ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.14р. Справа № 904/6346/14

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства
"Павлоградтеплоенерго", м. Павлоград,
Дніпропетровська область

про стягнення боргу за договором про
реструктуризацію заборгованості в
сумі 321 607 грн. 01 коп.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Шевчук А.В., дов.
№б/н від 01.02.2014 року;

СУТЬ СПОРУ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (далі-Позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області до
Комунального підприємства
"Павлоградтеплоенерго"
(далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості за договором про
реструктуризацію заборгованості в
сумі 262 409 грн. 60 коп. - основного боргу, 17
508 грн. 99 коп. - пені, 18 368 грн.67 коп. - 7%
штрафу, 3 311 грн. 02 коп. - 3% річних, 20 008 грн.
73 коп. - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням Відповідачем
умов Договору №14/12-271 про
реструктуризацію заборгованості від
31.10.2012 року (а.с. 11-15).

31.10.2014 року Позивач направив на адресу
суду додаткові пояснення, стосовно
періоду заборгованості, а також
заперечує стосовно зменшення пені.

31.10.2014 року Відповідач направив на
адресу суду відзив на позов, відповідно
до якого останній погоджується з
позовними вимогами Позивача та
обґрунтовуючи тяжким фінансовим
становищем підприємства просить суд
зменшити суму штрафних санкцій
відповідно до вимог ст.. 233 ГК України.

За заявою Відповідача від 21.10.2014 року,
ухвалою господарського суду від 21.10.2014
року, відповідно до вимог статті 69
Господарського процесуального кодексу
України, продовжено строк вирішення
спору на 15 днів - до 05.11.2014 року.

В судове засідання представник
Позивача не з»явився, витребувані
судом документи на адресу суду не
направив, позовні вимоги у попередніх
судових засіданнях підтримував, просив
суд їх задовольнити. Клопотання про
відкладення розгляду спору та письмові
пояснення причин такої неявки на
адресу суду не надходило.

Представник Відповідача у
судовому засіданні проти позовних
вимог не заперечує, просить суд
зменшити розмір штрафних санкцій
відповідно до вимог ст.. 233 ГК України.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника Позивача,
оскільки останній повідомлений про час
та місце судового засідання належним
чином (а.с.40), а в матеріалах справи
наявні документи необхідні для
вирішення спору по суті та прийняття
обґрунтованого рішення.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу сторонами не
подавалось.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника Відповідача,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
господарський суд, -

встановив:

31.05.2012 року між Дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"
(далі-Кредитор) та Комунальним
підприємством "Павлоградтеплоенерго"
(далі-Боржник) був укладений Договір
№14/12-271 про реструктуризацію
заборгованості (далі-Договір), пунктом
1.1 якого передбачено, що в порядку та на
умовах, визначених Договором Кредитор
та Боржник домовились про розстрочення
погашення заборгованості у вигляді
основного боргу, що виникла у Боржника
перед Кредитором за договором поставки
природного газу від 14.10.2010 року
№06/10-1280-ТЕ-3.

Загальна сума основного боргу, що
підлягає реструктуризації відповідно
з пункту 1.1 Договору складає 3 936 144 грн. 11
коп. станом на 31.03.2012 року, що
підтверджується актом звірки
розрахунків. (п. 2.1 Договору).

Відповідно до пункту 2.2 Договору
Боржник зобов'язується сплатити у
повному обсязі суму основного боргу,
вказану у пункті 2.1 Договору, шляхом
сплати зобов'язання частинами
відповідно до графіку погашення
заборгованості, зазначеного у цьому
пункті. Грошові кошти по платежах
поточного місяця згідно з графіком
повинні надходити від Боржника на
рахунок Кредитора у сумі, визначеній
графіком, не пізніше останнього числа
місяця, в якому платіж підлягає
виконанню.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 13.02.2014
року по справі №904/9809/13 стягнуто з
Відповідача на користь Позивача
заборгованість за Договором №14/12-271 про
реструктуризацію заборгованості за
період з лютого 2013 року по жовтень 2013
року та нараховані на цю суму штрафні
санкції.

Позивач вказує про те, що за наступний
період, а саме з листопада 2013 року по
червень 2014 року включно, Відповідачем
не сплачена сума в розмірі 262 409 грн. 60
коп., яку він повинен був перерахувати
на виконання умов Договору №14/12-271 про
реструктуризацію заборгованості за
вказаний період.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати заборгованості в сумі 262 409 грн. 60
коп. сторонами суду не надано.
Відповідно до відзиву Відповідача,
останній повністю погоджується з
наявністю вказаної заборгованості.

Розглядаючи вказані позовні вимоги,
перш за все необхідно вказати на
наступне.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу
України, встановлено що, якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України
встановлює, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Водночас, порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

За вимогами статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, у вигляді сплати
неустойки.

Статтею 549 названого Кодексу
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 3.4 Договору №14/12-271 про
реструктуризацію заборгованості
сторони погодили, що за прострочення
виконання зобов'язань, вказаних у
пункті 2.2 Договору, Боржник
зобов'язаний сплатити Кредитору пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково сплатити штраф 7% від суми
простроченого платежу.

Розрахований Позивачем розмір пені,
від суми основного зобов'язання (262 409
грн. 60 коп.), за період з 01.12.2013 року по
18.08.2014 року становить суму в розмірі 17 508
грн. 19 коп., яка розрахована Позивачем
не вірно, однак суд погоджується з
останньою, так як після перерахунку
вказаної суми судом, вона є більшою ніж
заявлена Позивачем.

