ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 р.
Справа № 914/3219/14

За позовом: приватного підприємства
«Айтекс», м. Одеса,до
відповідача:товариства з обмеженою
відповідальністю «МІК», м. Трускавець,
про: стягнення заборгованості. Суддя Т.
РимЗа участю
представників:позивача:Кохан Г.Л. -
довіреність від 05.08.2014 р.,відповідача:не
з'явився.На розгляд Господарського
суду Львівської області подано позов
приватного підприємства «Айтекс» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «МІК» про стягнення
коштів. Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 11.09.2014 року
провадження у справі порушено, позовну
заяву прийнято до розгляду, справу
призначено до судового розгляду на
15.10.2014 р. Рух справи відображено в
попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач у порушення умов договору
№0101-2 від 01.01.2013 р. не оплатив у повному
обсязі вартості отриманого товару,
внаслідок чого виникла заборгованість
у сумі 938.956,55 грн. Крім того, відповідачу
нараховано 44.861,58 грн. пені, 15.467,74 грн. - 3%
річних.

Відповідач у судове засідання 05.11.2014
року не з'явився, хоч був належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання, причин неприбуття не
повідомив, проти вимог позову в
установленому порядку не заперечив.
Таким чином, судом було створено
відповідачу усі можливості для
висловлення власної позиції з приводу
предмета спору та подання доказів на
свій захист. Протягом всього часу
провадження у справі, проведення
судових засідань, відповідач жодним
чином не заперечив проти позовних
вимог, клопотань, заяв не подав, а тому
суд не вбачає підстав для подальшого
відкладення розгляду справи. З огляду
на зазначене розгляд справи
здійснюється на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними матеріалами та
відсутності представника відповідача.

Вислухавши представників сторін,
проаналізувавши матеріали справи, суд
установив таке.

Між сторонами у справі укладено
договір №0101-2 від 01.01.2013 р. (надалі -
Договір). Згідно з умовами цього
договору постачальник (позивач у
справі) зобов'язується постачати та
передавати у власність покупця
(відповідач у справі), а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
товари згідно з замовленням ТОВ "МІК" та
товарно-супровідною документацією, які
складають невід'ємну частину договору.

На виконання умов цього договору
позивачем передано, а відповідачем
прийнято товару на суму 1.031.434,65 грн., про
що свідчать видаткові накладні та
товарно-транспортні накладні, долучені
до матеріалів справи. Жодних претензій
щодо обсягу та якості переданого
товару відповідачем не заявлено.

Із урахуванням здійснених
відповідачем проплат не оплаченим
залишається вартість поставленого
товару у сумі 938.956,55 грн. Сторонами
погоджено стан взаємних розрахунків,
про що свідчать акти звірки, долучені
до матеріалів справи. Отже,
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 938.956,55 грн. Доказів
погашення заборгованості відповідачем
не представлено.

При ухваленні рішення суд керувався
таким.

Між сторонами у справі виникли
зобов'язання з приводу поставки товару
на підставі Договору купівлі-продажу в
силу пункту 1 частини другої статті 11
Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин першої та другої
статті 712 Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічне
положення передбачено частиною першою
пункту 1 статті 193 Господарського
кодексу України: суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною першою статті 692 Цивільного
кодексу України визначено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Частиною першою статті 530 Цивільного
кодексу України визначено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 3.1 Договору передбачено, що
ТзОВ "МІК" оплачує товар на протязі 50
календарних днів з дня отримання
товарів від постачальника за умови,
якщо постачальник надасть належним
чином оформлені податкові та товарні
накладні на адресу ТзОВ "МІК", яка
вказана в статті 8 Договору, протягом не
більше ніж 7 днів з дня поставки.

За таких обставин, оскільки у
відповідача виник обов'язок з оплати
вартості поставленого йому товару,
вимоги позивача про стягнення 938.956,55
грн. є обгрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Згідно з пунктом 3.1 Договору за
порушення термінів розрахунків,
передбачених договором, покупець
сплачує постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного Банку України від
вартості неспалченої суми за кожен
день прострочення. За таких обставин
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 44.861,58 грн. пені є
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. За таких
обставин вимоги позивача про стягнення
з відповідача 15.467,74 грн. - 3% річних, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до статей 33, 38
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У разі задоволення клопотання
суд своєю ухвалою витребовує необхідні
докази.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
43 Господарського процесуального
кодексу України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що відповідачем не спростовано
доводів позовної заяви, а судом не
виявлено на підставі наявних
документів у справі інших фактичних
обставин, що мають суттєве значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до частини першої статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, оскільки судове рішення
прийнято на користь позивача, судовий
збір потрібно покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись
статтями 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «МІК»
(адреса: вулиця Стебницька, будинок 73,
місто Львів, Львівська область, 82200;
ідентифікаційний код 19096149) на користь
приватного підприємства «Айтекс»
(адреса: вулиця Єврейська, будинок 2-А,
місто Одеса, Одеська область, 65014;
ідентифікаційний код 30389874) 938.956,55 грн.
основного боргу, 44.861,58 грн. пені, 15.467,74
грн. - 3% річних, 19.985,71 грн. відшкодування
витрат на оплату судового збору.

3. Наказ видати відповідно до
статті 116 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 10.11.2014 р.

Суддя
Рим Т.Я.