ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
УХВАЛА

23 жовтня 2014 року
Справа № 14/724/07

м.Миколаїв

Кредитор: Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва (54018, м. Миколаїв,
пр..Жовтневий, 55-є).

Банкрут: Відкрите акціонерне
товариство «Південелеваторбуд» (м.
Миколаїв, вул. Нікольська, 40).

Ліквідатор: Фоменко В.М. (54010, АДРЕСА_1).

Суддя Давченко Т.М.

від кредитора: представник не з'явився;

від банкрута: Фоменко В.М. - ліквідатор.

Суть спору: про визнання поточних
грошових вимог в сумі 33497,48 грн. до
Відкритого акціонерного товариства
«Південелеваторбуд»

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 24.04.2008р.
Відкрите акціонерне товариство
«Південелеваторбуд» було визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором призначено
Фоменко В.М.

05.09.2014р. на адресу суду від Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
надійшла заява про визнання поточних
вимог до банкрута у сумі 33497,48 грн.

Ухвалою суду від 24.09.2014р. вказану заяву
прийнято до розгляду та зобов'язано
ліквідатора розглянути заяву
кредитора та у 10 - денний строк з дня її
отримання надати суду та кредиторові
письмовий відзив відповідно до ст. 59
ГПК України. На виконання вимог
зазначеної ухвали ліквідатор надав
суду відзив на заяву кредитора (вих..№
02-04/187 від 01.10.2014р.) у якому заявлені
кредитором вимоги визнає у повному
обсязі та включає до реєстру вимог
кредиторів.

Розглянувши матеріали заяви та справи,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволення заяви Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
визнання поточних кредиторських вимог
з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
визначено поняття поточного кредитора.
Згідно з цією статтею кредитори за
вимогами боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство, є поточними.

Статтею 23 Закону визначено, що вимоги
за зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися лише в межах
ліквідаційної процедури.

Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 23
Закону із дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури закінчується технологічний
цикл із виготовлення продукції, і
підприємницька діяльність банкрута
завершується. Строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав.
Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Таким чином, наведеними нормами Закону
визначено, що поточні вимоги кредитора
- це неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурах банкрутства, за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури.
Аналогічна позиція викладена у
Постанові Верховного суду України від
08.04.2014р. у справі 10/Б-711.

Відповідно до заяви УПФУ про визнання
поточними кредиторських вимог
заборгованість з витрат на доставку
пільгових пенсій виникла за період з
01.06.2014р. по 31.08.2014р., тобто після визнання
постановою господарського суду
Миколаївської області від 24.04.2008р.
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури. Зазначені
вимоги УПФУ нараховано згідно частини
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та пункту 6.1
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1, відповідно до
яких не передбачено припинення
нарахування заборгованості на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у період відкриття
ліквідаційної процедури щодо боржника.

Проте, у даному випадку судом
застосовуються норми спеціального
закону - Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
які є пріоритетними відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах, оскільки, постановою
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року № 15 роз'яснено, що
провадження у справах про банкрутство
регулюється Законом України від 14
травня 1992 року № 2343-ХІІ "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції Закону від 30 червня 1999 р. №
784-ХІV, далі - Закон), ГПК України, іншими
законодавчими актами України. Закон
містить спеціальні норми, які мають
пріоритет у застосуванні при розгляді
справ про банкрутство щодо інших
законодавчих актів України.

Тому вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва в сумі 33497,48 грн. суд не визнає
поточними, оскільки вони мали місце
після визнання боржника банкрутом і
запровадження ліквідаційної
процедури, під час якої нових
зобов'язань не виникає.

Керуючись ст. 86 ГПК України, ст. ст. 1, 23, 24
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» у редакції
від 30.06.1999р., господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
визнання поточних кредиторських вимог
до банкрута в сумі 33497,48 грн. відмовити
повністю.

Суддя
Т.М.Давченко