Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/17038/14 03.11.14 р.

За позовом Приватного
підприємства "Укрпалетсистем"

до Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія "Уніка"

про стягнення 3 302,65 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Рупс В.О. за
довіреністю № б/н від 03.01.2014 р.;

від відповідача: Рафальський М.Л.
за довіреністю № 526 від 09.09.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Укрпалетсистем"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
Страхова компанія "Уніка" про стягнення
3 302,65 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.08.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
11.09.2014 р.

У судовому засіданні 11.09.2014 р.
представник позивача подав клопотання
про долучення документів до матеріалів
справи.

Ухвалою від 11.09.2014 р. розгляд справи
відкладено на 19.09.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
19.09.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Ващенко
Т.М.

Ухвалою від 22.09.2014 р. суддею Ващенко Т.М.
справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 15.10.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
23.09.2014 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 23.09.2014 р. справу прийнято до
провадження суддею Зеленіною Н.І.

13.10.2014 р. від відповідача через відділ
діловодства суду надійшов відзив на
позовну заяву.

Представник позивача у судовому
засіданні 15.10.2014 р. подав додаткові
документи по справі.

У судовому засіданні 15.10.2014 р.
оголошувалась перерва до 03.11.2014 р.

Представник позивача у судовому
засіданні 03.11.2014 р. позовні вимоги
підтримав.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 03.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

30.08.2013 р. між Приватне підприємство
"Укрпалетсистем" (Страхувальник,
позивач) та Приватним акціонерним
товариством Страхова компанія "Уніка"
(Страховик, відповідач) укладено
Договір добровільного комплексного
страхування на транспорті №
007085/4002/0000019 (надалі - Договір) , за яким
застраховано, зокрема, транспортний
засіб марки «ДАФ», державний
реєстраційний № НОМЕР_1.

Як стверджує позивач, 11.02.2014 р.
відбулась ДТП за участю застрахованого
транспортного засобу «ДАФ», державний
реєстраційний № НОМЕР_1, внаслідок якої
транспортний засіб зазнав пошкодження
бокового дзеркала.

12.02.2014 р. позивачем було придбано
дзеркало та кришку дзеркала,
встановлення яких здійснювалось
власними силами позивача.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем заявлено до стягнення з
відповідача вартість пошкодженого
дзеркала у розмірі 3 250,00 грн. та 52,65 грн.
пені.

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву проти позовних вимог заперечує,
посилаючись на те, що позивачем не
надано доказів повідомлення
Державтоінспекції про ДТП та не надано
відповідної довідки про обставини ДТП.

Дослідивши наявні у справі матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, які мають значення
для вирішення спору по сіті, суд
відзначає наступне.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509
Цивільного кодексу України, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 510 Кодексу встановлено, що
сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор. У зобов'язанні на стороні
боржника або кредитора можуть бути
одна або одночасно кілька осіб. Якщо
кожна із сторін у зобов'язанні має
одночасно і права, і обов'язки, вона
вважається боржником у тому, що вона
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони, і одночасно кредитором у тому,
що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією із
підстав виникнення зобов'язань та
являється обов'язковим для виконання
сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями і громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.

Приписами ст. 627 ЦК України, відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. У договорах за участю
фізичної особи - споживача
враховуються вимоги законодавства про
захист прав споживачів.

Статтею 628 Кодексу законодавець
визначив, що зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Таким чином, цивільно-правові
відносини між позивачем, як
страхувальником, та відповідачем, як
страховиком, виникли на підставі
укладеного ними Договору
добровільного комплексного
страхування на транспорті №
007085/4002/0000019.

Згідно зі ст. 630 ЦК України, договором
може бути встановлено, що його окремі
умови визначаються відповідно до
типових умов договорів певного виду,
оприлюднених у встановленому порядку.
Якщо у договорі не міститься посилання
на типові умови, такі типові умови
можуть застосовуватись як звичай
ділового обороту, якщо вони
відповідають вимогам статті 7 цього
Кодексу.

Так, статтею 14 ЦК України передбачено,
що цивільні обов'язки виконуються у
межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства. Особа
не може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Підпунктом а) п. 7.1. Договору сторони
встановили, що у разі настання події, що
має ознаки страхового випадку,
Страхувальник повинен повідомити з
місця події та викликати на місце події
Державтоінспекцію.

Відповідно до підп. в) п. 10.1.4. Договору,
Страхувальник зобов'язаний для
отримання страхового відшкодування за
ризиком «ДТП» надати оригінал довідки
ДАІ, завіреної круглою печаткою, яка
містить інформацію про обставини
страхового випадку, наявність
(відсутність) алкогольного, токсичного
або наркотичного сп'яніння у водія,
відомості про винуватця ДТП, а також, за
вимогою Страховика або у разі
неможливості отримання зазначеної
довідки - постанова суду про
притягнення винної особи до
адміністративної відповідальності.

Таким чином, відомості про те, яким саме
чином та у зв'язку з чим сталось
пошкодження транспортного засобу, про
стан водія та винуватця події, для
встановлення наявності або
відсутності у страховика обов'язку
щодо виплати страхового відшкодування,
мають бути підтверджені належними та
допустимими доказами, якими, у даному
випадку, являється, зокрема, довідка
Державтоінспекції.

У той же час, позивачем не надано суду
жодних доказів на підтвердження
настання ДТП, її обставин, наявності
участі у ДТП третьої особи та наявності
винуватця пригоди.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Статтею 34 Кодексу встановлено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги недоведеними,
необґрунтованими, непідтвердженими
наявними в матеріалах справи доказами
та спростованими належним чином та у
встановленому порядку відповідачем, а
відтак такими, що не підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного
підприємства "Укрпалетсистем" до
Приватного акціонерного товариства
Страхова компанія "Уніка" про стягнення
3 302,65 грн. відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 05.11.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна