КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р. Справа№ 910/10030/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача-1: не з"явився;

Від позивача-2: не з"явився;

Від відповідача-1: Олексін
С.С.-представник;

Від третьої особи: не з"явився

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Атлант" та
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста
Києва від 08.08.2014

у справі № 910/10030/14 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом

1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Атлант"

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

до Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк "Київ"

третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інвест - Імідж"

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Атлант" та
Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернулися до Господарського суду
міста Києва з позовними вимогами до
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк "Київ",
третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інвест-Імідж", про
визнання недійсним іпотечного
договору від 30.07.2007, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Сень-Силкою, зареєстрований в реєстрі
за № 2767у.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 08.08.2014 у задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Атлант" та
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк "Київ"
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Атлант" та
Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернулись до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просять суд скасувати
оскаржуване рішення по цій справ та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.09.2014
зазначену апеляційну скаргу прийнято
до провадження, розгляд справи
призначено на 07.10.2014.

06.10.2014 та 07.10.2014 через відділ
документального забезпечення суду від
представників скаржників надійшли
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Ухвалами Київського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014 та 23.10.2014
розгляд справи відкладався.

В судовому засіданні 11.11.2014 представник
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк "Київ"
надав пояснення по справі. Інші сторони
в судове засідання 11.11.2014 не з"явились,
причини неявки суду невідомі.

Враховуючи те, що у матеріалах справи
містяться докази належного
повідомлення сторін, що не з"явились,
про дату, час і місце проведення
судового засідання по розгляду
апеляційної скарги, а саме
повідомлення про вручення поштового
відправлення, колегія суддів вважає
можливим здійснити перевірку рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку за наявними матеріалами справи
та без участі представників
позивача-1,-2 та третьої особи.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 05.07.2007 між
Акціонерним комерційним банком "Київ",
далі Кредитодавець, та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інвест-Імідж", далі Позичальник,
укладено кредитний договір №
51/07(далі-Договір).

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що
Кредитодавець надає Позичальнику
кредит для виконання зобов'язань за
договором відступлення права вимоги №
1 від 21.06.2007 та на поточні потреби
підприємства на наступних умовах:

сума кредиту 8 448 814,63 грн.;

строк користування кредитом з 05.07.2007 по
04.07.2008 (включно);

розмір плати за користування кредитом
17% річних.

23.07.2007 між відповідачем та третьою
особою укладено Додаткову угоду № 1 до
Кредитного договору, відповідно до
якої збільшено ліміт кредиту на 7 765 328,77
грн.

30.07.2007, з метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором,
між Акціонерним комерційним банком
"Київ" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Атлант",
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3,
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інвест-Імідж", далі
Іпотекодавці, укладено іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу Сень-Силкою,
зареєстрований в реєстрі за № 2767

Відповідно до умов п. 1.1 Договору
іпотеки Іпотекодавці передали в
іпотеку майнові права на нерухомість,
будівництво якої не завершено, а саме:
право вимоги на отримання у власність
нежилих приміщень
культурно-торгівельного центру за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 6 498,60
кв.м.

Кожний Іпотекодавець передав майнові
права на свою частку, визначену
договором про спільну інвестиційну
діяльність (просте товариство):

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Атлант" -
625,58 кв.м., 1й, 6й, 7й поверх, предмет
іпотеки № 1;

- Фізична особа - підприємець ОСОБА_3 -
1021,17 кв.м. 1й, 6й, 7й поверх, предмет
іпотеки № 2;

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інвест-Імідж" - 4851,85
кв.м., 1й, 2й, 3й, 4й, 5й, 6й поверх, предмет
іпотеки № 3.

Позиція позивачів, викладена в позові
та апеляційній скарзі, полягає в тому,
що в даному іпотечному договорі
відсутні істотні умови договору, а саме
опис предмета іпотеки, достатній для
його ідентифікації: відсутні дані щодо
площі окремих приміщень, відомості про
ідентифікацію тих приміщень, які
носять як допоміжний, так і основний
характер.

Наведене, на думку позивачів, є
підставою для визнання недійсним
іпотечного договору від 30.07.2007,
посвідчеого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Сень-Силкою, зареєстрованого в
реєстрі за № 2767у.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України унормовано, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного
кодексу України).

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст. 628
Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди(ч. 1
ст. 638 Цивільного кодексу України)

Частиною 1 ст.203 Цивільногокодексу
України унормовано, що зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

Згідно з ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності угоди
недотримання в момент здійснення угоди
стороною (сторонами) вимог,
встановлених частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Частиною 3 ст.215 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна зі сторін
або інша заінтересована особа оспорює
її дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку"
зазначено, що іпотека це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом;

Відповідно до Закону України "Про
іпотеку" іпотека має похідний характер
від основного зобов'язання і є дійсною
до припинення основного зобов'язання
або до закінчення строку дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про іпотеку" предметом іпотеки можуть
бути один або декілька об'єктів
нерухомого майна за таких умов:
нерухоме майно належить іпотекодавцю
на праві власності або на праві
господарського відання, якщо
іпотекодавцем є державне або
комунальне підприємство, установа чи
організація; нерухоме майно може бути
відчужене іпотекодавцем і на нього
відповідно до законодавства може бути
звернене стягнення; нерухоме майно
зареєстроване у встановленому законом
порядку як окремий виділений у натурі
об'єкт права власності, якщо інше не
встановлено цим Законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України
"Про іпотеку" іпотечний договір повинен
містити, зокрема, опис предмета
іпотеки, достатній для його
ідентифікації та/або його реєстраційні
дані.

З аналізу оспорюваного іпотечного
договору вбачається, що в ньому наявні
всі істотні умови, необхідні для
укладення даного виду договору, а саме:
відомості про адресу місцезнаходження
предмета іпотеки та його площу:
АДРЕСА_1, загальна площа 6 498,60 кв.м. та
чітко визначені частки кожного з
учасників даного договору.

Таким чином, даний іпотечний договір не
суперечить актам цивільного
законодавства, оскільки містить всі
істотні умови договору, тому колегія
суддів не вбачає підстав для визнання
даного договору недійсни.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи
спір по суті заявлених позовних вимог,
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив обставини справи, дав їм
належну правову оцінку, дійшов
правильних висновків щодо прав та
обов'язків сторін, які грунтуються на
належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення у даній справі прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в ухвалі, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Атлант" та Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 08.08.2014 у справі №
910/10030/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/10030/14 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко