КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Справа№ 910/12651/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання: Кац
О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Мишакова Ю.А

від відповідача 1: Карпінський С.В.

від відповідача 2: Сокурова В.В.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 05 серпня 2014 року

у справі №910/12651/14 (Суддя Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз"

до 1) Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк"

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд"

про визнання недійсним підпункту 4.3.13.1
пункту 4.3.13 статті 4.3 розділу 4
Кредитного договору

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Бриклейерз" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ
"Фоззі-Фуд" про визнання недійсним
підпункту 4.3.13.1 пункту 4.3.13 статті 4.3
розділу 4 Кредитного договору (а.с.6-11).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05 серпня 2014 року по справі
№910/12651/14 у позові відмовлено повністю
(а.с. 216-221).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду
15 серпня 2014 року, позивач звернувся з
апеляційною скаргою в якій просить,
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 05 серпня 2014 року у
справі №910/12651/14 та прийняти нове, яким
позов - задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що оспорюваний пункт Кредитного
договору порушує права та охоронювані
законом інтереси позивача, оскільки
даний пункт обмежує правосуб'єктність
позивача та обмежує право позивача
займатись самостійно та здійснювати
господарську діяльність, одержувати
кредити та реалізовувати інші не
заборонені права та брати обов'язки.

Автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
по справі № 910/12651/14 передано на розгляд
колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі Головуючий суддя: Чорногуз М.Г.,
судді Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду Верховця А.А. від 28
серпня 2014 року у зв'язку з перебуванням
суддів: Агрикової О.В. та Рудченка С.Г. у
відпустці для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/12651/14 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя: Чорногуз М.Г., судді: Жук Г.А. та
Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02 вересня 2014
року прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено справу №
910/7041/14 до розгляду на 16 вересня 2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченка Е.О. від 16
вересня 2014 року, у зв'язку з
перебуванням суддів Агрикової О.В. та
Рудченка С.Г. у відпустці, встановлено
розглядати справу № 910/7041/14 у складі
колегії: головуючий суддя: Чорногуз
М.Г., судді: Суховий В.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28 серпня 2014
року у справі №910/12651/14 апеляційну
скаргу прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 09 вересня 2014
року.

Згідно з розпорядженням Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду
Шевченка Е.О. від 09 вересня 2014 року у
зв'язку з перебуванням суддів Жук Г.А.
та Мальченко А.О. у відпустці, склад
суду змінено на - головуючий суддя:
Чорногуз М.Г., судді: Агрикова О.В.,
Суховий В.Г.

В судових засіданнях 09.09.2014р. та 23.09.2014р.
оголошувались перерви, відповідно до
23.09.2014р та 07.10.2014 р..

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченка Е.О. від 07
жовтня 2014 року у зв'язку з виходом з
відпустки судді Рудченка С.Г., а також
формування постійного складу судових
колегій Київського апеляційного
господарського суду, склад суду
змінено на - головуючий суддя: Чорногуз
М.Г., судді: Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07 жовтня 2014
року розгляд апеляційної скарги
відкладено на 04 листопада 2014 року.

В судовому засіданні 04 листопада 2014
року представник позивача надав суду
пояснення в яких підтримав апеляційну
скаргу, просив скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від 05
серпня 2014 року по справі №910/12651/14 та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні теж надав суду свої
пояснення в яких проти задоволення
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити оскаржуване рішення без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача 2 в судовому
засіданні теж надав суду свої
пояснення в яких підтримав апеляційну
скаргу, просив скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від 05
серпня 2014 року по справі №910/12651/14 та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Згідно з частиною першою статті 99
Господарського процесуального кодексу
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

31 травня 2007р. між відповідачем 1 -
Відкритим акціонерним товариством "ВТБ
Банк" (найменування змінено на Публічне
акціонерне товариство "ВТБ Банк") та
Закритим акціонерним товариством
"Фоззі", як позичальником, було укладено
Кредитний договір №24ВД, предметом
якого є надання банком позичальникові
грошових коштів (кредит) у вигляді не
відновлювальної відкличної лінії з
правом конвертації в національну
валюту на умовах визначених даним
Договором (т. І а.с. 14-15).

30 листопада 2009р. між відповідачем 1 -
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" та Приватним акціонерним
товариством "Фоззі", як позичальником,
було укладено Договір №9 про внесення
змін до Кредитного договору №24ВД від
31.05.2007р. (т. І а.с. 16-20).

29 березня 2012р. між відповідачем 1 -
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фоззі", що є
правонаступником Приватного
акціонерного товариства "Фоззі", як
позичальником, було укладено Договір
№10 про внесення змін до Кредитного
договору №24ВД від 31.05.2007р. (т. І а.с. 21-23

20 липня 2012р. між відповідачем 1 -
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд", що є
правонаступником Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фоззі
Кредит", що є правонаступником
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі", як
позичальником, було укладено Договір
№11 про внесення змін до Кредитного
договору №24ВД від 31.05.2007р. (т. І а.с. 24-29).

14 листопада 2013р. між відповідачем 1 -
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" та відповідачем 2 - Товариством з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд",
як позичальником, було укладено
Договір №15 про внесення змін до
Кредитного договору №24ВД від 31.05.2007р.
(т. І а.с. 30-33).

Відповідно до п. 4.3.13 статті 4.3. розділу 4
Договору №9 від 30.11.2009р. про внесення
змін до Кредитного договору №24ВД від
31.05.2007р.,: «Протягом строку дії цього
договору без попереднього письмового
погодження з банком позичальник
зобов'язаний та зобов'язується
забезпечити виконання АТ "Сільпо
Рітейл", ТОВ "Фоззі-Фуд", ТОВ
"Бриклейерз", ТОВ "Лін Беккер":

4.3.13.1. не надавати кредити та/або
гарантії третім особам та/або не
виступати поручителем/майновим
поручителем/гарантом за зобов'язанням
третіх осіб в сумі, що перевищує
еквівалент 1 000 000,00 доларів США (Один
мільйон доларів США 00 центів) на одну
юридичну особу протягом календарного
року.

4.3.13.1.1. надання кредитів, гарантій на
користь позичальника, зокрема, АТ
"Сільпо Рітейл", ТОВ "Фоззі-Фуд", ТОВ
"Бриклейерз", ТОВ "Лін Беккер"та інших
осіб, що увійшли до складу Групи
компаній "FOZZY GROUP";

4.3.13.1.2. надання майнових порук по
зобов'язанням позичальника та/або по
зобов'язанням, АТ "Сільпо Рітейл", ТОВ
"Фоззі-Фуд", ТОВ "Бриклейерз", ТОВ "Лін
Беккер" та/або по зобов'язанням інших
осіб, що увійшли до складу Групи
компаній "FOZZY GROUP", якщо майно, що буде
предметом майнової поруки, було
придбане або придбавається частково
або повністю за рахунок кредиту, що
отриманий після укладання Договору № 9
про внесення змін до цього Договору;

4.3.13.1.3. надання порук/гарантій по
зобов'язанням позичальника, АТ "Сільпо
Рітейл", ТОВ "Фоззі-Фуд", ТОВ
"Бриклейерз", ТОВ "Лін Беккер" та інших
осіб, що увійшли до складу Групи
компаній "FOZZY GROUP", у випадку якщо
поручитель/гарант надає
поруку/гарантію по зобов'язанням
юридичної особи, за зобов'язаннями якої
поручитель/гарант надав
поруку/гарантію перед Банком.

Моніторинг виконання зобов'язання
здійснюється Банком щоквартально на
підставі Фінансової звітності
позичальника, АТ "Сільпо Рітейл", ТОВ
"Фоззі-Фуд", ТОВ "Бриклейерз", ТОВ "Лін
Беккер", згідно Таблиці 1 на підставі
аналізу значень рядків

- 050, 210 Форми №1 та розшифровки
позабалансових зобов'язань;

- 070, 210 Форми №1-м та розшифровки
позабалансових зобов'язань." ( т.І а. с.
17-18)

Відповідно до п. 7.5 Договору про
внесення змін № 9 від 30.11.2009р. про
внесення змін до Кредитного договору
№24ВД від 31.05.2007р., при невиконанні або
неналежному виконанні будь-якої з умов,
визначених в п. 4.3.13. цього договору,
банк має право застосувати до
позичальника договірну санкцію, а
позичальник зобов'язаний сплатити її
банку у розмірі 5 000,00 дол. США, яка
сплачується в гривневому еквіваленті
за курсом НБУ на дату моніторингу
згідно Таблиці 1 за кожен випадок
невиконання або неналежного виконання
будь-якої з умов, вказаних в п. 4.3.13.
цього договору.

Позивач не є стороною вищезазначеного
Кредитного договору та Договорів про
внесення змін до нього, проте вважає, що
підпункт 4.3.13.1 пункту 4.3.13 статті 4.3
розділу 4 Кредитного договору, що
викладений у редакції Договору №9 про
внесення змін від 30.11.2009р., порушує його
права, а тому, у відповідності ч. 1 ст. 203,
ч. 2 та 3 ст. 215 ЦК України та ч. 2 ст. 207 ГК
України, підлягає визнанню недійсним,
посилаючись на наступне.

З метою забезпечення зобов'язань ТОВ
"Фоззі-Фуд" за Кредитним договором №24ВД
від 31.05.2007р., між позивачем - Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Бриклейерз" як поручителем та
відповідачем 1 - Публічним акціонерним
товариством "ВТБ Банк" було укладено
Договір поруки № 24 ВД/П-03 від 13.09.2010 року
( т. І а.с. 34-37).

Також, зобов'язання ТОВ "Фоззі-Фуд" за
Кредитним договором №24ВД від 31.05.2007р.
та зобов'язання ТОВ "Бриклейерз" за
Кредитним договором №23ВД від 31.05.2007р.
забезпечуються Іпотечним договором №
23ВД/24 ВД/z від 31.05.2007р. в редакції,
укладеного між відповідачем 1 -
Відкритим акціонерним товариством "ВТБ
Банк" (найменування змінено на Публічне
акціонерне товариство "ВТБ Банк"),
позивачем - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз" та
Акціонерним товариством відкритого
типу "Стиль Модерн", Договору №1 від
02.10.2007р. про внесення змін до Іпотечного
договору. В подальшому, між позивачем -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз" як
поручителем та відповідачем 1 -
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" було укладено Договір №6 від
14.11.2013р. про внесення змін до Іпотечного
договору ( т. І а.с. 40-53).

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком
господарського суду міста Києва про
відмову у задоволенні позовних вимог
виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що підставами
виникнення прав та обов'язків, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України,
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Стаття 203 Цивільного кодексу України
встановлює загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, а саме: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі статтею 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до абз. 4 п. 2.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29 травня 2013 року № 11 "Про
деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними",
вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Тобто, порушення або оспорювання прав
та інтересів особи, яка звертається до
суду за їх захистом, є обов'язковими;
позивач, відповідно до ст. 33 ГПК України
повинен довести/підтвердити в
установленому законом порядку
наявність факту порушення або
оспорювання їх прав та інтересів.

Відповідно до статей 215 та 216 Цивільного
кодексу України, вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена, як однією із сторін
правочину, так і іншою заінтересованою
особою, права та законні інтереси, якої
порушено вчиненням правочину.

Вказана позиція викладена в постанові
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009р. "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними".

Отже, виходячи із наведених приписів,
позивач, звертаючись до суду із даним
позовом та вимагаючи визнати недійсним
підпункт 4.3.13.1. пункту 4.3.13. статті 4
Кредитного договору №24ВД від 31.05.2007р.,
не будучи його стороною, зобов'язаний
довести, яким чином оспорюваний ним
пункт порушує (зачіпає) його права та
законні інтереси, а суд, в свою чергу,
перевірити доводи та докази, якими
позивачі обґрунтовують свої вимоги, і в
залежності від встановленого вирішити
питання про наявність чи відсутність
підстав для правового захисту
позивача.

Суд проаналізувавши підпункт 4.3.13.1.
пункту 4.3.13. статті 4 Кредитного
договору №24ВД від 31.05.2007р., зазначає, що
всупереч твердженням позивача даний
пункт покладає встановлені ним
зобов'язання не на позивача, який за
наведеними в ньому термінами входить
до Групи компаній "FOZZY GROUP", а встановлює
певні умови та зобов'язання для
"позичальника", яким є відповідач 2 -
Товариство з обмеженою
відповідальністю ТОВ "Фоззі-Фуд".

Згідно положень оскаржуваного пункту
4.3.13 статті 4.3 розділу 4 Кредитного
договору №24ВД від 31.05.2007р., саме
"позичальник" (відповідач 2 - Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Фоззі-Фуд") зобов'язаний та
зобов'язується забезпечити виконання
Групи компаній "FOZZY GROUP" певних умов, в
тому числі підпункту 4.3.13.1 Кредитного
договору.

