ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.
Справа №918/1435/14

Господарський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Політики
Н.А., при секретарі судового засідання
Щербині С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду матеріали справи
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Рівненського державного
гуманітарного університету

про стягнення заборгованості в сумі 22
779 грн. 34 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Вознюк Є.В.,
довіреність №14-167 від 11.06.2014 р.;

від відповідача - Якубець К.М.,
довіреність №01-09/1034 від 07.11.2014 р.;

Лазарчук Л.О. - ректор,
наказ №223-к від 01.10.2010 р..

В судовому засіданні 10 листопада 2014
року, відповідно до ст.85 Господарського
процесуально кодексу України (далі -
ГПК України), проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК
"Нафтогаз України", позивач) звернулося
до господарського суду Рівненської
області з позовом до Рівненського
державного гуманітарного університету
(далі - Університет, відповідач) про
стягнення заборгованості в сумі 22 779
грн. 34 коп., з яких 18 913 грн. 60 коп. -
основний борг, 1 628 грн. 96 коп. - пеня, 261
грн. 93 коп. - 3% річних, 1 974 грн. 85 коп. -
інфляційні.

Позивач посилається на те, що 12 травня
2014 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та
Університетом був укладений договір
№2176/14-КП(Т)-28 купівлі-продажу
природного газу. Згідно умов договору,
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у 2014 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ (надалі - газ), на
умовах цього договору.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2014 року
позовну заяву №14/2-1014 від 30.08.2014р.
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №918/1435/14, розгляд
якої призначено на 20 жовтня 2014 року.

У судовому засіданні 20 жовтня 2014 року
оголошено перерву до 10 листопада 2014
року для подачі доказів.

Представник позивача у судовому
засіданні 10 листопада 2014 року
підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених у позовній заяві, та
наполягав на їх задоволенні. Крім того,
останній повідомив, що будь-яких
погашень відповідачем спірної суми
боргу на час проведення даного
судового засідання проведено не було.

Представник відповідача у судовому
засіданні 10 листопада 2014 року позовні
вимоги в частині стягнення суми
основного боргу визнала, однак щодо
стягнення штрафних санкцій не
погоджується з підстав, викладених у
відзиві та додаткових запереченнях на
позовну заяву (а.с.48-49, 54-55).

Відповідач у відзиві на позов від
20.10.2014р. зазначає, що всупереч вимогам п.
3.3., 3.4 договору №№2176/14-КП(Т)-28 позивачем
акти приймання-передачі природного
газу за спожитий природний газ у січні -
квітні 2014 року оформлені 31 травня 2014
року. Звертає увагу суду на те, що
Рівненський державний гуманітарний
університет є бюджетною установою
оплата здійснюється через Управління
ДКС України. Наголошує, що для
проведення оплати Управління ДКС
України необхідні акти приймання
передачі.

Крім того, у судовому засіданні 10
листопада 2014 року представник
відповідача подала додаткові
заперечення на позов, у яких зазначає,
що порушення зобов'язання відбулося не
з вини відповідача. Вважає, що
позивачем порушено вимоги ч.2 ст. 18 ЗУ
«Про засади функціонування ринку
природного газу, оскільки не відкрито
рахунок зі спеціальним режимом
використання. Наголошує, що позивачем
виконано вимогу стосовно відкриття
рахунку лише в 2014 році, що
підтверджується листом 03.03.2014р.
№26-820/1.5.-14.

Крім того, представник відповідача
просила суд зменшити вимоги позивача в
частині стягнення пені, 3% річних та
інфляційних.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2014 року між ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" та Університетом був
укладений договір купівлі-продажу
природного газу на закупівлю
природного газу №2176/14-КП(Т)-28, за
умовами якого позивач зобов'язався
передати у власність відповідачу
природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00
00, а покупець, у свою чергу, - прийняти та
оплатити цей газ на умовах даного
договору (а.с. 33-38) (далі -Договір).

Вказаний договір підписаний
повноважними представниками сторін та
скріплений печатками цих юридичних
осіб.

