача на користь
позивача основної суми боргу в розмірі
56 904 грн. 80 коп., інфляційних збитків в
розмірі 5 198 грн. 27 коп., 3% річних від
простроченої суми в розмірі 578 грн. 95
коп., пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від простроченої
суми в розмірі 3 170 грн. 29 коп.

Рішенням від 12.08.2014 року господарський
суд міста Києва позов задовольнив
повністю. Стягнув з ПП „Бестмен-Сервіс"
з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду, на користь ПП
„Шериф-Захист" 56 904 грн. 80 коп. основного
боргу, 5 198 грн. 27 коп. інфляційних втрат,
578 грн. 95 коп. 3% річних, 3 170 грн. 29 коп.
пені та 1 827 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
місцевого господарського суду ПП
„Бестмен-Сервіс" звернулося до
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 12.08.2014 року по справі №
910/12828/14 та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги залишити без
задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.09.2014 року
апеляційна скарга ПП „Бестмен-Сервіс"
була прийнята до провадження та
призначено розгляд справи № 910/12828/14 у
судовому засіданні за участю
представників сторін.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 28.10.2014 року
склад судової колегії змінювався.

В судовому засіданні 28.10.2014 року
представник відповідача підтримала
вимоги апеляційної скарги. Представник
позивача проти вимог апеляційної
скарги заперечував.

Дослідивши докази, що є у справі,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги судова
колегія апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення місцевого господарського суду
має бути залишено без змін, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
26.07.2013 року Приватне підприємство
„Шериф-Захист" (виконавець) та Приватне
підприємство „Бестмент-Сервіс"
(замовник) уклали договір № 542 про
надання послуг щодо охорони майна,
підтримання порядку та здійснення
контрольно-перепускного режиму.

Відповідно до п. 7.1 договору від 26.07.2013
року № 542 цей договір набуває чинності
з моменту його підписання обома
сторонами та діє до: 31.12.2013 року, але в
будь-якому випадку, до повного
виконання обома сторонами прийнятих на
себе зобов'язань; строк надання послуг:
з 01.08.2013 року по 31.12.2013 року.

У зв'язку з закінченням строку дії
договору від 26.07.2013 року № 542 між
сторонами 18.12.2013 року укладено договір
№ 542.А про надання послуг з охорони.

Згідно з умовами договорів від 26.07.2013
року № 542 та від 18.12.2013 року № 542.А
предметом даних договорів є надання
послуг щодо: підтримання порядку та
здійснення контрольно-перепускного
режиму на об'єкті замовника; охорону
майна замовника, яке знаходиться в
охоронюваному (зачиненому) приміщенні
та налженим чином (згідно з актом
передання-приймання майна під охорону)
здане під охорону, розташованого за
адресою: м. Київ, вул. Жилянська, 23 та 23-А.

Згідно з пп. 3.1.2 договору від 26.07.2013 року
№ 542 та пп. 3.1.3 п. 3.1 договору від 18.12.2013
року № 542.А замовник зобов'язався
вчасно та в повному об'ємі, в терміни та
на умовах, визначених договором,
проводити необхідні платежі й
розрахунки за здійснені позивачем
послуги.

Відповідно до п. 4.1 договору від 26.07.2013
року № 542 оплата за послуги позивача
складає 19 932 грн. разом з ПДВ за один
місяць надання послуг виконавцем.

Згідно з п. 4.1 договору від 26.07.2013 року №
542 вартість послуг позивача становить 20
928 грн. разом з ПДВ за один місяць
надання послуг позивачем.

Відповідач зобов'язався оплачувати
охоронні послуги згідно з п. 4.2
договорів авансом не пізніше 15-го числа
поточного місяця.

Згідно з п. 4.3 договорів від 26.07.2013 року
№ 542 та від 18.12.2013 року № 542.А послуги за
цим договором вважаються наданими
після підписання акта
приймання-передачі наданих послуг.
Виконавець кожного місяця надає
відповідачу акт приймання-передачі
наданих послуг. Замовник протягом 5-ти
днів підписує акт приймання-передачі
наданих послуг, або направляє
виконавцю мотивовану відмову від
підписання. Якщо протягом вказаного
терміну акти наданих послуг не будуть
підписані, чи виконавцем не буде
одержано мотивованої відмови, то акти
наданих послуг вважаються підписаними,
а дані послуги надані належним чином і
в повному обсязі без будь-яких
зауважень та претензій зі сторони
замовника. Правові наслідки такого
факту прирівнюються до правових
наслідків підписання актів наданих
послуг.