Розрахований Позивачем розмір 7% штрафу
за прострочення понад тридцять днів,
становить суму в розмірі 18 368 грн. 67 коп.,
яка розрахована Позивачем вірно.

Крім суми пені, Позивач також просить
суд стягнути з Відповідача на свою
користь нараховані ним від суми
основного зобов'язання (262 409 грн. 60 коп.)
3% річних та інфляційні втрати за період
з 01.12.2013 року по 18.08.2014 року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахований Позивачем розмір 3% річних
за період з 01.12.2013 року по 18.08.2014 року
становить суму у розмірі 3 311 грн. 02 коп.,
яка розрахована Позивачем не вірно,
однак суд погоджується з останньою, так
як після перерахунку вказаної суми
судом, вона є більшою ніж заявлена
Позивачем.

Розрахований Позивачем інфляційних
втрат за період з грудня 2013 року по
липень 2014 року включно, становить суму
у розмірі 20 008 грн. 73 коп., яка
розрахована Позивачем вірно та
підлягає задоволенню.

Отже позовні вимоги є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
такими, що підлягають задоволенню
повністю зі стягненням з Відповідача 262
409 грн. 60 коп. - основного боргу, 17 508 грн.
19 коп. - пені, 18 368 грн. 67 коп. - 7% штрафу, 3
311 грн. 02 коп. - 3% річних, 20 008 грн. 73 коп. -
інфляційних втрат.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
покладаються на Відповідача.

Стосовно прохання Відповідача щодо
зменшення розміру штрафних санкцій на
підставі ст.233 Господарського кодексу
України, суд наголошує на наступному.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до частини третьої статті 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Водночас згідно з
частиною першою статті 233
Господарського кодексу України при
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

У підпункті 3.9.2 пункту 3 роз'яснення
президії Вищого господарського суду
України від 18.09.1997 № 02-5/289 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України" викладено правову позицію,
згідно з якою, вирішуючи питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 частини першої статті 83 ГПК
України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайного добровільного усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Зменшення розміру неустойки є правом
господарського суду, а обставини
застосування даної норми є оціночними
та водночас потребують відповідного
доведення заінтересованою стороною з
урахуванням приписів статей 32-34 ГПК
України (див. постанови Вищого
господарського суду України від 16.03.2011
№ 22-274, від 20.04.2011 № 4/110-38).

Доводи викладені в проханні
Відповідача стосовно збитковості
підприємства, невиконанням своїх
обов'язків органами Державної
виконавчої служби, невідповідності
тарифів за послуги на виробництво
теплової енергії, не є обставинами, які
звільняють боржника від
господарсько-правової
відповідальності та не є тими
винятковими випадками, які надають
право суду застосувати приписи ч. 3 ст. 83
ГПК України.

З огляду на викладене, суд не знаходить
підстав для задоволення вказаного
клопотання.

Крім того, при поданні позовних
матеріалів до суду, Позивачем
відповідно до платіжного доручення №353
від 18.08.14р. (а.с.10) сплачена сума судового
збору у розмірі 6433 грн. 00 коп.

У зв'язку з прийняттям Верховною Радою
України Закону України "Про судовий
збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, який набрав
чинності 01.11.2011р. (п. 1 ст. 10 Закону),
розмір ставок судового збору
встановлено виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати.

Відповідно ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

В п.п. 1 та 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону визначений
розмір ставки судового збору, а саме за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
розмір ставки судового збору складає 2
відсотки від ціни позову, але не менше
1,5 розміру мінімальної заробітної
плати та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат (п.п. 1 п. 2 ч.
2 ст. 4 Закону), а за подання заяви
немайнового характеру в 1 розмірі
мінімальної заробітної плати (п.п. 2 п. 2
ч. 2 ст. 4 Закону).

Отже відповідно до вказаних вище вимог,
Позивач повинен був сплатити суму
судового збору у розмірі не менше 2
відсотків ціни позову, тобто у сумі 6 432
грн. 14 коп.

Стаття 7 Закону України "Про судовий
збір" встановлює підстави повернення
судового збору яким відповідно до п.п.1
п.1 вказаної статті, повернення
судового збору відбувається у разі
внесення його в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Таким чином різниця переплати
Позивачем судового збору при подачі
позову становить суму у розмірі 00 грн. 86
коп. (6 433,00 грн. - 6 432,14 грн. = 00,86 грн.), яка
підлягає поверненню з державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43-45, 49, 82-85, 116-117
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
"Павлоградтеплоенерго" (51400,
Дніпропетровська область, м. Павлоград,
вул. Промислова, 13-А, ) на
користь Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, ) 262 409 грн. 60
коп. - основного боргу, 17 508 грн. 19 коп. -
пені, 18 368 грн. 67 коп. - 7% штрафу, 3 311 грн. 02
коп. - 3% річних, 20 008 грн. 73 коп. -
інфляційних втрат, 6 432 грн. 14 коп. -
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст.7 Закону України "Про
судовий збір" повернути з Державного
бюджету України Дочірній компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, ) зайво
сплачений судовий збір в сумі 00 грн. 86
коп., перерахований платіжним
дорученням №353 від 18.08.2014 року, оригінал
якого знаходиться в матеріалах справи
№904/6346/14 (а.с. 10).

Суддя
О.І. Красота

Рішення підписано

04.11.2014р.