Відповідно до п.1.2 Договору
передбачено, що газ, поставлений за цим
договором, використовується покупцем
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається
підприємствами, організаціями та
іншими суб'єктами господарювання (крім
бюджетних організацій та установ),
(далі - споживачам Покупця).

Відповідно до пункту 2.1 Договору
Продавець передає Покупцеві з 01 січня
2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом
до 11 тис. куб. м. (одинадцять тисяч куб.
м.), у тому числі по місяцях кварталів
(тис. куб. м): січень - 2; лютий - 2; березень
- 2; квітень - 1; жовтень - 1; листопад - 1;
грудень - 2.

Відповідно до п. 3.3 Договору
Приймання-передача газу, переданого
Продавцем Покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу Покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів, обліку газу Покупця.

Відповідно до п. 3.4 Договору не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
продажу - газу, Покупець зобов'язується
надати Продавцеві підписані та
скріплені печатками Покупця та
газорозподільного (газотранспортного)
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
Покупцеві та газорозподільному
(газотранспортному) підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між Сторонами.

Відповідно до п. 4.1 договору
встановлено, що кількість газу, яка
подається Покупцеві, визначається за
показами комерційних вузлів обліку
газу Покупця.

Відповідно до п. 5.1 договору ціна
(граничний рівень ціни) на природний
газ для теплопостачальних підприємств
та послуги з його транспортування
установлюються Національною комісією
регулювання електроенергетики України
(НКРЕ).

Відповідно до п. 5.2. Договору ціна за 1000
куб. м газу становить 3 113, 00 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того: -
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; - податок на додану вартість за
ставкою - 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 287, 00
грн., крім того ПДВ - 20% - 57, 40 грн., всього
з ПДВ - 344, 40 грн. (триста сорок чотири
гривні 40 коп.).

До сплати за 1000 куб. м. природного газу -
3 462, 26 грн., крім того ПДВ - 20% - 692, 45 грн.,
всього з ПДВ - 4 154, 71 коп. (чотири тисячі
сто п'ятдесят чотири гривні, 71 коп.)
гривень.

Відповідно до п.6.1. Договору оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно до п.7.2. Договору у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1
Договору Продавець має право не
здійснювати поставку газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору
він зобов'язується сплатити Продавцю,
крім суми заборгованості, пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Судом встановлено, що на виконання умов
вищезазначеного договору ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" протягом січня -
квітня 2014 року поставила відповідачу
природний газ на загальну суму 18 913 грн.
60 коп.. Даний факт підтверджується
підписаними позивачем та РДГУ актами
прийому-передачі природного газу: від 31
травня 2014 року на суму 6 597 грн. 68 коп., 6 036
грн. 79 коп., 5 031 грн. 36 коп., 1 247 грн. 77 коп.
(а.с.39-43).

Про належне виконання ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" своїх зобов'язань за
цим договором щодо поставки газу також
свідчить відсутність з боку
відповідача претензій та повідомлень
про порушення постачальником умов
даної угоди.

Водночас судом встановлено, що
відповідач взятий на себе обов'язок по
оплаті вартості природного газу,
поставленого у спірний період, не
виконав, заборгувавши таким чином
позивачу 18 913 грн. 60 коп..

Враховуючи порушення Університетом
термінів виконання грошових
зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу
№2176/14-КП(Т)-28 від 12 травня 2014 року,
позивачем нараховано та заявлено до
стягнення з відповідача 1 628 грн. 96 коп. -
пені, 261 грн. 93 коп. - 3% річних, 1 974 грн. 85
коп. - інфляційних втрат за періоди
згідно долученого розрахунку (а.с.31-32).

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України
(далі -ЦК України), цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи
правовідносини між сторонами виникли
на підставі Договору купівлі-продажу
природного газу №2176/14-КП(Т)-28 від 12
травня 2014 року.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено,
що майново-господарські зобов'язання,
які виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і не господарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

В силу зобов'язання боржник
зобов'язаний вчинити на користь
кредитора певну дію, в тому числі
сплатити борг, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173
ГК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України визначено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Приписами ст. 520 ЦК України унормовано,
що боржник у зобов'язані може бути
замінений іншою особою (переведення
боргу) лише за згодою кредитора, якщо
інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 521 ЦК України форма
правочинну, щодо заміни боржника у
зобов'язанні визначається відповідно
до положень ст. 513 ЦК України. Правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові (ч. 1 ст.
513 ЦК України).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст.
193 ГК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

На час розгляду справи доказів оплати
основного боргу в сумі 18 913 грн. 60 коп.
матеріали справи не містять, доказів в
підтвердження спростування факту
поставки природного газу на зазначену
суму відповідачем не подано та не
зазначено про їх існування.

На підставі наведеного суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення 18 913
грн. 60 коп. основного боргу за
поставлений природний газ
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача 261 грн. 93 коп. - 3% річних, 1
974 грн. 85 коп. - інфляційних втрат, 1 628
грн. 96 коп. - пені судом враховується
наступне.

Згідно ч.2 ст.218 ГК України учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання.

Судом критично сприймаються посилання
відповідача на відсутність у позивача
рахунку відповідно до ст. 38 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу", оскільки надані
відповідачем документи, в
підтвердження зазначеного, датовані 2013
роком. Відповідачем не надано суду
документи в підтвердження відсутності
рахунку у позивача за період заявлений
до стягнення.

У відповідності до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевіривши розрахунок 3% річних в
розмірі 261 грн. 93 коп. та інфляційних в
розмірі 1 974 грн. 85 коп. дійшов висновку
про його задоволення.

Відповідно до ст.548 ЦК України
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.

Виконання зобов'язання може
забезпечуватись неустойкою (ч.1 ст.546 ЦК
України).

За приписами ст.549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 624 ЦК України, якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню у
повному розмірі, незалежно від
відшкодування збитків.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошового
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. Договору №2176/14-КП(Т)-28 від 12
травня 2014 року. визначено, що у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1
Договору Продавець має право не
здійснювати поставку газу Покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
Покупцем пункту 6.1 умов цього Договору
він зобов'язується сплатити Продавцю,
крім суми заборгованості, пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Нарахування пені проведено
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" в межах
шестимісячного строку нарахування
штрафних санкцій, визначеного ч.6 ст.232
Господарського кодексу України, з
огляду на що, доводи відповідача про
порушення порядку нарахування
штрафних санкцій судом відхиляються.

Водночас, розрахунок пені, наданий
позивачем судом перевірено та визнано
вірним, а відтак задоволенню підлягає
заявлений позивачем до стягнення
розмір пені у сумі 1 628 грн. 96 коп..

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
основними засадами судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За таких обставин, в повній мірі
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" до
Рівненського державного гуманітарного
університету про стягнення
заборгованості в сумі 18 913 грн. 60 коп.,
пені в розмірі 1 628 грн. 96 коп., 3% річних в
розмірі 261 грн. 93 коп., інфляційні втрати
в розмірі 1 974 грн. 85 коп. є
обґрунтованими, підтвердженими
належними доказами та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 827 грн. покладаються на
відповідача.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 81-1,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Рівненського державного
гуманітарного університету (33028, місто
Рівне, вулиця Степана Бандери, будинок
12, ідентифікаційний код: 25736989) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, місто
Київ, вулиця Богдана Хмельницького,
будинок 6, ідентифікаційний код: 20077720)
18 913 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот
тринадцять) грн. 60 коп. основного боргу,
1 628 (одну тисячу шістсот двадцять вісім)
грн. 96 коп. пені, 1 974 (одну тисячу
дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 85 коп.
інфляційних втрат, 261 (двісті шістдесят
одну) грн. 93 коп. 3 % річних, а також 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 11.11.2014р.

Суддя
Політика
Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6);

3- відповідачу рекомендованим (33028, м.
Рівне, вул. С. Бандери, 12).