ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року
Справа № 904/1873/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Кузнецової І.Л.
(доповідач),

суддів: Сизько І.А., Подобєда І.М.,

секретар судового засідання: Мацекос
І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Курін П.В. представник,
довіреність № б/н від 28.05.14;

від відповідача: Олядрук О.М.
представник, довіреність № б/н від
02.06.14,

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпропетровський
завод бурового обладнання" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 24.07.2014р. у справі №904/1873/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестмаш", м.
Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпропетровський
завод бурового обладнання",
м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
договором купівлі-продажу в сумі 2 258 594
грн.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 24.07.2014р.
у справі №904/1873/14 (суддя Красота О.І.)
позов товариства з обмеженою
відповідальністю (далі-ТОВ) "Інвестмаш"
задоволено частково, з
ТОВ"Дніпропетровський завод бурового
обладнання" на користь позивача
стягнуто 1890454грн.35коп. основного боргу,
268790грн.88коп. 15 процентів штрафу,
32237грн.56коп. пені, 7419грн.17коп. трьох
процентів річних та 1663грн.05коп. втрат
від інфляції, в решті в позові
відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд
виходив з обставин неналежного
виконання відповідачем зобов"язань за
договором №1103 від 23.12.2011р. в частині
повної та своєчасної оплати вартості
поставленого товару;

- при відмові в задоволенні решти
позову господарський суд вказував на
невірний розрахунок позивачем,
пред"явлених до стягнення сум пені,
трьох процентів річних та втрат від
інфляції;

-не погодившись з прийнятим рішенням
ТОВ"Дніпропетровський завод бурового
обладнання" подало апеляційну скаргу, в
якій з посиланням на невідповідність
висновків, викладених в рішенні
фактичним обставинам справи та на
неправильне застосування судом норм
матеріального і процесуального права
просить це рішення скасувати, прийняти
нове рішення та відмовити в
задоволенні позову;

- у поданій скарзі йдеться про
помилкові висновки господарського
суду відносно існування між сторонами
договірних зобов"язань, про те, що
зобов"язання сторін не ґрунтуються на
правочині, який з боку відповідача не
був підписаний його представником, що
було доведено до відома суду і подано
клопотання про проведення
почеркознавчої експертизи, про те, що в
порушення вимог ст.ст.43, 47, 33, 38, 41
Господарського процесуального кодексу
України суд не зібрав необхідні докази
для експертизи та не провів останню,
про те, що правочин, додатки до нього та
довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей не були
підписані особисто керівником
підприємства відповідача, що
протирічить вимогам ст.207 Цивільного
кодексу України, про те, що у зв"язку
з цими обставинами договір
купівлі-продажу від 23.12.2011р.

№1103 є неукладеним, про те що суд в
порушення ст.ст.41, 42 Господарського
процесуального кодексу України не
провів призначену ним же почеркознавчу
експертизу, що й призвело до
неможливості достовірного
встановлення фактичних обставин
справи, на які посилався відповідач як
на підставу своїх вимог і заперечень,
про наміри відповідача здійснити
оплату вартості одержаної трубної
продукції шляхом надання до установи
банку відповідних платіжних
документів, про існування заборони на
розпорядження коштами на підставі
постанови органу виконавчої служби по
накладенню арешту на всі кошти, що
знаходяться на його рахунках в
банківських установах, про те, що
зазначені обставини відповідно до ч.4
ст.219 Господарського кодексу України
мають надзвичайний характер і є
підставою для звільнення відповідача
від господарської відповідальності, а
також про те, що перерахунок пені,
виконаний господарським судом, не
відповідає вимогам Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов"язань" і
відповідно до розрахунку відповідача
такий розмір дорівнює 30911грн.80коп., але
відповідач є особою, яка знаходиться
під дією обставин, які через їх
надзвичайний характер є підставою для
звільнення його від відповідальності;

- скаржником заявлено клопотання про
призначення по справі почеркознавчої
експертизи з метою вирішення питань чи
виконані підписи на двох примірниках
договору купівлі-продажу №1103 від
23.12.2011р., додатках (специфікаціях) до
договору та довіреностях на отримання
товарно-матеріальних цінностей
особисто директором
ТОВ"Дніпропетровський завод бурового
обладнання" - Островським Ігорем
Романовичем;

- в обґрунтування поданого клопотання
покладені твердження про те, що підпис
керівника підприємства відповідача на
цих правочинах та довіреностях має
значні відмінності від підпису, який
вчинено ним особисто на довіреності,
посвідченої 14.05.2013р. приватним
нотаріусом Дніпропетровського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за реєстром №1023, тобто зазначені
документи не були підписані особисто
керівником підприємства, у зв"язку з
чим, спірний договір є неукладеним і не
зважаючи на те, що сторони домовилися
укласти його у формі єдиного документа,
він, на думку скаржника, містить підпис
іншої особи, що зумовлює неможли-вість
застосування до відносин сторін
приписів законодавства, які регулюють
зобов"язальні правовідносини;

- позивач вважає рішення
господарського суду обґрунтованим,
просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, посилаючись на
безпідставність доводів скаржника.

В порядку, встановленому ст.77
Господарського процесуального кодексу
України в судовому засіданні
оголошувалася перерва до 30.10.2014р..

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню в силу
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
23.12.2011р. ТОВ"Інвестмаш"(продавцем) та
ТОВ"Дніпропетровський завод бурового
обладнання"(покупцем) укладено договір
№1103, на підставі якого продавець
зобов"язався передати у власність
покупця товар, а покупець- прийняти
товар та оплатити його вартість на
умовах даного договору.

З боку покупця договір підписано
особою, яка визначена як директор
товариства Островський І.Р..

Підписи представників сторін у
договорі завірені печатками товариств.

Відповідно до п.3.1 договору ціна товару
за одиницю та по позиціях вказується у
додатках до договору. Ціна товару
приймається на базисних умовах,
викладених у додатках.

П.4.3 договору передбачено, що умови
поставки - ЕХW м.Дніпропетровськ
(самовивіз автотранспортом покупця)
згідно з "Інкотермс 2000".

В п.4.4 договору сторонами узгоджено, що
датою поставки вважається дата,
вказана у видатковій накладній або
дата іншого товаротранспортного
документа, якщо інше не передбаче-но
базисними умовами поставки.

Відповідно до п.п.6.1, 6.2 договору порядок
розрахунків: згідно з додатками до
договору, форма розрахунків:
перерахування грошових коштів у
національній валюті України на
розрахунковий рахунок продавця.

П.7.2 договору встановлена
відповідальність покупця за
несвоєчасне здійснення розрахунків у
вигляді сплати пені в розмірі 0.1
процента від несплаченої суми за кожен
день прострочення. У разі прострочення
оплати покупцем вартості отриманого
товару більш ніж на 20 календарних днів,
покупець зобов"язується протягом трьох
банківських днів оплатити продавцю
штраф в розмірі 15 процентів від суми
неоплаченого товару.

15.10., 8. та 11.11.2013р. сторонами підписані
додатки №№28, 29, 30 (специфікації) до
дого-вору з визначенням найменування
товару, який підлягав поставці, його
кількості, ціни та загальної вартості.

Відповідно до вказаних додатків строки
оплати товару дорівнюють 60 календарним
дням з моменту його відвантаження
покупцю.

На виконання умов договору, протягом
листопода-грудня 2013р., позивач поставив
відпові-дачу товар на загальну суму
1893668грн.45коп., що підтверджується
видатковими накладними та
довіреностями, представленими в
матеріалах справи (т.1, а.с.19-32).

Факт поставки товару відповідачем не
оспорюється.

Оплата вартості отриманого товару
здійснена відповідачем частково.

