КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 910/5953/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Цілик А.В. -
представник, дов. № 36 від 04.04.2012;

від відповідача: не викликався та не
з'явився, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Перша"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014

у справі № 910/5953/14 (суддя Мельник В.І.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Українська транспортна
страхова компанія"

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Перша"

про стягнення 44 374,26 грн.

Розпорядженням Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
29.09.2014 склад колегії суддів для
розгляду апеляційної скарги у справі №
910/5953/14 змінено.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК
України ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
18.08.2014 розгляд апеляційної скарги у
справі № 910/5953/14 відкладено на 29.09.2014, а у
судовому засіданні 29.09.2014 оголошено
перерву до 29.10.2014.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 у справі № 910/5953/14 позов
задоволено частково; підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача 24 794,72 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу, 1 808,73
грн. судового збору; в частині
стягнення 19 069,54 грн. боргу провадження
припинено; в іншій частині заявлених
позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що 02.06.2014 у
судовому засіданні згідно із
письмовими поясненнями відповідача,
судом було встановлено, що позивачем
при підготовці позову не було
враховано франшизу у розмірі 510,00 грн.,
визначену полісом № АЕ/1687947; суд не
погодився із запереченням відповідача,
в частині невірного нарахування суми
страхового відшкодування та дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог частково, з урахуванням
часткової сплати боргу та вирахуваного
розміру франшизи; оскільки позивачем, в
підтвердження виплаченого розміру
страхової виплати було надано саме
експертний звіт, то суд взяв до уваги
саме його; суд дійшов висновку, що
позивач на підставі ст.ст. 22, 1191 ЦК
України, ст. 228 ГК України набув право
регресу до відповідача щодо
відшкодування останнім понесених
позивачем витрат у вигляд суми
виплаченого страхового відшкодування.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення Господарського суду
міста Києва від 02.06.2014 у справі № 910/5953/14
скасувати з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, недоведеності обставин, що
мають значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідності
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права
та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що 16.10.2012 щодо
транспортного засобу марки "Audi A8",
державний номер НОМЕР_1 вже
здійснювався розрахунок суми
відновлювального ремонту, а попередній
ремонт транспортного засобу,
відповідно до Методики товарознавчої
експертизи та оцінки КТЗ, Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", в редакції, чинній на дату ДТП,
засобу є підставою для застосування в
подальших розрахунках щодо такого
автомобіля коефіцієнту фізичного
зносу транспортного засобу.

Як зазначає скаржник, фахівцем
департаменту транспортного
врегулювання відповідача було
розраховано, що коефіцієнт фізичного
зносу 0,6423 в грошовому еквіваленті
становить 23 588,70 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
заперечує проти доводів скарги,
посилаючись, зокрема, на те, що скаржник
намагається змінити предмет позову, що
суперечить ст. 22 ГПК України; що
результати системи "Audatex" щодо
автомобіля "Audi A8" д.н.з. НОМЕР_2 є
неналежним доказом та не має
відношення до такого предмету спору, як
відшкодування шкоди в порядку регресу.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
враховуючи доводи відзиву на
апеляційну скаргу, колегія суддів
встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду
міста Києва позовну заяву про
стягнення з відповідача суми у розмірі
44 374,26 грн.; судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи,
14.09.2012 р. між позивачем та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інтерагропак" укладено договір № 008386
добровільного страхування наземного
транспорту, об'єктом страхування якого
є транспортний засіб марки "Audi А8",
реєстраційний НОМЕР_1, № кузова НОМЕР_3.

Відповідно до п. 1.1 Статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю "Паккор
Україна" ідентифікаційний код 30021648,
зареєстрованого 05.04.2013, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Паккор
Україна" створене в результаті
перейменування Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерагропак" і є
його єдиним правонаступником.

Згідно із п. 3 договору № 008386 предметом
договору страхування є майнові
інтереси, що не суперечать закону і
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням застрахованим
транспортним засобом (транспортними
засобами), зазначеним в п. 1.1 цього
договору та додатковим обладнанням,
зазначеним в п. 1.2 цього договору.

