ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2014 р. Справа № 909/867/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Деделюка Б.В.,

при секретарі судового засідання
Попович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", вул. Щорса, 36-Б,
м. Київ, 01133,

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 77300,

про стягнення заборгованості за
кредитним договором № 149/К-08 від 30.01.2008
року, в розмірі 160615 грн. 41 коп., шляхом
звернення стягнення на заставне майно,

за участю представників сторін:

від позивача: представники не
з'явилися,

від відповідача: представники не
з'явилися,

встановив:

публічне акціонерне товариство
"Дельта Банк" звернувся в господарський
суд Івано-Франківської області із
позовною заявою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 149/К-08 від 30.01.2008 року, в розмірі 160615
грн. 41 коп., шляхом звернення стягнення
на заставне майно, згідно договору
застави рухомого майна (обладнання) №
149/Zк-08 від 30.01.2008 року.

Позовні вимоги мотивовані
тим, що в порушення умов укладеного між
ТзОВ "Український промисловий банк" та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
кредитного договору № 149/К-08 від 30.01.2008
року, фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 не повернуто кредитні кошти та
не сплачено відсотки і пеню, в зв"язку з
чим позивач просить стягнути з
відповідача, який є майновим
поручителем фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, заборгованість, шляхом
звернення стягнення на заставне майно.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 14.08.2014
прийнято позовну заяву і порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду в судовому
засіданні на 26.08.2014.

Ухвалою суду від 26.08.2014 року
розгляд справи відкладено на 11.09.2014
року.

Ухвалою суду від 11.09.2014 року
продовжено строк вирішення спору та
відкладено розгляд справи на 16.10.2014
року.

Ухвалою суду від 16.10.2014 року
розгляд справи відкладено на 27.10.2014
року.

Представники сторін, в
судове засідання 27.10.2014 року, повторно
не з"явилися, хоча сторони належним
чином повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи ухвалами суду.

Згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців місцем
проживання фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 є: 77300, АДРЕСА_1

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Абзацом першим пункту 3.9.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011 року передбачено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин та у
відповідності до ст. 75 ГПК України,
враховуючи те, що сторони, належним
чином повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, суд, вважає за можливе
розглянути справу без участі
повноважних представників сторін за
наявними в ній матеріалами,
запобігаючи, одночасно, безпідставному
затягуванню розгляду спору та сприяючи
своєчасному поновленню порушеного
права.

Розглянувши документи і
матеріали, подані позивачем та
витребувані судом, дослідивши зібрані
по справі докази, оцінивши їх
відповідно до приписів ст. 43 ГПК
України, з"ясувавши обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги, давши
оцінку доказам, які мають значення для
справи, із врахуванням ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод, стосовно
розгляду спору впродовж розумного
строку, суд вважає за правильне взяти
до уваги наступне.

30.01.2008 року між товариством
з обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк" (Банк) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(Позичальник) укладено кредитний
договір № 149/К-08 (далі кредитний
договір), згідно з умовами якого Банк
відкрив Позичальнику відновлювальну
відкличну кредитну лінію та в її межах
надав кредитні кошти у розмірі 110000 грн.
з розрахунку 17 % річних за весь час
фактичного користування кредитом на
строк з 30.01.2008 року до повного погашення
кредиту.

Відповідно до ст.ст. 512-519 ЦК
України, ст.ст. 92, 95 Закону України "Про
банки та банківську діяльність",
Постанови Правління НБУ № 369 "Про
затвердження Положення про
застосування НБУ заходів впливу за
порушення банківського законодавства",
30.06.2010 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк", публічним
акціонерним товариством "Дельта Банк"
та Національним банком України
укладено Договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань Укрпромбанку
на користь Дельта Банку, відповідно до
п. 4.1. якого в порядку, обсязі та на
умовах, визначених договором,
Укрпромбанк передає (відступає) Дельта
Банку права вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов'язань перед Національним банком
України, внаслідок чого Дельта Банк
замінює Укрпромбанк як кредитора (стає
новим кредитором) у зазначених
зобов'язаннях, а згідно з п. 4.2 внаслідок
передачі Укрпромбанком Дельта Банку
прав вимоги до боржників, Дельта Банку
переходить (відступається) право
вимагати (замість Укрпромбанку) від
боржників повного, належного та
реального виконання обов'язків за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

Згідно ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК
України заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, відповідно до
вищевказаного договору про передачу
активів та кредитних зобов'язань ПАТ
"Дельта Банк" набув права вимоги по
кредитному договору № 149/К-08
від 30.01.2008 року.

