ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" листопада 2014 р.
Справа №
5019/787/11

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Войтюка В.Р., розглянувши
заяву ТОВ "Рівнетеплоенерго" про заміну
стягувача у виконавчому провадженні по
виконанню наказу суду від 05 травня 2011
року у справі №5019/787/11 за позовом
заступника прокурора м. Рівне в
інтересах держави в особі Рівненської
міської ради в особі Комунального
підприємства "Теплотранссервіс"
Рівненської міської ради до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю ІРА "Ракурс" про
стягнення у сумі 3 866 грн. 27 коп.

В засіданні приймали участь
представники:

заявника: Бородавко А.П., дов.№ 03-05/7 від
02.01.2014 року

стягувача: не з'явився

боржника: не з'явився

прокуратури: не з'явився

ДВС: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 20 квітня 2011
року по справі №5019/787/11 задоволено
позов заступника прокурора м. Рівне в
інтересах держави в особі Рівненської
міської ради, Комунального
підприємства "Теплотранссервіс"
Рівненської міської ради до Товариства
з обмеженою відповідальністю ІРА
"Ракурс" про стягнення у сумі 3 866 грн. 27
коп. Вирішено стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю ІРА
"Ракурс" на користь комунального
підприємства "Теплотранссервіс" 3 723
грн. 66 коп. - основного боргу, 82 грн. 26
коп. - пені, 15 грн. 92 коп. - 3% річних, 44 грн.
43 коп. - інфляційні втрати. В доход
державного бюджету України: 102 грн. 00
коп. - державного мита, 236 грн. 00 коп. -
плати за послуги по
інформаційно-технічному забезпеченню
судового процесу.

05 травня 2011 року на примусове виконання
вищевказаного рішення судом видано
відповідні накази.

21 жовтня 2014р. ТОВ "Рівнетеплоенерго"
звернулось до суду із заявою про заміну
сторони (стягувача) у виконавчому
провадженні.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2014 року заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рівнетеплоенерго"
про заміну стягувача як сторони
виконавчого провадження призначено до
розгляду в засіданні господарського
суду на 03 листопада 2014 року.

У судовому засіданні 03 листопада 2014
року представник заявника просив заяву
№ 03-05/3760/2743 від 14 жовтня 2014 року про
заміну стягувача як сторони
виконавчого провадження задоволити,
зазначає, що між КП РМР
"Теплотранссервіс" та ТзОВ
"Рівнетеплоенерго" 04 вересня 2013 року
укладено договір про відступлення
права вимоги, згідно якого від КП РМР
"Теплотранссервіс" до ТОВ
"Рівнетеплоенерго" перейшло право
вимоги першого стягнення
заборгованості та штрафних санкцій по
договору на відпуск теплової енергії №
1723 від 15.10.2009 р. із ТзОВ ІРА "Ракурс".

Також заявник надав копію довіреності
№ 01-10/269 від 30 січня 2013 року згідно якої
директор КП "Теплотранссервіс" доручає
головному інженеру Маслу В.Б. укладати
та підписувати всі види договорів та
бухгалтерські документи. Представник
заявника повідомив, що заборгованість
згідно наказу Господарського суду
Рівненської області №5019/787/11 від 05
травня 2011 року є не погашеною на
підтвердження чого надав лист відділу
ДВС Рівненського МУЮ Рівненської
області № 23-15617 від 03.11.14 р.

КП РМР "Теплотранссервіс", ТзОВ Іра
"Ракурс", ДВС явку повноважних
представників у судове засідання 03
листопада 2014 року не забезпечили,
будь-яких заяв чи клопотань про
відкладення розгляду заяви на іншу
дату із зазначенням причин щодо своєї
неявки на адресу суду не направили.

У п.6-1 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" зазначено, що розгляд заяви
про заміну сторони виконавчого
провадження її правонаступником
здійснюється за загальними правилами
позовного провадження у межах
розглянутої судом справи з урахуванням
особливостей щодо суб'єктного складу
учасників процесу, передбачених
згаданою нормою Закону України "Про
виконавче провадження" (стягувач,
боржник, державний виконавець,
правонаступник стягувача або
боржника).

Зазначені особи повідомляються про час
і місце відповідного судового
засідання, але їх неявка не є
перешкодою для вирішення питання про
заміну сторони виконавчого
провадження. За результатами судового
розгляду виноситься ухвала, що має
відповідати загальним вимогам статті 86
ГПК.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши
надані документи, суд встановив
наступне.

За приписами ст. 124 Конституції України
та ст. 115 Господарського процесуального
кодексу України рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 2
Закону України "Про виконавче
провадження" примусове виконання
рішень покладається на державну
виконавчу службу, яка входить до
системи органів Міністерства юстиції
України. Примусове виконання рішень
здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу".

Статтею 17 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Відповідно до цього Закону державною
виконавчою службою підлягають
виконанню, зокрема, накази
господарських судів.

Як зазначалось вище, на виконання
рішення господарського суду
Рівненської області від 20 квітня 2011
року у справі № 5019/787/11 судом видано
наказ від 05 травня 2011 року.

08 вересня 2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
44643909 з виконання наказу №5019/787/11
виданого 05 травня 2011 року.

Відповідно до ст. 25 ГПК України, у разі
смерті або оголошення фізичної особи
померлою, припинення діяльності
суб'єкта господарювання шляхом
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення), заміни кредитора
чи боржника в зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до
вступу у справу правонаступника,
обов'язкові для нього так само, як вони
були обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову заміни
сторони чи третьої особи її
правонаступником господарський суд
виносить ухвалу.

За змістом норм розділу XIV ГПК України,
ст. 1 Закону України "Про виконавче
провадження" виконавче провадження, є
завершальною стадією судового
провадження.

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст.
8 Закону України "Про виконавче
провадження" сторонами у виконавчому
провадженні є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична
особа, на користь чи в інтересах якої
видано виконавчий документ. Боржником
є фізична або юридична особа, визначена
виконавчим документом. У разі вибуття
однієї із сторін державний виконавець
з власної ініціативи або за заявою
сторони, а також сама заінтересована
сторона мають право звернутися до суду
із заявою про заміну сторони її
правонаступником. Для правонаступника
усі дії, вчинені до його вступу у
виконавче провадження, обов'язкові
тією мірою, якою вони були б
обов'язковими для сторони, яку
правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони
виконавчого провадження, тобто
процесуального правонаступництва, є
наступництво у матеріальних
правовідносинах, у наслідок якого
відбувається вибуття сторони зі
спірних або встановлених судом
правовідносин і переходу до іншої
особи прав і обов'язків вибулої сторони
в цих правовідносинах.

В абзаці 3 п.1.4 постанови від 26.12.2011 року
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" Пленум Вищого
господарського суду України роз'яснив,
що статтею 25 ГПК передбачено
процесуальне правонаступництво у
зв'язку не лише зі смертю (оголошенням
померлою) фізичної особи та
реорганізацією суб'єкта
господарювання, а й в інших
передбачених законом випадках, у тому
числі заміни кредитора або боржника у
зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520
Цивільного кодексу України). У разі
заміни кредитора в зобов'язанні не в
повному обсязі (у подільному
зобов'язанні; в разі передачі новому
кредитору права на стягнення неустойки
окремо від передачі прав вимоги за
основним зобов'язанням тощо) новий
кредитор є правонаступником
первісного кредитора лише в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
відповідних прав якщо інше не
встановлено договором або законом
(стаття 514 Цивільного кодексу України);
при цьому якщо правонаступником
заявляються відповідні вимоги, то
вважається, що позов подано кількома
позивачами (стаття 23 ГПК). Процесуальне
правонаступництво в розумінні статті 25
ГПК допускається на будь-якій стадії
судового процесу, включаючи стадію
виконання судового рішення, і
здійснюється господарським судом без
виклику сторін у справі, якщо їх явка не
зумовлена необхідністю з'ясування
судом певних обставин, але з
повідомленням сторін, оскільки інше
суперечило б приписам частини другої
статті 22 ГПК стосовно прав сторін у
судовому процесі.

04 вересня 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Рівнетеплоенерго" (новий кредитор) та
Комунальним підприємством
"Теплотранссервіс" (первісний кредитор)
уклали договір про відступлення права
вимоги № 1723-ВПВ.

За змістом п. 1.1., 1.2. вказаного договору
первісний кредитор передає, а новий
кредитор приймає право вимоги, яке
виникло на підставі договору на
відпуск теплової енергії № 1723 від
15.10.2009 року, який укладений між
первісним кредитором та ТзОВ Іра
"Ракурс", за яким первісним кредитором
постачалась теплова енергія на суму
18857,84 грн. Крім передачі права вимоги
оплата за спожиту теплову енергію за
зобов'язаннями, зазначеними в п.1.1.
договору, до нового кредитора
переходять права вимоги стягнення всіх
штрафних санкцій, інфляційних втрат та
відсотків за прострочення виконання
зобов'язання споживачем, включаючи
вимоги щодо стягнення заборгованості,
штрафних та фінансових санкцій,
заявлених у судовому порядку, та на
підставі фактичного надання таких
послуг, що підтверджується обліком по
реалізації теплової енергії.

Пунктом 3.2. договору визначено, що
відступлення права вимоги та передача
прав і обов'язків по договору на
відпуск теплової енергії вважається
переданим після фактичної передачі
документів, зазначених у п. 3.1. цього
договору. Передача документів
оформляється актом приймання-передачі
із зазначенням переліку переданих
документів.

04 вересня 2013 року КП РМР
"Теплотранссервіс" та ТОВ
"Рівнетеплоенерго" підписали акт
прийому-передачі документів по
договору відступлення права вимоги №
1723-ВПВ від 04 вересня 2013 року.

У п.7.1. договору сторони погодили, що
договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цим договором.

Відповідно до статті 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). Кредитор у
зобов'язанні може бути замінений також
в інших випадках, встановлених законом.
Кредитор у зобов'язанні не може бути
замінений, якщо це встановлено
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.513 Цивільного кодексу
України правочин щодо заміни кредитора
у зобов'язанні вчинюється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

В силу приписів ч.1 ст.514 Цивільного
кодексу України до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Статтю 516 Цивільного кодексу України
регламентовано, що заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням.

Судом встановлено, що заборони щодо
заміни кредитора ні договором на
відпуск теплової енергії, ні чинним
законодавством, зокрема ст. 515 ЦК
України, немає, правочин щодо заміни
кредитора вчинений у такій самій формі,
що і правочин, на підставі якого
виникли зобов'язання.

Відділ державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції у листі № 23-15617/14 від 03.11.14 р.
повідомив суд, що у відділі перебуває
виконавче провадження з примусового
виконання судового наказу № 5019/787/12,
виданого господарським судом
Рівненської області про стягнення з
ТзОВ Іра "Ракурс" заборгованості 3 866
грн. 27коп. на користь КП
"Теплотранссервіс".

У вказаному листі також зазначено, що
станом на 03 листопада 2014 року грошові
кошти на користь КП "Теплотранссервіс"
не стягнуто.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що заявником надано належні докази, які
підтверджують здійснення
правонаступництва, подана заява про
заміну стягувача як сторони
виконавчого провадження у справі
№5019/787/11 не суперечить вимогам чинного
законодавства та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 25, ст.33, ст.86
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рівнетеплоенерго"
про заміну стягувача як сторони
виконавчого провадження у справі №
5019/787/11 задоволити.

2. Замінити сторону виконавчого
провадження (стягувача) - Комунальне
підприємство "Теплотранссервіс"
Рівненської міської ради (33027, м. Рівне,
вул. Д. Галицького, 27, ),
яке відкрите відповідно до постанови
відділу ДВС Рівненського міського
управління юстиції від 08 вересня 2014
року (ВП № 44643909) по виконанню наказу
господарського суду Рівненської
області у справі № 5019/787/12 від 05 травня
2011 року, на правонаступника -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рівнетеплоенерго"
(33027, м. Рівне, вул. Д. Галицького,27, ).

Суддя
Войтюк В.Р.