ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.Справа № 922/3676/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання
Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД "Інвест-Пак",
м.Запоріжжя, до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дюран
Трейд", м.Харків, про визнання
недійсним договору за участю
представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТД "Інвест-Пак",
м.Запоріжжя, звернувся до
господарського суду з позовною заявою
про визнання недійсним Договору
поставки № 12/1-13 від 01.12.2013р., укладеного
між позивачем та відповідачем,
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дюран Трейд",
м.Харків.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04.09.2014р. за
вищевказаним позовом було порушено
провадження у справі № 922/3676/14 та
розгляд справи призначено на 29.09.2014р. о
12:15 год.

У відзиві на позовну заяву, який було
надано до суду 26.09.2014р., відповідач
проти позову заперечував, посилаючись
на те, що при укладанні оспорюваного
договору сторонами не було порушено
жодних вимог чинного законодавства
України.

Відзив відповідача було долучено судом
до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду від
29.09.2014р. розгляд справи було відкладено
на 03.11.2014р. об 11:00 год.

28.10.2014р. до канцелярії господарського
суду від позивача надійшла заява про
розгляд справи за відсутності
представника позивача. Позовні вимоги,
викладені у позовній заяві, позивач
підтримав у повному обсязі та зазначив,
що всі витребувані судом документи
надав.

29.10.2014р. відповідач подав через
канцелярію суду заяву про розгляд
справи за відсутністю його
представника. Проти вимог, зазначених у
позові, відповідач заперечує повністю.

Вищевказані заяви позивача і
відповідача були долучені судом до
матеріалів справи.

У судове засідання, яке відбулося
03.11.2014р., представники сторін не
з'явились.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та надання
доказів покладений на сторони.

Приймаючи до уваги заяви сторін, суд
визнав за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами за
відсутністю представників позивача і
відповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД "Інвест-Пак" не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
передбачені статтею 203 Цивільного
кодексу України, а саме :

1. Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати
його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу
України, господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено
учасниками господарських відносин з
порушенням хоча б одним з них
господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем надано копію оспорюваного
договору; копії видаткових і
податкових накладних; копії
банківських виписок; копію генеральної
довіреності на отримання товару.

Обґрунтувуючи заперечення проти
позову, відповідач надав копію Акту
звірки взаємних розрахунків між
сторонами.

Враховуючи, що представники сторін в
жодне судове засідання не з'явились та
не надали на вимогу суду оригінали
зазначених вище документів, суд не мав
можливості надати їм належну правову
оцінку.

За таких обставин, вирішення питання
щодо встановлення дійсності
оспорюваного договору вбачається
неможливим.

Підставою визнання спірного договору
недійсним, позивач визнав запит ДПІ у
Комунарському районі м.Запоріжжя ГУ
Міндоходів у Запорізькій області
№ 633/10/08-27-22-1117 від 28.04.2014р.,
згідно якого державною податковою
інспекцією виявлені факти, що свідчать
про можливі порушення TOB "Дюран Трейд"
(відповідачем) податкового
законодавства (завищення податкового
кредиту з податку на додану вартість -
ст.198 ПКУ та завищення витрат, що
враховуються при визначення об'єкта
оподаткування - ст. 138 ПКУ), у тому числі
під час проведення господарських
операцій за вказаним Договором.

Проте, чинне законодавство не містить
такої підстави для визнання недійсним
договору як припущення про можливе
порушення законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про безпідставність та
незаконність позовних вимог, у зв'язку
з чим вважає за необхідне відмовити у
задоволенні позову.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати у разі відмови у позові
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 07.11.2014 р.

Суддя Н.М. Кухар