Відповідно до п. 4.1.
кредитного договору, повернення
кредиту Позичальником здійснюється
шляхом перерахування коштів із свого
поточного рахунку на позичковий
рахунок. Заборгованість за Кредитом
повертається Позичальником у
відповідності до графіка зменшення
ліміту кредитування (додаток № 1 до
Договору).

Згідно п.п. 4.2., 4.3. кредитного
договору проценти за користування
Кредитом нараховуються у валюті
Кредиту за період з дня його надання до
дня його повернення на суму фактичної
заборгованості за Кредитом виходячи з
фактичної кількості днів у місяці та
році. Проценти нараховуються щомісячно
за період з 28 числа минулого місяця по 27
число поточного місяця включно та у
день остаточного повернення Кредиту.

Відповідно до п. 4.6.
кредитного договору у разі
несвоєчасного повернення
заборгованості по Кредиту, Позичальник
сплачує у строки, передбачені п. 4.4.
Договору, проценти з розрахунку 30 %
річних, що нараховуються на суму
простроченої заборгованості з дати її
виникнення до дати її повного
погашення.

Згідно п. 8.1. кредитного
договору у випадку порушення строків
(термінів) повернення Кредиту та/або
сплати нарахованих процентів за
користування ним та/або комісій
Позичальник сплачує Банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національно банку України, що діяла в
період прострочення, від невчасно
сплаченого платежу за кожен день
прострочення.

Виконання Позичальником
зобов'язань за кредитним договором №
149/К-08 від 30.01.2008 року забезпечується
заставою відповідно до умов укладеного
між товариством з обмеженою
відповідальністю "Український
промисловий банк" (Заставодержатель) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Заставодавець) Договору застави
рухомого майна (обладнання) № 149/Zк-08 від
30.01.2008 року, згідно з яким предметом
застави є рухоме майно (обладнання для
виробництва метало-пластикових вікон),
а саме: двоголова пила, двоголовий
зварювальний станок, пила для різки
шталіка, станок для фрезування
водовідвідних каналів,
копіювально-фрезерний станок для
отворів під фурнітуру, станок для
обробки торців імпоста, кутозачисний
станок, компрессор, рольган 3 м,
предмет застави належить Заставодавцю
на праві власності.

Позичальник умови
кредитного договору належним чином не
виконав, про що неодноразово
повідомлявся в тому числі й шляхом
направлення письмової вимоги про
виконання зобов'язань згідно умов
кредитного договору.

Згідно поданого позивачем
розрахунку, станом на 19.06.2014 року
заборгованість фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 перед Банком
згідно умов кредитного договору №
149/К-08 від 30.01.2008 року становить 160615 грн.
41 коп., в тому числі: 64160 грн.
заборгованості за кредитом, 4877 грн. 92
коп. пені за несвоєчасне повернення
кредиту, 85473 грн. 66 коп. заборгованості
за відсотками, 6103 грн. 83 коп. пені за
несвоєчасне повернення відсотків, 16054
грн. 74 коп. заборгованості за комісією,
1153 грн. 40 коп. пені за несвоєчасне
повернення комісії.

Відповідно до ст. 589 ЦК
України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

На час вирішення спору в
суді заборгованість відповідача перед
позивачем становить 160615 грн. 41 коп., що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 509 ЦК
України зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 ЦК
України, зокрема з правочинів.
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 1050 ЦК України в разі
прострочення повернення чергової
частини позичальником, позикодавець
має право вимагати дострокового
повернення частини позики, що
залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 цієї глави, якщо
інше не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

Як встановлено ч. 3 ст. 346 ГК
України, кредити надаються банком під
відсоток, ставка якого, як правило, не
може бути нижчою від відсоткової
ставки за кредитами, які бере сам банк,
і відсоткової ставки, що виплачується
ним по депозитах. Надання
безвідсоткових кредитів
забороняється, крім випадків
передбачених законом.

Згідно ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

В розумінні ст. 174 ГК України,
господарські зобов"язання можуть
виникати з договору та інших угод,
передбачених законодавством, а також з
угод, які не передбачені законом, але
таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 175
Господарського кодексу України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно статті 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України,
зобов"язання мають виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору та інших актів цивільного
законодавства. Одностороння відмова
від виконання зобов"язання не
допускається.

Порушенням зобов'язання
відповідно до ст. 610 ЦК України є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 216
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно положень ст. 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до 33 Закону
України "Про іпотеку" у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Із вказаною нормою Закону
України "Про іпотеку" кореспондуються
також ст.ст. 572, 589, 590 ЦК України та ст. 20
Закону України "Про заставу".

Враховуючи вищевикладене,
суд дійшов висновку про те, що копії
документів, які знаходяться в
матеріалах справи та надавались
позивачем суду в якості доказів
невиконання відповідачем зобов"язань
за Договором через порушення умов
останнього, є письмовими доказами
невиконання відповідачем зобов"язань,
взятих ним, відповідно до Договору.

У відповідності до пункту 4
частини третьої статті 129 Конституції
України та відповідно до ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Доказів сплати
заборгованості в сумі 160615 грн. 41 коп., що
становить предмет позову, відповідач
суду не подав, доводи позивача щодо
підстав виникнення спору не
спростував.

За наведених обставин, вимоги
позивача щодо звернення стягнення на
предмет застави згідно умов договору
застави рухомого майна (обладнання) №
149/Zк-08 від 30.01.2008 року, в рахунок
погашення заборгованості згідно
кредитного договору № 149/К-08 від 30.01.2008
року, в сумі 160615 грн. 41 коп., в тому числі:
64160 грн. заборгованості за кредитом, 4877
грн. 92 коп. пені за несвоєчасне
повернення кредиту, 85473 грн. 66 коп.
заборгованості за відсотками, 6103 грн. 83
коп. пені за несвоєчасне повернення
відсотків, є обгрунтованими та
підтверджуються матеріалами справи,
тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, на нього
відповідно до приписів, встановлених
ст. 49 ГПК України, слід покласти витрати
понесені позивачем в зв"язку з
розглядом справи, а саме: 3212 грн. 31 коп.
судового збору.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 589, 610, 612,
1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 174, 175, 193, 216
Господарського кодексу України, ст.ст.
22, 33, 34, 43, 49, 75, 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ 149/К-08 від 30.01.2008 року в розмірі 160615
грн. 41 коп. шляхом звернення стягнення
на заставне майно задовольнити.

В рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 149/К-08 від 30.01.2008 року, в розмірі 160615
(сто шістдесят тисяч шістсот
п"ятнадцять) грн. 41 коп., звернути
стягнення на предмет застави згідно
договору застави рухомого майна
(обладнання) № 149/Zк-08 від 30.01.2008 року, а
саме: двоголова пила, двоголовий
зварювальний станок, пила для різки
шталіка, станок для фрезування
водовідвідних каналів,
копіювально-фрезерний станок для
отворів під фурнітуру, станок для
обробки торців імпоста, кутозачисний
станок, компрессор, рольган 3 м, що
належить на праві власності фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 77300, (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), на користь публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк",
вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133,
(ідентифікаційний код 34047020), шляхом
продажу предмету застави на прилюдних
торгах в межах процедури виконавчого
провадження.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 77300, (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), на користь публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк",
вул. Щорса, 36-Б, м. Київ, 01133,
(ідентифікаційний код 34047020), 3212 (три
тисячі двісті дванадцять) грн. 31 коп.
судового збору.

Накази видати після
набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.10.14

Суддя
Деделюк Б.В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Козло П. М. 31.10.14