Пунктом 1.15 договору № 008386 погоджено
строк дії договору: з 15.09.2012 по 14.09.2013.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про
страхування" від 07.03.1996, № 85/96-ВР (далі -
Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК
України.

Згідно із ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий
випадок - подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як вбачається із довідки Управління
Державтоінспекції ГУ МВС України в м.
Києві, виданої ОСОБА_3, 05.08.2013 на вул.
Круглоуніверситетській, 7 внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль "Audi A8", номерний знак НОМЕР_1,
кузов НОМЕР_4, отримав механічні
пошкодження.

За замовленням позивача, Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4 (сертифікат
НОМЕР_5 суб'єкта оціночної діяльності
від 09.12.2011) складено звіт № 67/08/13 про
оцінку вартості збитку, нанесеного
власнику пошкодженого колісного
транспортного засобу (КТЗ), об'єкт
оцінки: КТЗ Audi А8, реєстраційний номер
НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3,
яким встановлено, що величина вартості
матеріального збитку становить 45 200,19
грн.

Відповідно до п.п. 12.5.2, 12.5.3 договору №
008386 розмір страхового відшкодування
може визначатись на підставі висновків
незалежного експерта; на підставі
рахунків, за умови попереднього
погодження зі страховиком СТО, на якій
проводиться ремонт ТЗ, та калькуляції
ремонтно-відновлювальних робіт.

Згідно із складеним позивачем
страховим актом № 849-13 з урахування
розрахунку розміру страхового
відшкодування (а.с. 17), того що франшиза
за договором № 008386 щодо збитків,
завданих ДТП, становить 0,5% від
страхової суми (406 390,00 грн.), тобто 2 031,95
грн., до виплати в якості страхового
відшкодування визначено 44 374,26 грн.

Як вбачається із вказаного розрахунку,
вартість у розмірі 46 406,21 грн.
матеріального збитку визначена
позивачем на підставі рахунку №
АМС0026149 від 05.09.2013 Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автомир",
яке проводило ремонт автомобіля.

У вересні 2013р. Товариством з обмеженою
відповідальністю "Паккар Україна"
подана позивачу заява про виплату
страхового відшкодування, у зв'язку із
пошкодженням автомобіля марки Audi,
державний НОМЕР_1, що сталося 05.08.2013 о 22
год. 35 хв. у м. Києві, вул.
Круглоуніверситетська, внаслідок
зіткнення з іншим автомобілем.

Відповідно до ст. 25 Закону № 85/96-ВР
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
страховиком.

Позивач виплатив страхувальнику -
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Паккор Україна"
страхове відшкодування у розмірі 44 374,26
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями №№ 5830, 5846, 5860, 5895, 5902, 5928, 5948,
6014, 6063 (а.с. 28-32).

Статтею 27 Закону № 85/96-ВР встановлено,
що до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Така ж норма закріплена і у ст. 993 ЦК
України.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Постановою Печерського районного суду
міста Києва від 23.09.2013 у справі №
757/19446/13-п встановлено, що ОСОБА_5 05.08.2013 о
22 год. 35 хв., керуючи автомобілем Mercedes Bens
E240 д.н.з. НОМЕР_2, рухаючись по вул.
Круглоуніверситетській в м. Києві,
всупереч п. 13.1 Правил дорожнього руху
України, в залежності від швидкості
руху, дорожньої обстановки та стану
транспортного засобу, не дотримався
безпечної дистанції, внаслідок чого
сталось зіткнення з автомобілем Ауді
д.н.з. НОМЕР_1, що призвело до
механічного пошкодження транспортних
засобів; ОСОБА_5 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та піддано його стягненню у
вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_5, в момент ДТП, була застрахована
відповідачем відповідно до полісу №
АЕ1687947 на транспортний засіб: Mercedes Bens
E240, державний номер НОМЕР_2.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України
встановлено, що завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі є підставою виникнення цивільних
прав і обов'язків.

Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, зокрема, порядок
виплати такого відшкодування та дії
сторін при настанні страхового
випадку, регулюються Законом України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі Закон №
1961).

Згідно із ст. 22 Закону № 1961 у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961 у
зв'язку з пошкодженням транспортного
засобу відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України; якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Таким чином, відповідач, як страховик
цивільно-правової відповідальності
ОСОБА_5, є особою, зобов'язаною
відшкодувати завдані спірною ДТП
збитки відповідно до положень Закону №
1961, встановлених полісом № АЕ1687947.

