ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2014 р.
Справа № 911/4155/14

Суддя Черногуз А.Ф., розглянувши
матеріали за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"НОТАПС" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРО ЛАЙТ", за участю
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Товариства з
обмежено відповідальністю "ТАТ-АГРО"
про стягнення нарахованого розміру
боргу, 3%-річних та втрат від інфляції,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_2 (дов. б/н від 18.08.2014);

відповідача 1: не з'явивлись;

відповідача 2: не з'явились;

третьої особи: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НОТАПС" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК ТРЕЙДСЕРВІСГРУП"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРО ЛАЙТ", за участю
третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Товариства з
обмежено відповідальністю "ТАТ-АГРО"
про стягнення нарахованого розміру
боргу, 3%-річних та втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем-2 своїх зобов'язань з
оплати поставленого йому товару та
відповідачем-1 зобов'язань за договором
поруки № 14-04-2014-8 від 10.04.2014.

Ухвалою від 01.10.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 14.10.2014, залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Товариство з
обмежено відповідальністю "ТАТ-АГРО"

13.10.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області надійшла заява
про зменшення позовних вимог. Вказана
вимога прийнята судом, тож позовні
вимоги розглядаються судом у їх
кінцевій редакції, а саме солідарне
стягнення з відповідача-1 та
відповідача-2 5632,36 грн 3% річних, 11605,78 грн
втрат від інфляції.

У судове засідання 14.10.2014 з'явився
представник Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРО ЛАЙТ" та надав
свої пояснення.

Ухвалою від 14.10.2014 розгляд справи було
відкладено на 28.10.2014 у зв'язку з неявкою
представників позивача та
відповідача-1.

В судовому засіданні 28.10.2014 суд
заслухав пояснення представника
позивача, він підтримав позовні вимоги
з урахування поданої заяви.
Представники відповідачів та третьої
особи в судове засідання не з'явились.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
(Аналогічна правова позиція викладена
в Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 28.10.2014 суд, після
виходу з нарадчої кімнати в порядку ст.
82-1 Господарського процесуального
кодексу України, проголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТАТ-АГРО»
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «АГРО
ЛАЙТ» (одержувач) була досягнута
домовленість, відповідно до якої
постачальник зобов'язався поставити
одержувачу товар, а одержувач
зобов'язався прийняти та оплатити його
вартість.

Цивільні права і обов'язки виникають з
підстав, встановлених ст. 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України, а саме
безпосередньо з правочинів,
господарських договорів та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Відповідно до ст. 205 Господарського
кодексу України правочин може
вчинятись усно або в письмовій формі;
сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

На виконання вказаної домовленості
постачальником здійснювались поставки
товару одержувачу, що підтверджується
відповідними видатковими накладними,
які оплачувались останнім лише
частково, у зв'язку з чим Товариство з
обмеженою відповідальністю «ТАТ-АГРО»
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГРО ЛАЙТ» про
стягнення заборгованості.

В ході розгляду судом вказаної справи
сторонами було укладено, а судом
затверджено мирову угоду від 21.06.2010,
відповідно до умов якої сторони дійшли
згоди про те, що сума заборгованості
ТОВ «АГРО ЛАЙТ» перед ТОВ «ТАТ-АГРО» за
товар, що був поставлений за
видатковими накладними складає - 96893,58
грн. Пунктом 2 мирової угоди сторони
погодили терміни погашення
заборгованості. Крім того, сторони
дійшли згоди про те, що у ТОВ «АГРО
ЛАЙТ» більше не існує будь-яких
зобов'язань перед ТОВ «ТАТ-АГРО», крім
тих, які зафіксовані в мировій угоді (п.
3 договору).

Відтак, суд встановив, що у п. 3 вказаної
угоди сторони здійснили новацію
зобов'язання, оскільки усі зобов'язання
з оплати товару, що мали місце до
укладення даної угоди припинилися, а
внаслідок укладення вказаної угоди у
ТОВ «АГРО ЛАЙТ» виникло нове грошове
зобов'язання перед ТОВ «ТАТ-АГРО» зі
сплати суми 96893,58 грн у строки вказані у
п. 2 угоди.

З наданих суду банківських виписок
вбачається, що ТОВ «АГРО ЛАЙТ»
неналежним чином виконувало свої
зобов'язання з оплати грошових коштів
за мировою угодою, сплачуючи їх
невчасно та не в повному обсязі.

Так, 17.12.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ТАТ-АГРО» (первісний
кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Незалежна Юридична
Компанія" (новий кредитор) було
укладено угоду про заміну кредитора у
зобов'язанні № 17-28/12, відповідно до якої
первісний кредитор відступає новому
кредитору право вимоги виконання ТОВ
«АГРО ЛАЙТ» (боржник) зобов'язання щодо
сплати розміру 3% річних та інфляційних
витрат, набутих первісним кредитором
на підставі документів первинного
бухгалтерського обліку, у зв'язку із
неналежним несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання щодо оплати вартості
отриманого товару на підставі
документів первинного бухгалтерського
обліку.

За цією угодою новий кредитор одержує
право замість первісного кредитора
вимагати від боржника сплати грошової
суми в нарахованому розмірі 3% річних та
інфляційних втрат, за весь період
існування прострочення виконання
боржником грошового зобов'язання щодо
оплати вартості отриманого товару на
підставі документів первинного
бухгалтерського обліку (п. 1.2. угоди).

Первісний кредитор зобов'язаний
сповістити боржника про постуку права
вимоги за цією угодою (п. 4.3. договору).

Відповідно до акту прийому-передачі
документів від 17.12.2012 первісний
кредитор передав новому усі
підтверджуючи право вимоги документи.

Боржнику було направлено повідомлення
про заміну кредитора у зобов'язанні від
17.12.2012.

Крім того, 16.01.2014 між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Казус-Про» (правонаступник Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Незалежна Юридична Компанія")
(первісний кредитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"НОТАПС" (новий кредитор) було укладено
угоду про заміну кредитора у
зобов'язанні № 16-28/14, відповідно до п. 1.1.
якої первісний кредитор відступає
новому кредитору право вимоги
виконання ТОВ «АГРО ЛАЙТ» (боржник)
зобов'язання щодо сплати розміру 3%
річних та інфляційних втрат, набутих
первісним кредитором на підставі
документів первинного бухгалтерського
обліку та угоди № 17-28/12 про заміну
кредитора у зобо'язанні від 17.12.2012, у
зв'язку з із неналежним несвоєчасним та
неповним виконанням боржником
грошового зобов'язання щодо оплати
вартості отриманого товару на підставі
документів первинного бухгалтерського
обліку.

За цією угодою новий кредитор одержує
право замість первісного кредитора
вимагати від боржника сплати грошової
суми в нарахованому розмірі 3% річних та
інфляційних втрат, за весь період
існування прострочення виконання
боржником грошового зобов'язання щодо
оплати вартості отриманого товару на
підставі документів первинного
бухгалтерського обліку (п. 1.2. угоди).

Первісний кредитор зобов'язаний
сповістити боржника про постуку права
вимоги за цією угодою (п. 4.3. договору).

Відповідно до акту прийому-передачі
документів від 16.01.2014 первісний
кредитор передав новому усі
підтверджуючи право вимоги документи.

Боржнику було направлено повідомлення
про заміну кредитора у зобов'язанні від
16.01.2014.

Згідно ст. 510 Цивільного кодексу
України сторонами у зобов'язанні є
боржник і кредитор.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного
кодексу України правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові.

Приписами ст. 514 Цивільного кодексу
України встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 519 Цивільного кодексу
України первісний кредитор у
зобов'язанні відповідає перед новим
кредитором за недійсність переданої
йому вимоги, але не відповідає за
невиконання боржником свого обов'язку,
крім випадків, коли первісний кредитор
поручився за боржника перед новим
кредитором.

Відтак, судом встановлено, що внаслідок
укладення вищезазначених правочинів
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НОТАПС"
перейшло право вимоги виконання ТОВ
«АГРО ЛАЙТ» зобов'язання щодо сплати
розміру 3% річних та інфляційних втрат.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань, 14.04.2014 між Товариством з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп» (поручитель) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю Компанія "НОТАПС"
(кредитор) було укладено договір поруки
№ 14-04-2014-8 від 14.04.2014, відповідно до п. 1.1.
якого поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку ТОВ
«АГРО ЛАЙТ» (боржник) щодо виконання
грошового зобов'язання щодо сплати
розміру заборгованості, 3% річних,
інфляційних втрат у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання згідно договору
купівлі-продажу та угоди,
передбаченими ст. 2 цього договору:
угода № 16-28/14 про заміну кредитора у
зобов'язанні від 16.01.2014, укладена на
підставі документів первинного
бухгалтерського обліку.

У разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) боржником
обов'язку за основною угодою, кредитор
вправі звернутися із вимогою про
виконання як до боржника, так і до
поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед кредитором (п.
4.1. договору).

