ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2014 року
Справа № 904/920/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Джихур О.В.
(доповідач)

суддів: Лисенко О.М., Вечірко І.О.

секретар судового засідання: Ситникова
М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Легенченко М.О.
представник, довіреність №4/10-6м від
09.01.14 (був присутнім в судових
засіданнях 02 вересня 2014 року та 16
жовтня 2014 року);

від відповідача-1: Іванченко І.С.
представник, довіреність №35 від 08.10.14
(був присутнім в судових засіданнях 02
вересня 2014 року, 25 вересня 2014 року та 16
жовтня 2014 року); Кайнога Я.О.
представник, довіреність № 36 від 08.10.14
року (був присутнім в судовому
засіданні 06 листопада 2014 року) ;

від відповідача-2: Кротенко І.В.
представник, довіреність №140604 від
04.06.14;

від відповідача-3: Сірик О.О.
представник, довіреність №003/10/2013-юр
від 03.10.13 (був присутнім в судових
засіданнях 25 вересня 2014 року та 16
жовтня 2014 року); Самойленко Т.В.
представник, довіреність № 001/06/2013-юр.
від 17.06.13;

від відповідачів-4, 6: ОСОБА_7.
представник, свідотство НОМЕР_1 від
15.09.97

прокурор та представники
відповідачів-5, 7 в судові засідання не
з'явивлись, про час та місце судових
засідань повідомлені належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Дніпропетровської міської ради,
м. Дніпропетровськ

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11 червня
2014 року у справі №904/920/14

за позовом Заступника прокурора
Дніпропетровської області, м.
Дніпропетровськ в інтересах держави в
особі: Дніпропетровської міської ради,
м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області,
м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Акціонерного товариства
закритого типу "ІНДРІ", м.
Дніпропетровськ

відповідача-3: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Відродження",
м.Дніпропетровськ

відповідача-4: ОСОБА_8, м.
Дніпропетровськ

відповідача-5: ОСОБА_9, м. Київ

відповідача-6: ОСОБА_10, м.
Дніпропетровськ

відповідача-7: ОСОБА_11, м.
Дніпропетровськ про визнання не
чинним розпорядження про затвердження
акту оцінки цілісного майнового
комплексу та інше,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 11 червня
2014 року (головуючий суддя Ліпинський
О.В., судді Первушин Ю.Ю., Бондарєв Е.М.) в
задоволенні позову Заступника
прокурора Дніпропетровської області,
м. Дніпропетровськ в інтересах держави
в особі: Дніпропетровської міської
ради, м. Дніпропетровськ до
відповідачів про:

- визнання нечинним розпорядження
начальника РВ ФДМУ по
Дніпропетровській області №12/68 РСИ від
28 липня 1994 року "Про затвердження акту
оцінки цілісного майнового комплексу
Орендної трикотажної фірми "Дніпрянка"
в частині затвердження вартості
об'єктів нерухомого майна,
розташованих за адресою: м.
Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 у складі
загальної вартості майна Орендної
трикотажної фірми "Дніпрянка", що
підлягає приватизації;

- визнання нечинним наказу начальника
РВ ФДМУ по Дніпропетровській області
від 28 липня 1994 року №12/62-ДКП "Про
укладання та виконання договору
купівлі -продажу" в частині щодо
укладання;

- визнання недійсним п.1 договору
купівлі - продажу від 28 липня 1994 року
укладеного між РВ ФДМ України по
Дніпропетровській області та
організацією орендаторів Орендної
трикотажної фірми "Дніпрянка" в частині
включення в цілісний майновий комплекс
підприємства будівель по АДРЕСА_1
вартістю 8 268 794 грн.;

- витребування із незаконного
володіння ОСОБА_11 на користь держави в
особі Дніпропетровської міської ради
нерухомого майна, яке розташовано за
адресою АДРЕСА_1, а саме: у виробничій
будівлі літ. А-3 в підвалі приміщення
поз. 7-19 площею 344,1 кв.м.; на І поверсі
приміщення 2, 4-6, 9-20 площею 390,8 кв.м.; на II
поверсі приміщення 2-7 площею 284,5 кв.м.;
на III поверсі приміщення з 1,4-8 площею 277,1
кв.м;