Тому, у випадку неможливості
забезпечення відповідачем 2 - ТОВ
"Фоззі-Фуд" виконання вказаного
підпункту компаніями, що входять до
складу Групи компаній "FOZZY GROUP" даний
обов'язок покладається на Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд",
оскільки воно є стороною Кредитного
договору №24ВД від 31.05.2007р. та входить до
складу цієї Групи компаній.

Щодо посилання позивача на лист
відповідача 1 - ПАТ "ВТБ Банк", то
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку, що даний лист не
підтверджує вчинення відповідачем 1
протидії господарській діяльності
позивача та порушення їх прав, оскільки
в даному листі відповідач 1 - ПАТ "ВТБ
Банк" не вимагає від позивача
виконувати оскаржуваний підпункт 4.3.13.1
пункту 4.3.13 статті 4.3 розділу 4
Кредитного договору №24ВД від 31.05.2007р., у
зв'язку з тим, що як встановлено судом
вище, вищевказаний пункт стосується
лише зобов'язань, які склалися між
відповідачем 1 - Публічним акціонерним
товариством "ВТБ Банк" та відповідачем 2
- Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд".
Натомість, зі змісту даного листа
вбачається, що відповідачем 1 -
Публічним акціонерним товариством "ВТБ
Банк" реалізовується право вимоги до
позивача, що виникло на підставі ст. 554
ЦК України, ст. 35 ЗУ "Про іпотеку",
Договору поруки № 24 ВД/П-03 від 13.09.2010
року та Іпотечного договору № 23ВД/24 ВД/z
від 31.05.2007р., якими забезпечувалось
виконання зобов'язань за Кредитним
договором №24ВД від 31.05.2007р. Водночас,
правовідносини, які виникли між
сторонами вказаних Договору поруки №
24 ВД/П-03 від 13.09.2010 року та Іпотечного
договору № 23ВД/24 ВД/z від 31.05.2007р. не
стосуються спору, що існує у даній
справі.

Разом з тим, матеріали справи не місять
звернень відповідача 1 - ПАТ "ВТБ Банк"
до позивача з вимогами щодо виконання
ним підпункту 4.3.13.1 пункту 4.3.13 статті 4.3
розділу 4 Кредитного договору №24ВД від
31.05.2007р. Доказів протилежного суду не
надано.

Пункт 7.5 Кредитного договору №24ВД від
31.05.2007р., також не підтверджує порушення
прав позивача оскаржуваними
положеннями пункту, оскільки
передбачає накладення договірної
санкції саме на відповідача 2 - ТОВ
"Фоззі-Фуд".

Матеріали справи не містять доказів
порушення прав позивача з боку
відповідачів, та зокрема, укладеним між
ними підпунктом 4.3.13.1 пункту 4.3.13 статті
4.3 розділу 4 Кредитного договору, та
позивачем не доведено на підставі яких
норм законодавства саме ТОВ
"Бриклейерз", а не відповідач 2- ТОВ
"Фоззі-Фуд", зобов'язаний виконувати
оскаржуваний пункт.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Матеріали справи не містять та
позивачем не надано суду доказів, які б
підтверджували порушення прав
позивача підпунктом 4.3.13.1 пункту 4.3.13
статті 4.3 розділу 4 Кредитного договору
№24ВД від 31.05.2007р.

Позивачем не надано суду належних
доказів, в підтвердження того, що
оскаржуваний ним пункт 4.3.13 статті 4.3
розділу 4 Кредитного договору №24ВД від
31.05.2007р., суперечить закону та порушує
його права та охоронювані законом
інтереси.

Таким чином, оскільки, позивачем не
доведено суду наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання правочину недійсним (повністю
або в частині), то суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, те, що
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз" не
доведено порушення його прав та
враховуючи безпідставність заявлених
позовних вимог, місцевий господарський
суд дійшов правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні господарського суду
міста Києва повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста
Києва від 05 серпня 2014 року, по справі №
910/12651/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бриклейерз" на рішення господарського
суду міста Києва від 05 серпня 2014 року,
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бриклейерз» на рішення
господарського суду міста Києва від 05
серпня 2014 року по справі № 910/12651/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 05 серпня 2014 року по
справі № 910/12651/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/12651/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко