ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

30.10.2014р.
Справа №917/1700/14

за позовом Комунального підприємства
"Лубни-водоканал" Лубенської міської
ради, вул. Авіаторська,52, м. Лубни,
Лубенський район, Полтавська
область,37500

до Публічного акціонерного товариства
"Мотор Січ" (69068, м. Запоріжжя, пр.
Моторобудівників,15) в особі
відокремленого підрозділу
"Лубенського верстатобудівного заводу
, вул. Комунарівська, 19/12, м. Лубни,
Полтавська область, 37500

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Лубенська об'єднана державна фінансова
інспекція в Полтавській області ( 37500, м.
Лубни, вул. Монастирська, 17 )

про стягнення заборгованості в сумі
41504,68 грн.

суддя
Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Крамаренко В.В., дов. від
19.12.2013 року № 1

від відповідача: Дейнека О.В., дов. №205
від 12.09.2014 року, Горбань Р.І., дов. 204 від
12.09.2014 року

від третьої особи: відсутні

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості в сумі
41504,68 грн. за договором про надання
послуг з водопостачання та
водовідведення №573 від 01.01.2014 року з
яких: 7,84 грн. - розмір договірної
заборгованості, 41496,84 грн. - різниця
донарахованих послуг з відведення
дощових та талих вод за результатами
перевірки Держфінінспекції.

Відповідач у відзиві на позов та його
представники в судових засіданнях
проти задоволення позовних вимог
заперечували з мотивів, викладених у
відзиві.

Третя особа в судове засідання не
з'явилась, письмових пояснень стосовно
предмету спору суду не надала, хоча
належним чином повідомлена судом про
дату і час слухання справи ( поштові
повідомлення про вручення ухвал суду в
мат.справи).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
дослідивши та оцінивши подані
сторонами докази, суд встановив:

Між КП «Лубни-водоканал» Лубенської
міської ради (позивач, виконавець) та
Публічним акціонерним товариством
"Мотор Січ" в особі відокремленого
підрозділу «Лубенський
верстатобудівний завод» ПАТ "Мотор Січ"
(відповідач, споживач) укладено
договір №573 на надання в 2014 році послуг
з водопостачання та водовідведення
(арк. справи 11-15).

При укладенні договору сторони,
зокрема, погодили наступне:

- споживач зобов'язаний своєчасно
оплачувати послуги в установлені
договором строки;

- п. 7 договору передбачає, що
розрахунковим періодом є календарний
місяць, платежі вносять не пізніше 25
числа розрахункового місяця, в п. 8
зазначено, що плата за надані послуги
вноситься споживачем відповідно до
показань засобів обліку або
розрахунків на підставі платіжного
документу;

- за змістом п. 13.1 договору об'єм стічних
вод, що надходять до систем виконавця,
визначається за показниками приладів і
засобів обліку стічних вод, а при їх
відсутності визначається наступним
чином - за кількістю води питної, що
надходить із систем централізованого
питного водопостачання та інших джерел
водопостачання (свердловина, річка,
озеро тощо) відповідно до п. 4.10 Правил
користування системами
централізованого водопостачання,
затверджених Наказом
Мінжитлокомунгоспу №190 від 27.06.2008 року
щодо визначення обсягів дощових, талих
стічних вод, що потрапили до системи
каналізації з площі території, яка
визначена в додатку №4 до Договору.

В додатку №4 до договору п. 5 сторонами
досягнуто згоди, що площа, з яких
скидається скид дощових та талих вод на
момент укладення договору, становила
0,168 га.

Як зазначає позивач у позові,
відповідно до п. 3.3.4.1 Плану роботи
Держфінінспекції в Полтавській
області на І квартал 2014 року було
проведено планову виїзну ревізію
фінансово-господарської діяльності
комунального підприємства
«Лубни-водоканал» Лубенської міської
ради.

Ревізією правильності визначення
об'єму дощових та снігових вод при
нарахуванні плати за поверхневі стічні
води за весь період в якому було
проведено нарахування встановлено, що
в порушення ст. 16 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004
№ 875-IV (із змінами), п.п. 3.7, 4.10-4.12 «Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України»,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008 № 190 (із
змінами та доповненнями) (далі - Правил
№ 190 від 27.06.2008) та п. 4.7.7 Правил
користування системами
централізованого водопостачання та
водовідведення в місті Лубни
Полтавської області затверджених
рішенням шістнадцятої сесії
Лубенської міської ради шостого
скликання від 16.12.2011 по окремих
споживачам встановлено не вірне
визначення об'єму дощових та снігових
вод в частині невірного визначення
коефіцієнту стоку дощових вод, тарифу
та загальної площі стоку дощових вод.

В процесі перевірки ревізорами
встановлено, що площа, з яких
здійснюється скид дощових та талих вод
становить не 0,2245 га, як було погоджено
сторонами в укладеному договорі, а 1,1491
га.

КП «Лубни - водоканал» були виставлені
рахунки та повідомлено споживачів про
проведені перерахунки плати за
водовідведення стічних вод, що
утворюються внаслідок випадків
атмосферних опадів, сніготанення та
при наявності заборгованості про
встановлений термін її погашення,
однак відповідач відмовився
сплачувати заборгованість, як в
договірних обсягах, так і по
розрахунках Держфінінспекції.
Зазначені рахунки відповідач не
оплатив, що й стало підставою для
звернення позивача до суду.

Таким чином, позивач просить суд
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість в сумі 41504,68 грн. за
договором про надання послуг з
водопостачання та водовідведення №573
від 01.01.2014 року, з яких: 7,84 грн. - розмір
договірної заборгованості, 41496,84 грн. -
різниця донарахованих послуг з
відведення дощових та талих вод за
результатами перевірки
Держфінінспекції.

При вирішенні спору суд виходить з
наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК
України, строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та в
установлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною першою ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Матеріали справи свідчать, що на
виконання умов договору виконавцем
надано споживачу послуги на загальну
суму 185 281,94 грн., що підтверджується
актами наданих послуг за період з січня
20014 року по серпень 2014 року, для оплати
яких позивачем виставлено відповідні
рахунки. Зазначені акти відповідачем
оплачені в повному обсязі до порушення
провадження у справі. Завірені
належним чином копії актів, рахунків та
платіжних доручень залучені до
матеріалів справи ( арк. справи 81-124).

30.10.2014 року від позивача надійшли
письмові пояснення, в яких він
зазначає, що суму договірної
заборгованості в розмірі 7,84 грн.
боржником сплачено повністю, в цій
частині просить суд припинити розгляд
справи, на стягненні судового збору в
цій частині не наполягає. Однак, як
встановлено судом, надані позивачем
відповідачу послуги за договором

№573 оплачені останнім в повному обсязі
до звернення відповідача до суду із
позовом, отже підстави для припинення
провадження у справі в цій частині
відсутні.

Що ж стосується позовних вимог про
стягнення 41496,84 грн. - різниця
донарахованих послуг з відведення
дощових та талих вод за результатами
перевірки Держфінінспекції, то суд
враховує наступне.

Згідно п. 2.1. Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України затверджених Наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 190 від 27.06.2008р.,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 07 жовтня 2008р. за № 936/15627,
відносини між виробниками та
споживачами щодо користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення здійснюється виключно
на договірних засадах відповідно до
Законів України «Про питну воду та
питне водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги».

Згідно абз. 2 п. 13.1. договору, об'єм
стічних вод, що надходить до системи
водовідведення виконавця,
визначається наступним чином:

- відповідно до п. 4.10 Правил № 190 щодо
визначення обсягів дощових, талих
стічних вод, що потрапили до системи
каналізації з площі території, яка
визначена в додатку № 4 до договору.

В Акті № 573 від 03.01.2014р., який є додатком
№ 4 договору, зазначено, що сторонами
досягнуто згоди щодо площі, з якої
здійснюється скид дощових та талих вод,
- 0,2245 га.

За приписами ст. 654 ЦК України зміна або
розірвання договору вчиняється в такій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Як встановлено судом, зміни до договору
№573 щодо розміру площі, з якої
здійснюється скид дощових та талих вод,
сторонами не вносились.

У своїх поясненнях від 30.10.2014 року
позивач підтверджує відсутність
доказів, що свідчать про внесення змін
до додатку №4 до договору стосовно
площі, з якої відповідачем
здійснюється скид дощових та талих вод,
пояснює, що надати документально
підтверджений розрахунок
донарахованих державною фінансовою
інспекцією не має можливості, оскільки
залучена судом третя особа не прийняла
участь в розгляді справи, не пояснила
та не довела обґрунтованість своїх
вимог, не надала інформації з яких
документів було встановлену іншу ніж в
договорі площу водостоку, в зв'язку з
чим в частині стягнення донарахованих
сум позивач покладається на розсуд
суду в межах матеріалів, що долучені до
позовної заяви.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не
мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, жодних доказів, що на
підтвердження того, що площа, з якої
здійснюється скид дощових та талих вод
становить 1,1491 га, а не 0,2245 га (як було
погоджено сторонами в укладеному
договорі) ні позивачем , ні третьою
особою суду не подано. Третя особа не
надала суду жодних пояснень щодо того,
яким чином і на підставі чого нею було
зроблено такі висновки.

Враховуючи наведене суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
необґрунтовані, доказами не
підтверджені, спростовані матеріалами
справи, внаслідок чого задоволенню не
підлягають.

Згідно положень ст. 49 ГПК України
сплата судового збору покладається на
позивача.

На підставі матеріали справи та
керуючись статтями 33,43,49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р
І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Повне рішення складено 03.11.2014 р.

Суддя
Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського
суду набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, а у разі, якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частини
рішення, воно набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.
Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня прийняття рішення, а у
разі якщо у судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення - з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційною інстанцією