м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Державної Установи "Інститут
педіатрії, акушерства і гінекології
Національної Академії медичних наук
До Науково-впроваджувального
підприємства Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сучасні медичні
про стягнення 88 346,29 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Представники сторін:
від позивача: Весельська А.В.
за довіреністю від 30.04.2014
довіреністю від 20.05.2014
від відповідача: Береговий І.В. за
довіреністю від 04.08.2014
В судовому засіданні 29.10.2014, відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
28.08.2014 р. до канцелярії Господарського
суду надійшла позовна заява Державної
Установи "Інститут педіатрії,
акушерства і гінекології Національної
Академії медичних наук України" до
Науково-впроваджувального
підприємства Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сучасні медичні
технології" про стягнення 88 346,29 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.09.2014 р. прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
справи призначено на 11.09.2014 р.
В судовому засіданні від 11.09.2014 р.
оголошено перерву до 06.10.2014р.
01.10.2014 р. через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшла заява про сплив
30.09.2014 р. через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшла заява про
перенесення розгляду справи.
Представник позивача в судове
засідання від 06.10.2014 р. не з'явився,
однак через канцелярію суду 06.10.2014
подав клопотання про відкладення
розгляду справи.
Представник відповідача з'явився в
судове засідання, надав пояснення,
розгляд клопотання залишив на розсуд
суду.
Суд, розглянувши вказане клопотання,
вважає за доцільне задовольнити його.
Ухвалою суду розгляд справи відкладено
В судовому засіданні 15.10.2014 оголошено
перерву на 29.10.2014.
Представник позивача в судове
засідання призначене на 29.10.2014 з'явився
та підтримав позовні вимоги в повному
Представник відповідача в судове
засідання призначене на 29.10.2014 з'явився,
проти задоволення позову заперечував.
Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -
28.03.2011 між позивачем (орендодавець), та
відповідачем (орендар) укладено
Договір оренди № 11 нерухомого майна, що
знаходиться на балансі ДУ «Інститут
педіатрії, акушерства і гінекології
АМН України» (далі - Договір).
За умовами п. 1.1 Договору орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування приміщення площею
177,3 м2, розміщене на третьому поверсі
корпусу акушерських клінік за адресою
За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.
Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу
України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).
Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
Орендна плата визначена в п. 3.1 Договору
і становить 2 623,40 грн.
Як передбачено п. 3.2 Орендна плата
перераховується Орендарем до 20 числа
місяця, наступного за звітнім.
Відповідно до п. 3.8 Експлуатаційні
витрати, плата за комунальні послуги,
за електроенергію, та відшкодування
податку на землю сплачуються Орендарем
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).
Однак, як свідчать матеріали справи,
свого обов'язку щодо своєчасного та в
повному обсязі внесенню орендної плати
та оплати комунальних послуг
відповідачем не виконано, внаслідок
чого в останнього перед позивачем (за
твердженням позивача) утворилась
заборгованість у розмірі 81 928,23 грн., з
яких 78 572,48 грн. - заборгованість по
орендні платі, 5 769,63 грн. -
заборгованість по оплаті комунальних
Разом з тим, суд не погоджується із
вказаним розрахунком позивача з
Укладенню Договору оренди передували
оцінка об'єкту оренди здійснена
відповідно до методики, затвердженої
постановою Кабінету міністрів України
від 10.08.1995 № 629 та проведення конкурсу
на право оренди державного майна у
порядку визначеному відповідно до ч. 7
ст. 9 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" (в
редакції станом на дату проведення
конкурсу - 14.02.2011 року).
При цьому, за результатом проведеного
конкурсу на право оренди майна, сторони
встановили Договором оренди
фіксований розмір орендної плати за
базовий місяць - лютий 2011 року, в
розмірі 2'623 грн. 40 коп. (без ПДВ).
Відповідно до п. 3.3. Договору оренди,
розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається
Орендодавцем шляхом коригування
розміру місячної орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць і доводиться до
Пунктом 3.4. Договору оренди сторони
визначили, що розмір орендної плати
може бути переглянуто на вимогу однієї
із сторін у разі зміни методики її
розрахунку, змін централізованих цін і
тарифів та в інших випадках,
передбачених законодавством України.
Відповідно до п. 10.2. Договору оренди
зміни і доповнення або розірвання
цього Договору допускаються за
взаємної згоди сторін. Зміни та
доповнення, що пропонується внести,
розглядаються протягом одного місяця з
дати їх подання до розгляду іншою
Пунктом 10.3. Договору оренди
передбачено, що умови цього Договору
зберігають свою силу протягом усього
терміну дії цього Договору.
Поряд з тим, аналогічні положення
стосовно чинності умов Договору оренди
і порядку перегляду розміру орендної
плати містять в собі і ч. 4 ст. 10 та ч. 1, 2
ст. 21 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна".
Однак, як видно з проведених Позивачем
і доданих до позовної заяви
розрахунків заборгованості, останній
визначив значно вищий розмір орендної
плати ніж це передбачено умовами
На підставі та в порядку передбаченому
п. 3.3. Договору оренди Відповідачем було
складено кошториси видатків по
Договору оренди (додаються), згідно
яких розмір орендної плати, що підлягає
сплаті за Договором оренди становить:
за липень місяць 2013 року - 3'226 грн. 66 коп.,
з ПДВ; за серпень місяць 2013 року - 3'204
грн. 07 коп., з ПДВ;
В той час, Позивач безпідставно в
розрахунку заборгованості наводить
орендну плату, зокрема за липень 2013
року в розмірі 16'107 грн. 76 коп., за
Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
Згідно ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.
За відсутності погоджених сторонами
змін до Договору оренди викладених у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками
приходимо до висновку, що такі дії
Позивача вказують на порушення умов
Договору оренди, вимог законодавства
та односторонню зміну істотних умов
договору в часині розміру орендної
З вищенаведеного випливає, що Позивач
заявив до Відповідача вимогу про
стягнення необгрунтованої суми
заборгованості по орендній платі,
розмір якої розрахований Позивачем в
порушення умов Договору оренди та
Поряд з тим, відповідач не
погоджується, з твердження позивача
про період протягом якого Відповідач
користувався орендованим приміщенням
і протягом якого в останнього виникла
прострочена заборгованість по сплаті
Відповідач стверджує, що фактичне
припинення використання Орендарем
приміщення на третьому поверсі будинку
№ 8 по вулиці Мануїлського (Платона
Майбороди) у місті Києві відбулося
05.09.2013 року через обставини, за які він
Однак, судом встановлено, що Договір
оренди було розірвано на вимогу
позивача у зв'язку з істотними
порушеннями зобов'язань Орендарем за
рішенням суду, а орендоване приміщення,
що є об'єктом оренди за договором було
повернуто балансоутримувачу згідно
акту приймання-передачі майна від
04.11.2013

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість по орендним
платежам в сумі 13 281,47 грн. та 5 769,63 грн. -
заборгованість по оплаті комунальних
послуг.

Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 4 004,18 грн. пені
в розмірі встановленого
законодавством за кожен день
прострочки відповідно до п. 3.8 Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений
ст. 231 Господарського кодексу України.
Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

До нарахування пені застосовується
спеціальний строк в 1 рік, таким чином
період нарахування пені було зменшено
у зв'язку із поданою заявою відповідача
про застосування строків позовної
давності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
за перерахунком суду з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
сума пені в розмірі 2 868,61 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Науково-впроваджувального
підприємства Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сучасні медичні
технології" (04050, м. Київ, вулиця
Мануїлського, будинок 8,
ідентифікаційний код 32603684) з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем в процесі виконання
рішення, на користь Державної Установи
"Інститут педіатрії, акушерства і
гінекології Національної Академії
медичних наук України" (04050, м. Київ,
вулиця Платона Майбороди, будинок 8,
ідентифікаційний код 02012022)
заборгованість в сумі 19 051
(дев'ятнадцять тисяч п'ятдесят одна)
грн. 10 коп. - орендна плата, 2 868 (дві
тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн. 61
коп. - пені та 453 (чотириста п'ятдесят
три) грн. 28 грн. - судового збору за
подання позовної заяви.

3. В іншій частині задоволення позовних
вимог - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

дата підписання рішення 31.10.2014

Суддя
М.О. Лиськов