Так, кредитор звернувся до поручителя
із вимогою № 05-8/14 від 05.05.2015 про
виконання зобов'язань за договором
поруки. Вказана вимога була отримана
директором поручителя 08.05.2014, про що
свідчить його власноручний напис на
вимозі.

У відповідь на вимогу поручитель
листом № 08-05-14 від 12.05.2014 повідомив, що
виконати вказану вимогу у встановлений
строк не в змозі.

Відтак, позивач звернувся до суду з
вимогами про солідарне стягнення з
відповідача-1 та відповідача-2 5632,36 грн 3%
річних, 11605,78 грн втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок, наданий
позивачем, суд встановив, що позивачем
нараховано суму 3% річних, інфляційних
втрат за весь період прострочення,
починаючи з 03.06.2009. Суд вважає таке
нарахування безпідставним, оскільки,
як зазначалось вище, між сторонами
внаслідок укладення мирової угоди від
21.06.2010 відбулась новація зобов'язання,
та сторони погодили новий порядок
сплати суми заборгованості.

Так, склавши розрахунок 3% річних та
втрат від інфляції, за періоди
прострочення сплати платежів за
графіком, передбаченим мировою угодою,
суд встановив, що стягненню підлягають
лише 84,76 грн 3% річних, 808,91 грн втрат від
інфляції.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст.
38 Господарського процесуального
кодексу України сторонами
доказів.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідачів 1000,00 грн витрат на послуги
адвоката, що були сплачені ним згідно
платіжного доручення № 34 від 24.09.2014
згідно договору про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) № 11-8/06-14 від 11.06.2014.

Згідно ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України
оплата послуг адвоката входить до
складу судових витрат і, згідно
положень ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, при
задоволенні позову, стягується з
відповідача.

Статями 2, 12 Закону України "Про
адвокатуру" встановлено, що судові
витрати за участь адвоката при
розгляді справи підлягають стягненню у
випадку, якщо вони сплачені стороною,
якій такі послуги надавалися, та їх
сплата підтверджується відповідними
платіжними документами.

Частиною 3 ст. 48 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що витрати, які підлягають
сплаті за послуги адвоката,
визначаються у порядку, встановленому
Законом України "Про адвокатуру".

В розумінні даних статей судовими
витратами є лише оплата тих послуг, які
надаються адвокатами, що відповідають
вимогам ст. 2 Закону України "Про
адвокатуру" та здійснюють свою
діяльність у організаційних формах,
зазначених у ст. 4 цього Закону .

Згідно з ст. 12 Закону України "Про
адвокатуру" оплата праці адвоката
провадиться на підставі угоди між
громадянином чи юридичною особою та
адвокатським об'єднанням або
адвокатом.

Господарським судом встановлено, що
ОСОБА_2 є адвокатом, має посвідчення
адвоката та свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльністю
НОМЕР_1 від 29.10.2009.

Так, судом встановлено, ОСОБА_2 є
повноважним адвокатом, факт надання
послуг підтверджується актом
здачі-приймання виконаних робіт щодо
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 31.07.2014, платіжним
дорученням про оплату 1000,00 грн за
договором про надання адвокатських
послуг (правової допомоги) № 11-8/06-14 від
11.06.2014.

Водночас, оскільки позов
задовольняється судом частково, то
витрати на послуги адвокати
покладаються на відповідачів
пропорційно розміру задоволених вимог.
Так, оскільки загальна сума заявлених
до стягнення коштів складає 17238,14 грн, а
загальна задоволена судом сума складає
893,67 грн (тобто 5% від заявленої суми), то
задоволенню підлягає вимога про
стягнення з відповідачів 50 грн витрат
на послуги адвоката (тобто 5% від
сплаченої суми (1000,00 грн * 5% = 50,00 грн).

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу
України, покладаються судом на
відповідачів в повному обсязі, позаяк
судовий збір, сплачений позивачем, є
мінімальним для вимог майнового
характеру.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Солідарно стягнути з Товариства
з обмеженою відповідальністю "ПК
ТРЕЙДСЕРВІСГРУП" () та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРО ЛАЙТ" () на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"НОТАПС" () 84,76 грн 3%
річних, 808,91 грн втрат від інфляції, 50,00
грн витрат на послуги адвоката, а також
1827,00 грн судового збору.

3. В задоволенні решти вимог
відмовити.

4. Видати наказ.

Повний текст рішення складено 03.11.2014.

Суддя
А.Ф.
Черногуз