Станом на момент звернення з позовом
заборгованість по оплаті складає
1890454грн.35коп..

У зв"язку з несвоєчасною оплатою
позивач нарахував пеню в сумі
90266грн,54коп., штраф в розмірі 15
процентів в сумі 268790грн.88коп., три
проценти річних в сумі 7419грн.18коп. та
втрати від інфляції в сумі 1663грн.05коп..
Розрахунки перелічених сум виконані
позивачем ста-ном на 14.03.2014р..

Докази погашення вказаної вище суми
заборгованості відповідачем не надані.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання не допускається.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно з п.3 ч.1 ст.611 названого Кодексу у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч.2 ст.625 Кодексу боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановле-ного індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Ст.629 Кодексу передбачено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з
урахуванням положень наведених норм та
вищезазначених фактичних обставин
справи, а саме: порушення відповідачем
зобов"язань за договором №1103 від
23.12.2011р. в частині повної та своєчасної
оплати вартості поставленого товару та
ненадання ним належних та допустимих
доказів, які б спростовували таке
порушення господарським судом
зроблено правильний висновок про
визнання позовних вимог
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 1890454грн.35коп., втрат від
інфляції в сумі 1663грн.05коп. та 15
процентів штрафу в сумі 268790грн.88коп..

Рішення господарського суду в цих
частинах слід залишити без змін.

Стосовно позовних вимог в частині
стягнення з відповідача пені в сумі
90226грн.54коп. слід зазначити, що при
вирішенні відповідного питання
господарський суд цілком вірно
послався на положення ст.3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов"язань", згідно з якими розмір
пені, встановлений в договорі за згодою
сторін, не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
стягується пеня.

Але при перерахунку пені у
відповідності до вимог названого вище
Закону та встановленні суми пені? яка
підлягає стягненню з відповідача в
розмірі 32237грн.56коп. господарським
судом не враховані обставини по оплаті
відповідачем 31.01.2014р. вартості товару в
сумі 3214грн.120коп., що призвело до змін
періодів нарахування пені за
прострочку оплати по накладній №2296 від
06.11.2013р. та сум заборгованості, які
існували протягом цих періодів.

Отже, з урахуванням часткової оплати
відповідачем вартості товару за
вказаною накладною загальна сума пені,
яку належить стягнути з відповідача
складає 32179грн.49коп.

Також, колегією суддів перевірено і
розрахунок трьох процентів річних. За
наслідками такої перевірки сума
вказаних процентів складає 7426грн.05коп..
Між тим, три проценти річних підлягають
стягненню з відповідача у межах
заявлених позовних вимог, тобто в сумі
7419грн.18коп.

Таким чином, рішення господарського
суду у відповідних частинах слід
змінити.

Доводи скаржника про те, що договір
купівлі-продажу №1103 від 23.12.2011р. є
неукладеним тому, що не зважаючи на
домовленість сторін укласти його в
формі єдиного документа, останній, на
думку скаржника, містить підпис не
керівника товариства, а іншої особи і
це унеможливлює визначення відносин
сторін як зобов"язальних є
необґрунтованими.

В п.2.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" зазначено, що визначення
договору як неукладеного може мати
місце на стадії укладення договору, а
не за наслідками виконання його
сторонами.

У даному випадку, підписи особи у
договорі та додатках до нього зі
сторони покупця, визначеної як
директор ТОВ"Дніпропетровський завод
бурового обладнання" Островський І.Р.
завірені печаткою товариства.

Товар за накладними, які містяться в
матеріалах справи отримано скаржником
без заперечень, накладні містять
посилання на договір №1103 від 23.12.2011.

Крім того, як вбачається з матеріалів
оскарження ухвали господарського суду
від 29.05.2014р. по даній справі (аркуші
справи 59, 60) скаржником здійснювалася
оплата товару за цим договором.