На виконання умов договорів,
відповідно до актів прийому-передачі
об'єкта під охорону від 01.08.2013 року та
01.01.2014 року відповідач передав, а
позивач прийняв об'єкт під охорону.

На підтвердження факту надання послуг
з охорони позивачем надано акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг).
Проте акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) по договору від 26.07.2013
року № 542 № ОУ-0000147 за грудень 2013 року та
по договору від 18.12.2013 року № 542.А №
ОУ-0000132 за березень 2014 року, № ОУ-0000191 за
квітень 2014 року відповідачем не
підписані.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено, що вищезазазначені акти
направлялися позивачу у додатках до
вимоги від 06.05.2014 року № 0605/ШЗ про
сплату заборгованості в сумі 56 904 грн. 80
коп., що підтверджується фіскальним
чеком № 4782 від 07.05.2014 та описом
вкладення у цінний лист.

Відповідач не надав позивачу
вмотивованої відмови від підписання
актів, а також зауваження та претензії
до них.

Відтак відповідно до п. 4.3 договорів від
26.07.2013 року № 542 та від 18.12.2013 року № 542.А
послуги за цим договором вважаються
наданими, хоча акти підписані не були.

Як визначено ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України
зазначено, що кожна сторона повинна
вжити заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ст. 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що у даному випадку, за умовами
договору боржником є саме відповідач і
він має зобов'язання вчинити на користь
позивача дії по оплаті наданих послуг у
розмірі 56 904 грн. 80 коп. (19 932 грн. за
договором від 26.07.2013 року № 542 та 36 972
грн. 80 коп. за договором від 18.12.2013 року
№ 542.А).

Відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Відповідачем жодним чином не було
спростовано наявності основної
заборгованості перед позивачем.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду приходить до висновку, що місцевий
господарський суд правомірно стягнув з
ПП „Бестмен-Сервіс" на користь ПП
„Шериф-Захист" 56 904 грн. 80 коп.
заборгованості за надані послуги з
охорони.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 статті 231 ГК України
встановлюється, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 7 додатку № 4 до
договору від 01.05.2001 року № 8031030 у
випадку несплати теплової енергії до
кінця розрахункового періоду (п. 3 цього
додатку), енергопостачальна
організація нараховує абоненту пеню на
суму фактичного боргу в розмірі 0,5% за
кожний день прострочення платежу по
день фактичної сплати, але не більше
суми обумовленої чинним
законодавством України.

Позивач просив суд стягнути на свою
користь пеню у розмірі 3 170 грн. 29 коп. за
період з 16.12.2013 року до 24.06.2014 року.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зробила
перерахунок розміру пені та дійшла
висновку, що місцевий господарський
суд правомірно стягнув пеню у розмірі 3
170 грн. 29 коп.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Позивач просив суд стягнути на свою
користь інфляційні втрати в розмірі 5 198
грн. 27 коп. та 3% річних в розмірі 578 грн. 95
коп. за період з грудня 2013 року до
травня 2014 року.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зробила
перерахунок розміру інфляційних втрат
та 3 % річних та дійшла висновку, що
місцевий господарський суд правомірно
стягнув інфляційні втрати в розмірі 5 198
грн. 27 коп. та 3% річних в розмірі 578 грн. 95
коп.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає
безпідставним посилання відповідача
на те, що об'єкт по вул. Жилянській, 23 та
23-а у місті Києві ніколи не знаходився у
володінні чи користуванні відповідача,
при цьому будь-яке майно, чи активи
відповідача не знаходяться за вказаною
адресою та не могли бути об'єктом
охорони, оскільки відповідачем не
зазначалося, що договори від 26.07.2013
року № 542 та від 18.12.2013 року № 542.А є
фіктивними чи удаваними правочинами.

Крім того відповідач не надав пояснень
суду навіщо ним укладався договір з
охорони вищезазначених об'єктів
нерухомості.

Отже, враховуючи положення ст. 204 ЦК
України, якою встановлюється, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним, колегія суддів апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що зобов'язання відповідача з
оплати наданих послуг з охорони
виникають з підписаних ним договорів
від 26.07.2013 року № 542 та від 18.12.2013 року №
542.А незалежно від інших обставин.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
відповідача, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому відсутні підстави для
скасування рішення господарського
суду.

Колегія суддів вважає, що
господарський суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства „Бестмен-Сервіс" на
рішення господарського суду міста
Києва від 12.08.2014 року у справі № 910/12828/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 12.08.2014 року у справі №
910/12828/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/12828/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Повний текст постанови
підписано__30.10.2014 р.__

Головуючий суддя
О.М. Гаврилюк

Судді
В.В. Сулім

Л.П. Зубець