- витребування із незаконного
володіння ОСОБА_9 на користь держави в
особі Дніпропетровської міської ради
нерухомого майна, яке розташовано за
адресою АДРЕСА_1, а саме: будівлю
котельні літ. 3-1 в т.ч. прибудова літ. З'-І
поз. 1,2, площею 127,3 кв.м., ґанок літ. З,
будівля складу літ. И-1, загальною
площею 80,4 кв.м., нежитлові приміщення в
літ. Е-1,Е'-1 поз.4,5,6 загальною площею 30,5
кв.м.;

- витребування із незаконного
володіння ОСОБА_8 на користь держави в
особі Дніпропетровської міської ради
нерухомого майна, яке розташовано за
адресою АДРЕСА_1, а саме: нежитлові
приміщення у виробничій будівлі літ. А-3
на II поверсі поз. 9,10,11 площею 291,1 кв.м.; на
III поверсі приміщення поз. 9,10 площею 290,6
кв.м.;

- витребування із незаконного
володіння ОСОБА_10 на користь держави в
особі Дніпропетровської міської ради
нерухомого майна, яке розташовано за
адресою АДРЕСА_1, а саме: у виробничому
приміщенні літ. А-3 у підвалі
приміщення: з 1-6, площею 129,8 кв.м., на
І-поверсі приміщення № 8, 21-27,34-40 площею
277,7 кв.м; в літ. В-1 приміщення 28-33, площею
29,7 кв.м.;

-витребування із незаконного володіння
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Відродження" на
користь держави в особі
Дніпропетровської міської ради
нерухомого майна, яке розташовано за
адресою АДРЕСА_1, а саме:
адміністративну будівлю літ. Б-1 площею
269,2 кв.м.;

- витребування із незаконного
володіння Акціонерного товариства
закритого типу "Індрі" на користь
держави в особі Дніпропетровської
міської ради нерухомого майна, яке
розташовано за адресою АДРЕСА_1, а саме:
склад, прибудова літ. Г-1,г-1 площею 272,6
кв.м., склад літ. Д-1 площею 170,5 кв.м.,
виробнича будівля, підсобне приміщення
літ. Е-1,Е'-1 поз.1-3 площею 72,1 кв.м.,
нежитлове приміщення в літ. 3-1, поз. 3
загальною площею 41,3 кв.м. відмовлено в
повному обсязі.

Господарський суд Дніпропетровської
області дійшов висновку, що позивач не
довів факт належності спірного
нерухомого майна до комунальній
власності територіальної громади
міста, що в свою чергу свідчить про
безпідставність позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням
Дніпропетровська міська рада його
оскаржує на предмет невідповідності
нормам матеріального права.

Скаржник зазначає, що господарським
судом не наведено фактичних доказів,
які б підтверджували перебування
спірного майна у віданні Державного
комітету України по легкій
промисловості, єдиним доказом
підтверджуючим даний факт є дані з
договору оренди №103 від 01 жовтня 1991
року, оригінал якого, як стверджує
позивач, в судовому засіданні суду
першої інстанції не досліджувався.

Дніпропетровська міська рада
стверджує, що об'єкт нерухомості
-непридатний до житла будинок
загальною площею 3 255, 00 кв.м та
подвірні прибудови до нього площею 1
362, 00 кв.м. по АДРЕСА_1 перебували на
балансі КЖРЕВП Бабушкінського району,
що підтверджується довідкою
зазначеного Комунального підприємства
№3/298 від 26 травня 2011 року, зверненням
Орендної трикотажної фірми "Дніпрянка"
№797 від 30 березня 1993 року, рішенням
виконкому міської ради №744 від 15 липня
1993 року та актом приймання -передачі
від серпня 1993 року.

Позивач наголошує на тому, що ним
повністю доведений факт перебування
спірного майна на балансі комунального
підприємства станом на листопад 1991
року, що свідчить про його облік як
нежитлового фонду місцевих рад.

Посилаючись на приписи ст.7 Закону
України "Про приватизацію державного
майна" скаржник стверджує, що продаж
(приватизація) спірного майна було
проведено не уповноваженою особою,
оскільки належним продавцем такого
майна повинен був бути орган
приватизації місцевої ради, а не орган
державної приватизації.

З викладеного вбачається, що продавцем
та покупцем було помилково включено до
приватизаційної маси спірну будівлю,
оскільки вона не належала до державної
власності, а відтак не могла
приватизуватися без участі органів
приватизації місцевої ради.

Скаржник просить скасувати
оскаржуване рішення господарського
суду від 11 червня 2014 року та прийняти
нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Відродження",
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області,
представники ОСОБА_10, ОСОБА_8 та
Акціонерного товариства закритого
типу "Індрі" доводи апеляційної скарги
заперечують, вважають рішення
господарського суду від 11 червня 214
року законним, просять залишити його
без змін, апеляційну скаргу без
задоволення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

05 вересня 1991 року на зборах трудового
колективу Дніпропетровського
виробничо -торгового трикотажного
об'єднання "Дніпрянка" прийнято рішення
про звернення до Комітету з легкої
промисловості України з пропозицією
про надання дозволу на роботу
об'єднання в умовах оренди, що
підтверджується відповідним
протоколом від 05 вересня 1991 року,
оригінал якого оглянуто в судовому
засіданні, копія долучена до
матеріалів справи (т.3, а.с.45-46).

10 жовтня 1991 року між організацією
орендарів Орендного
Дніпропетровського
виробничо-торгівельного трикотажного
об'єднання "Дніпрянка" (Орендар) та
Державним комітетом України по легкій
промисловості (Орендодавець) був
укладений договір №103 про передачу
майна Дніпропетровського
виробничо-торгівельного трикотажного
об'єднання "Дніпрянка" в оренду з правом
викупу.

Згідно умов зазначеного договору в
оренду передано майно, яке складається
з основних виробничих фондів на суму
12503 руб., невиробничих основних фондів
на суму 570 тис. руб., оборотних засобів,
інших матеріальних цінностей і
фінансових ресурсів на суму 10446 тис.
руб., незавершеного виробництва на суму
169 тис. руб.

30 грудня 1992 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
та організацією орендарів Орендного
Дніпропетровського
виробничо-торгівельного трикотажного
об'єднання "Дніпрянка" була укладена
додаткова угода до договору оренди з
правом викупу, згідно якої, відповідно
до Закону України "Про оренду майна
державних підприємств і організацій",
Регіональне відділення ФДМ України по
Дніпропетровській області виступило
правонаступником Орендодавця за
договором - Державного комітету
України по легкій промисловості.

Відповідно до умов зазначеної
додаткової угоди, вартість переданого
в оренду майна, склала: 254008 тис. крб. -
основні фонди виробництва; 111974 тис. крб.
- оборотні засоби.

Розпорядженням начальника
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області № 12/68 РСИ
від 28 червня 1994 року, затверджено акт
оцінки орендованого державного майна,
яке підлягає викупу організацією
орендарів Орендної трикотажної фірми
"Дніпрянка".

Згідно затвердженого акта оцінки, який
складено 27 червня 1994 року за
результатами розгляду результатів
інвентаризації майна Орендної
трикотажної фірми "Дніпрянка", вартість
майна, яка підлягає приватизації
становить 3239378 тис. крб.

28 липня 1994 року начальником
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області видано
наказ №12/62-ДКП про укладення договору
купівлі-продажу державного майна з
організацією орендарів Орендної
трикотажної фірми "Дніпрянка".

Також, 28 липня 1994 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Дніпропетровській області
та організацією орендарів Орендного
Дніпропетровського
виробничо-торгівельного трикотажного
об'єднання "Дніпрянка" було укладено
додаткову угоду, яка є невід'ємною
частиною договору оренди № 103 від 01
жовтня 1991 року. За змістом вказаної
угоди, сторони визначили вартість
майна, яке підлягає викупу Орендатором,
умови викупу, порядок, строки та спосіб
платежу за об'єкт приватизації.

28 липня 1994 року між Регіональним
відділенням ФДМ України по
Дніпропетровській області (Продавець)
та організацією орендарів Орендної
трикотажної фірми "Дніпрянка"
(Покупець), був укладений договір
купівлі-продажу державного майна
Орендної Трикотажної фірми
"Дніпрянка", який посвідчено державним
нотаріусом шостої Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
Черненко І.М. за реєстровим № 6-348.

Згідно умов зазначеного договору
купівлі-продажу, Продавець продав, а
Покупець купив державний цілісний
майновий комплекс Орендної
трикотажної фірми "Дніпрянка", який
знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Вінокурова, 1,
відповідно до наказу РВ ФДМУ по
Дніпропетровській області від 28 липня
1994 року № 12/62, та договору оренди від 01
жовтня 1991 року №103 зі змінами та
доповненнями від 30 грудня 1992 року та 28
липня1994 року. Сума договору
купівлі-продажу склала 3239378 тис. крб.

У складі цілісного майнового
комплексу, який був проданий за
договором купівлі-продажу від 28 липня
1994 року значиться будівля по АДРЕСА_1 в
м. Дніпропетровську (інвентарний номер
№4713), яка в інвентаризаційному опису
основних засобів та в характеристиці
орендної трикотажної фірми "Дніпрянка"
визначена як філія №1 -Фабрика
дитячого трикотажу (т.1, а.с.49-66, т.3,
а.с.36-42 ).

Позивач вражає, що вказана будівля
належить до комунальної власності
територіальної громади м.
Дніпропетровська.

При цьому, позивач посилається на те, що
згідно з довідкою КЖРЕВП
Бабушкінського району №3/298 від 26
травня 2011 року станом на 27 листопада 1991
року об'єкт нерухомості -не придатний
до житла, будинок загальною площею 3
255 кв.м та подвірні прибудови до нього
площею 1 362 кв.м по АДРЕСА_1 перебували
на балансі КЖРЕВП Бабушкінського
району м. Дніпропетровська.

В підтвердження вказаного позивач
посилається на лист
Дніпропетровського виробничо
-торгового трикотажного об'єднання
"Дніпрянка" від 30 березня 1993 року №797
(а.с.33, т.1), рішення виконкому міської
ради №744 від 15 липня 1993 року "Про
передачу на баланс виробничо
-торгівельному трикотажному об'єднанню
"Дніпрянка" будинку по АДРЕСА_1" (т.1,
а.с.34), акт приймання -передачі основних
засобів від серпня 1993 року, яким
передана на баланс об'єднання спірна
будівля (т.1, а.с.37).

18 березня 2014 року прокурором
Дніпропетровської області подано
заяву про відмову від позову (т.1, а.с.167),
позивач, заявлені в його інтересах
вимоги підтримав.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців станом на 25 вересня
2013 року за №17245956 від 11 липня 2013 року
здійснено державна реєстрація
припинення Колективного підприємства
Дніпропетровська трикотажна фірма
"Дніпрянка" (т.1, а.с.68-72), у зв'язку з
визнанням його банкрутом.

Матеріали справи свідчать, що спірне
нерухоме майно, яке входило до складу
майна Дніпропетровського виробничо
-торгівельного трикотажного об'єднання
"Дніпрянка" та виступало об'єктом
оренди за договором оренди з правом
викупу №103 від 01 жовтня 1991 року,
перебувало у віданні Державного
комітету України по легкій
промисловості, первісного орендодавця
за вказаним договором, що вказує на
приналежність цього майна до
загальнодержавної власності.

Питання щодо передачі державного майна
до складу комунальної власності, на час
виникнення спірних правовідносин було
врегульовано Постановою Кабунету
Міністрів України №311 від 05 листопада
1991 року "Про розмежування державного
майна між загальнодержавною
(республіканською) власністю та
власністю адміністративно
-територіальних одиниць (комунальною
власністю)". Абзац 3 пункт 3 вказаної
Постанови передбачав, що передача
державного майна, яке перебуває у
віданні міністерств і відомств
України, інших органів, уповноважених
управляти державним майном, до складу
комунальної власності, а також від
однієї адміністративно
-територіальної одиниці до іншої
здійснюється безоплатно стосовно
порядку, передбаченого Постановою Ради
Міністрів УРСР від 28 квітня 1980 року №285
"Про порядок передачі підприємств,
об'єднань, організацій, установ,
будинків і споруд", з наступним
повідомленням про це органів державної
статистики, податкових та фінансових
органів.

Відповідно до пункту "а" пункту 5
вищевказаної Постанови передача
будинків і споруд проводиться
Міністерствами, державними комітетами
і відомствами УРСР міністерствам,
державним комітетам і відомствам СРСР
та виконавчим комітетам місцевих рад
народних депутатів -за рішенням цих
міністерств, державних комітетів,
відомств УРСР, попередньо погодженим,
відповідно, міністерством, державним
комітетом і відомством СРСР,
виконавчим комітетом "обласної",
Київської, Севастопольської міської
ради народних депутатів.

Міністерства, державні комітети і
відомства УРСР, виконавчі комітети
обласних Київської, Севастопольської
міських рад народних депутатів
приймають будинки і споруди, які
передають їм міністерства, державні
комітети і відомства СРСР за
попередньо погодженими рішеннями.

В порушення ст.ст.32, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України
позивачем не надано належних та
допустимих доказів того, що спірне
нерухоме майно по АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську було передано
Державним комітетом України по легкій
промисловості із загальнодержавної до
комунальної власності територіальної
громади м. Дніпропетровська в порядку,
визначеному Постановою Ради Міністрів
Української РСР від 28 квітня 1980 року
№285.

На протязі часу розгляду апеляційної
скарги представник скаржника зазначав,
що Дніпропетровська міська рада
звернулася до Фонду Державного майна
України та Державного комітету України
з питань регуляторної політики та
підприємництва з запитом про надання
інформації, чи дійсно перебував об'єкт
нерухомості -не придатний до житла
будинок по АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську у державній
власності станом на 1994 рік та чи дійсно
він обліковувався у віданні Державного
комітету України по легкій
промисловості.

Фонд Державного майна України листом
від 09 жовтня 2014 року за №10-25-13635
повідомив позивача, що інформація щодо
перебування вказаного будинку у
державній власності станом на 1994 рік у
Фонді відсутня.

Державна служба України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва повідомила позивача що
Державний комітет України з легкої і
текстильної промисловості був
ліквідований відповідно до Указу
Президента України віл 26 червня 1995 року
№668/95 "Про ліквідацію Державного
комітету України з легкої і
текстильної промисловості".

Вказані документи були витребувані у
позивача і їх копії долучені до
матеріалів справи (т.3, а.с.36-47).

З метою з'ясування питання, чи
знаходився у державній власності
спірний об'єкт нерухомості апеляційним
господарським судом в судовому
засіданні 25 вересня 2014 року оглянуто
оригінал приватизаційної справи
орендної трикотажної фірми "Дніпрянка"
від 1994 року, а також оглянуто оригінал
договору №103 від 10жовтня 1991 року про
передачу майна виробничо -торгового
трикотажного об'єднання "Дніпрянка" в
оренду з правом викупу, копія якого
міститься в матеріалах справи (т.2,
а.с.92-93).

В п.1.2 вказаного договору оренди
зазначено, що майно орендодателя, яке
передано в оренду організації
орендарів Дніпропетровського
виробничо -торгового трикотажного
об'єднання "Дніпрянка", є власністю
Держлегпрома України (з врахуванням
додатку №1 до даного договору) і
зафіксована вартість цього майна
станом на 01 жовтня 1991 рік.

Проте, цей додаток №1 до договору №103
від 10 жовтня 1991 року в матеріалах
приватизаційної справи відсутній, не
наданий він й позивачем.

При цьому з інвентаризаційного опису
основних засобів по орендному
трикотажному об'єднанню "Дніпрянка"
станом на 01 липня 1994 року, який є
додатком до договору купівлі- продажу
вбачається, що будівля по вул. К.
Лібкнехта (інвентаризаційний №4713)
увійшла до складу цілісного майнового
комплексу орендної трикотажної фірми
"Дніпрянка" (т.3, а.с.36-40).

Досліджуючи питання щодо перебування
будинку №4 по вул. Карла Лібкнехта, в м.
Дніпропетровську в комунальній
власності на час прийняття рішення про
приватизацію майна орендного
об'єднання "Дніпрянка" слід зазначити
наступне.

Як на підставу передачі спірного
об'єкту нерухомості до комунальної
власності м. Дніпропетровська позивач
посилається на рішення
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів №46 від 27 листопада
1991 року "Про комунальну власність
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів" та рішення
виконкому Дніпропетровської обласної
ради народних депутатів №409 від 27
грудня 1991 року "Про розмежування
державного майна між власністю області
з власністю районних адміністративно
-територіальних одиниць".

Рішенням Дніпропетровської міської
ради народних депутатів №46 від 27
листопада 1991 року (т.1, а.с.30) затверджено
перелік об'єктів комунальної власності
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів.

В цьому переліку міститься виробничо
житлово ремонтно -експлуатаційне
об'єднання Бабушкінського району, до
якого, на думку позивача належав
спірний об'єкт нерухомості.

Проте, вказаний перелік не ідентифікує
нерухоме майно, яке знаходиться на
території Бабушкінського району м.
Дніпропетровська, а лише вказує на
передачу до комунальної власності
житлового та нежитлового фондів Рад
народних депутатів, в тому числі
виробничого житлового ремонтно
-експлуатаційного об'єднання
Бабушкінського району з житловими
будівлями, нежитловим фондом,
виробничо -ремонтною базою, машинами та
обладнанням, транспортом та іншими
транспортними засобами,
обчислювальною технікою, благоустроєм,
інструментом.

Як вірно зазначив господарський суд,
доказів в обґрунтування того, що в
складі житлового та нежитлового фонду
Рад народних депутатів, в тому числі у
складі майна ВЖРЕО Бабушкінського
району, зокрема, серед об'єктів
нежитлового фонду, до комунальної
власності могло передаватися спірне
нерухоме майно, яке на той час фактично
являлося комплексом виробничих цехів
фабрики дитячого трикотажу, та
відповідно не підпадало під поняття
нежитловий фонд Рад народних
депутатів, суду не представлено.

Посилання позивача на довідку №3/298 від
26 травня 2011 року (т.1, а.с.67), як доказ
передачі спірного нерухомого майна по
вул. по вул. Карла Лібкнехта 4а в м.
Дніпропетровську з загальнодержавної
до комунальної власності
територіальної громади м.
Дніпропетровська не може слугувати
належним доказом, оскільки не
відповідає вимогам постанови Ради
міністрів Української РСР від 28 квітня
1980 року №285 щодо суб'єктного складу
учасників передачі та порядку такої
передачі.

Судова колегія не погоджується з
твердженням позивача, що спірний об'єкт
нерухомості було передано в Комунальну
власність на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 05
листопада 1991 року №311 "Про розмежування
державного майна між
загальнодержавною (республіканською)
власністю та власністю
адміністративно -територіальних
одиниць (комунальною власністю)",
оскільки в переліку майна, яке
передається до власності
адмінітстративно -територіальних
одиниць відсутнє майно підприємств
легкої промисловості. Не можна спірне
майно віднести й до нежитлового фонду
Рад народних депутатів, тому що, як
зазначено вище воно фактично
обліковувалося як комплекс виробничих
цехів фабрики дитячого трикотажу.

Сторонами у справі заявлено клопотання
про застосування строку позовної
давності у відповідності до приписів
ст.267 Цивільного кодексу України.
Оскільки апеляційний господарський
суд підтримав висновки господарського
суду першої інстанції, то вказане
клопотання судом апеляційної
інстанції не розглядалося по суті.

Отже, судова колегія погоджується з
висновком господарського суду, що в
порушення приписів ст.33 Господарського
процесуального кодексу України
позивач не довів факту належності
спірного нерухомого майна до
комунальної власності територіальної
громади м. Дніпропетровська. При цьому
доводи апеляційної скарги і надані
скаржником додаткові докази не
спростовують висновків господарського
суду.

Таким чином, рішення господарського
суду Дніпропетровської області
відповідає діючому законодавству,
підстави для його скасування відсутні.

Ухвалою від 07 серпня 2014 року
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд відстрочив
Дніпропетровській міській раді сплату
судового збору за подання апеляційної
скарги до ухвалення судового рішення
(постанови) по справі.

На час прийняття постанови у даній
справі судовий збір скаржником не
сплачено, у зв'язку з чим з позивача
підлягає стягненню судовий збір за
подання апеляційної скарги у дохід
Державного бюджету України за
правилами ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11 червня
2014 року у справі №904/920/14 залишити без
змін.

Стягнути з Дніпропетровської міської
ради (49000, м. Дніпропетровськ, проспект
Карла Маркса, 75, ) на
користь Державного бюджету України в
особі управління Державного
Казначейства у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська, р/р 3005 у
відділенні банку ГУ ДКСУ в
Дніпропетровській області, ) 38 367 грн. 00 коп. судового збору за
подання апеляційної скарги.

Видати наказ.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку у двадцятиденний
строк до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя
О.В. Джихур

Суддя
О.М. Лисенко

Суддя
І.О. Вечірко

(Дата підписання постанови в
повному обсязі 11.11.2014 р.)