Так, згідно з виписками АТ"Райффайзен
Банк Аваль" Дніпропетровської обласної
дирекції за 08.06. та 11.07.2012р. товариством
проведена оплата позивачу за труби
стальні в сумах 123676грн.50коп. та 150000грн.
на підставі договору №1103 від 23.12.2011р.

Таким чином, спірний договір сторонами
виконується, що не надає підстав
вважати цей договір неукладеним.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає недоцільним призначення по
справі почеркознавчої експертизи, у
зв"язку з чим, клопотання скаржника
задоволенню не підлягає.

Доводи скаржника про наявність
обставин, які через їх надзвичайний
характер є підставою для звільнення
його від відповідальності у вигляді
нарахування штрафу та пені у випадку
порушення зобов"язання колегією суддів
не прийняті до уваги.

Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу
України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

При цьому особа, яка порушила
зобов"язання може бути звільнена від
відповідальності за це порушення, якщо
вона може довести, що порушення сталося
внаслідок випадку (казусу), який
пов"язаний з дією зовнішніх, незалежних
від боржника сил, та непереборної сили
(форс-мажору), тобто в результаті
надзвичайних і непередбачуваних у
даних умовах обставин, яких неможливо
було запобігти.

Заборона на розпорядження
приналежними скаржнику коштами, як дія
органу державної виконавчої служби не
є випадком, що виключає
відповідальність за порушення
зобов"язання, такі випадки є
непоодинокими у сфері господарської
діяльності підприємств та
взаємовідносинах між суб"єктами
господарювання при виконанні ними
зобов"язань за укладеними договорами.

Крім того, положення договору №1103 від
23.11.2011р. такого випадку як підстави для
звільнення від відповідальності не
містять.

Розрахунок пені здійснено скаржником з
невірним визначенням періодів
прострочення в оплаті, а тому не може
бути застосованим при визначенні її
остаточної суми, оскільки по
видатковій накладній №2334 від 11.11.2013р.
такий період обчислюється з 11.01. по
14.03.2014р. і дорівнює 63 дні, по накладній
№2345 від 11.11.2013р.- з 11.01. по 14.03.2013р. і
дорівнює 63 дні, по накладній №2379 від
15.11.2013р.- з 15.01. по 14.03.2014р. і дорівнює 59
днів, по накладній №2402 від 20.11.2013р.- з 20.01
по 14.03.2014р. і дорівнює 54 дня, по
накладній №2518 від 06.12.2013р. з 05.02. по
14.03.2014р. і дорівнює 38 днів, по накладній
№2566 від 12.12.2013р.- з 11.02. по 14.03.2014р. і
дорівнює 32 дні, по накладній №2635 від
19.12.2013р.- з 18.02. по 14.03.2014р. і дорівнює 25
днів, по накладній №2656 від 24.12.2013р.- з
23.02. по 14.03.2014р. і дорівнює 20 днів, по
накладній №2657 від 24.12.2013р.- з 23.02 по
14.03.2014р. і дорівнює 20 днів.

Керуючись ст.ст. 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 24.07.2014р.
у справі №904/1873/14 змінити;

- викласти абзац другий резолютивної
частини рішення в наступній редакції:
"Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпропетровський
завод бурового обладнання" на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестмаш"
1890454грн.35коп. основного боргу,
32179грн.49коп. пені, 268790грн.88коп. штрафу,
7419грн.18коп. трьох процентів річних,
1663грн.05коп. втрат від інфляції та
44010грн.14коп. витрат по сплаті судового
збору, видати наказ";

- в решті рішення залишити без змін;

- повернути товариству з обмеженою
відповідальністю "Дніпропетровський
завод бурового обладнання" з
державного бюджету України 580грн.29коп.
судового збору по апеляційній скарзі,
сплаченого за платіжним дорученням №291
від 31.07.2014р., яке знаходиться в
матеріалах справи

Головуючий
І.Л.Кузнецова

Суддя
І.М.Подобєд

Суддя
І.А.Сизько

Повна постанова
складена 04.11.2014р