За правилами п. 12.1 ст. 12 Закону № 1961
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Зі змісту полісу № АЕ1687947 вбачається,
що франшиза становить 510,00 грн.

Отже, відповідач зобов'язаний
відшкодувати позивачу 43 864,26 грн. (44 374,26
грн.-510,00 грн.).

З метою отримання від відповідача
спірного страхового відшкодування,
позивач звернувся до відповідача із
заявою від 05.12.2013 за № 8.82-Ю на виплату
страхового відшкодування на суму 44 374,26
грн., в якій просив розглянути дану
претензію та здійснити виплату
страхового відшкодування.

Відповідач на вказану заяву не
відповів, спірне страхове
відшкодування не перерахував.

Як вбачається із штампу Господарського
суду міста Києва, позивачем пред'явлено
позов - 03.04.2014.

28.04.2014, після звернення позивача до суду
з даним позовом, відповідач в рахунок
виплати страхового відшкодування
перерахував позивачу 19 069,54 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 8243 від 28.04.2014.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Таким чином, враховуючи положення п. 1-1
ч. 1 ст. 80 ГПК України, зазначене
платіжне доручення № 8243, яке свідчить
про часткову, у розмірі 19 069,54 грн.,
сплату відповідачем страхового
відшкодування після пред'явлення
позову, провадження у справі, в частині
стягнення 19 069,54 грн., підлягає
припиненню у зв'язку з відсутністю
предмету спору.

Враховуючи викладене, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
сума страхового відшкодування у
розмірі 24 794,72 грн.

Апеляційний господарський суд не
погоджується із доводами апеляційної
скарги, враховуючи викладене та
наступне.

Щодо посилань відповідача на те, що
позивачем при визначенні розміру
збитків, завданих автомобілю, не
враховано коефіцієнт фізичного зносу,
оскільки попередній ремонт
транспортного засобу, відповідно до
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки КТЗ, Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" є підставою для застосування в
подальших розрахунках щодо такого
автомобіля коефіцієнту фізичного
зносу транспортного засобу, слід
зазначити, що як вбачається зі змісту
звіту № 67/08/13 про оцінку вартості
збитку, нанесеного власнику
пошкодженого колісного транспортного
засобу (КТЗ), коефіцієнт фізичного
зносу КТЗ прийнято рівним 0,00, з огляду
на те, що відповідно до п. 7.38 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України, та Фонду державного
майна від 24.11.2003 № 142/5/2092, значення
коефіцієнту фізичного зносу
приймається таким, що дорівнює нулю для
нових складників та для складників КТЗ,
строк експлуатації яких не перевищує: 5
років - для легкових КТЗ виробництва
країн СНД, 7 років - для інших легкових
КТЗ, в той час як автомобіль вироблений
не в країнах СНД та строк його
експлуатації не перевищує 7 років.

Крім того, в п. 7.40 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
встановлено, якщо під час відновлення
були використані нові складними іншої
модифікації КТЗ взамін пошкоджених
(розукомплектованих), значення
процента їх фізичного зносу
приймається таким, що дорівнює нулю.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Скаржником не надано суду першої
інстанції доказів, що мають юридичну
силу, неправильного визначення розміру
збитку, що підлягає відшкодуванню.

Посилання на застосування коефіцієнту
фізичного зносу 0,6423 до визначення
розміру збитку, внаслідок
вищезазначеної дорожньо-транспортної
пригоди, не підтверджено належними та
допустимими доказами.

Апеляційний господарський суд не
вбачає порушень господарським судом
першої інстанції норм процесуального
права, порушення та неправильного
застосування норм матеріального права.

Скаржник в апеляційній скарзі не
вказав на існування обставин, які б
свідчили про прийняття судом першої
інстанції неправильного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав, встановлених нормами
законодавства та відповідно до
матеріалів справи для задоволення
апеляційної скарги та скасування або
зміни рішення господарського суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 у справі № 910/5953/14
залишити без змін, апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Перша" без
задоволення.

2. Справу № 910/5953/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха