ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року Справа № 910/4294/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів :

головуючого суддіОвечкіна
В.Е.,суддівЧернова Є.В., Цвігун
В.Л.,розглянув касаційну скаргу ПАТ
"Укртелеком" в особі філії "Дирекції
первинної мережі ПАТ "Укртелеком"на
постановувід 18.09.2014 р. Київського
апеляційного господарського суду у
справі№910/4294/14 господарського суду м.
Києваза позовомПАТ "Укртелеком" в особі
філії "Дирекції первинної мережі ПАТ
"Укртелеком"доМіністерства внутрішніх
справ Українипростягнення 63 117,41 грн.за
участю представників:

позивача: Кляус Д.О., дов. від 11.12.2013;

відповідача: Грінцов М.М., дов. від 28.02.2014
№05/2014;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва
від 12.06.2014 (суддя І. Борисенко),
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014 (судді В.
Куксов, П. Авдеєв, М. Яковлєв), у
задоволенні позову про стягнення за
двома договорами заборгованості по
орендній платі та штрафних санкцій,?
відмовлено, оскільки суди дійшли до
висновку, що строк оплати за надані
послуги не настав.

Не погоджуючись із прийнятими у справі
судовими актами, ПАТ "Укртелеком" в
особі філії "Дирекції первинної мережі
ПАТ "Укртелеком" - позивач у справі, ?
звернулося із касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду м. Києва від 12.06.2014
та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014,
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити. В порушення вимог
ст.43 ГПК України судами неповно
з'ясовані обставини справи. Зокрема,
суди не звернули уваги на умови
договору де зазначено, що договори
сторін діють до 31.12.2013 р. Орендна плата
перераховується орендарем на
розрахунковий рахунок орендодавця не
пізніше 25 числа місяця, що настає за
розрахунковим, згідно з рахунками, які
виставляються орендодавцями не
пізніше 10 числа місяця, що настає за
розрахунковим, тобто перерахувати
плату є обов'язком відповідача. Судами
не надано правової оцінки доказам
позивача про направлення відповідачу
рахунків (квитанції) та листу
відповідача №25/3/1-8235 від 06.11.2013 р. яким
він підтвердив свою заборгованість на
суму 20505 грн. 96 коп. за період з липня по
грудень 2012 року та просив об'єднати
договори у єдиний договір з терміном
дії з 01.07.2012 до 31.12.2012 р. Суди не звернули
уваги на те що між сторонами такої
домовленості не було досягнуто.
Відповідач не довів в суді відсутність
своєї вини у невиконанні зобов'язань за
договорами. Таким, чином, оскаржувані
судові рішення винесені з порушеннями
вимог ст.ст.5, 20 ГК України, ст.629 ЦК
України, ст.ст.35, 43 ГПК України.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково з наступних підстав.

Відповідно ст.1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

08.04.2010 між Відкритим акціонерним
товариством "Укртелеком"
(перейменовано на Публічне акціонерне
товариство "Укртелеком", надалі -
Орендодавець) та Міністерством
внутрішніх справ України (надалі -
Орендар) було укладено Договір №273-8
оренди нерухомого майна товариства, що
належить до СТП та ТП загальною площею
до 20 кв.м. (надалі - Договір №273-8).

Відповідно до п. 1.1 Договору №273-8
Орендодавець передає, а Орендар бере у
строкове платне користування частину
спеціалізованого технологічного
приміщення, розташоване в м. Києві на
першому поверсі чотириповерхового
будинку № 54А, корпус 3 кім №101 по вул.
Володимирській, загальною площею 2 (два)
кв.м. спеціалізованих технологічних
приміщень для розміщення обладнання
зв'язку.

Згідно з п. 1.3 договору №273-8 сторони
домовляються про те, що на їхні
договірні відносини не поширюються
норми Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 04.10.1995 № 786 "Про Методику розрахунку
і порядок використання плати за оренду
державного майна".

На підставі акта приймання-передачі
майна від 08.04.2010р. позивач передав
відповідачеві визначене майно.

Відповідно до п. 3.2 Договору №273-8
орендна плата за перший (базовий)
місяць оренди майна, у відповідності до
фіксованого розміру місячної орендної
плати, становить 5400 (п'ять тисяч
чотириста) грн. 18 коп., в тому числі ПДВ
(20%) 900 (дев'ятсот) грн. 03 коп. за
орендоване майно згідно з п. 1.1.

Згідно п. 3.2.1 Договору №273-8 розмір
орендної плати за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць, за
винятком випадків дефляції.

Як слідує з п. 6.1.3 Договору №273-8 Орендар
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі вносити орендну плату та інші
платежі, передбачені цим Договором.

Договір набирає чинності від дати
підписання його Сторонами, діє до
31.12.2011р. та регулює взаємовідносини між
сторонами з 25 листопада 2009 року сторони
зобов'язані протягом 20 днів після
закінчення строку дії цього Договору
здійснити остаточні розрахунки за ним.

В разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну
Договору не менш ніж за 30 днів до
закінчення його строку, він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
Договором. При цьому, загальний строк
дії Договору з урахуванням продовжень
не повинен перевищувати термін до
трьох років (п. 12.1 Договору).

21.10.2009р. між ВАТ "Укртелеком"
(Орендодавець) та Міністерством
внутрішніх справ України (Орендар) було
укладено договір №543-8 оренди
нерухомого майна товариства для
розміщення Юнітів для встановлення
обладнання, устаткування та інших
спеціальних пристроїв (надалі - Договір
№543-8).

Відповідно до п. 1.1 Договору №543-8
Орендодавець передає, а Орендар бере у
строкове платне користування частину
технологічної стійки, висотою 1,2 юніта,
розташоване в ЦММТТС-1 в м. Києві по вул.
Володимирській, буд. № 54А, корп. 3, кім.
101, для встановлення кросового
обладнання (плінтів) Орендаря.

На підставі акта приймання-передачі
майна від 21.10.2009р. позивач передав
відповідачеві визначене майно.

Відповідно до п. 3.2 договору №543-8
орендна плата за базовий місяць оренди
майна, у відповідності до фіксованого
розміру місячної орендної плати,
становить 317 грн. 67 коп. з ПДВ (20%).

Згідно з пп. 3.2.1 договору №543-8 розмір
орендної плати за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції за поточний місяць, за
винятком випадків дефляції.

Пунктом 12.1 договору №543-8 передбачено,
що цей Договір набирає чинності від
дати підписання його Сторонами,
регулює відносини з 1 червня 2009 року і
діє до 31 грудня 2009 року.

У абзаці 2 п. 12.1 зазначеного договору
зазначено, що в разі відсутності заяви
із сторін про припинення або зміни
Договору не менш, ніж за 30 днів до
закінчення його строку він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
Договором. При цьому загальний строк
дії Договору з урахуванням продовжень
не повинен перевищувати термін до
трьох років.

Позивач просить суд стягнути суму
заборгованості по орендній платі за
період з липня 2012 року до грудня 2012 року
в сумі 41 192,678 грн. борг за договором №273-8
та за період з квітня 2011 року до грудня
2012 року борг за договором №543-8 в сумі 10
172,27 грн. Загальна сума заборгованості
за двома договорами по орендній платі
становить 59 603,47 грн.

Відповідно до поданої заяви про
зменшення позовних вимог (уточнення)
позивач вказує на часткове погашення
відповідачем суми заборгованості.

Позивачем не зазначено розгорнутого
розрахунку заявленої до стягнення суми
заборгованості, жодним чином не
обґрунтовано суму заявлену до
стягнення (позивач вказує на погашення
заборгованості в сумі 49 431,20 грн. за
договором №273-8 та 10 172,27 грн. за
договором №543-8), проте знову ж таки
просить стягнути з відповідача 10 172,27
грн. боргу за договором №543-8 та 41 192,67
грн. за договором №273-8,). Позивачем не
зазначено на підставі яких саме
рахунків була нарахована суму боргу,
дата виставлення рахунків, відповідно
до умов договору на обґрунтування
настання строків оплати.

Судом враховано, що з 12.07.2013р. між
сторонами укладений договір №386-8/248ю,
який об'єднав у собі предмети договорів
№543-8 від 21.10.2009 та № 273-8 від 08.04.2010.

Отже, фактично з 01.01.2013р. між сторонами
відносини регулювалися на підставі
договору №386-8/248ю від 12.07.2013р.

Судом встановлено, що сторонами
визначений строк оплати за договором
№273-8 не пізніше 25 числа місяця, що
настає за розрахунковим, згідно з
рахунками, які виставляються
Орендодавцем не пізніше 10 числа місяця,
що настає за розрахунковим та за
договором №543-8 не пізніше 20 числа
місяця, що настає за розрахунковим,
згідно з рахунками, які виставляються
Орендодавцем не пізніше 10 числа місяця,
що настає за розрахунковим.

Відповідач заперечив факт отримання
рахунків від позивача. Згідно з
розрахунків наданих позивачем не
можливо встановити за який період
виникла заборгованість, окрім того за
період з 30.04.2010р. до 30.06.2012р. перед
відповідачем була наявна
заборгованість у розмірі 148 584,01 грн.,
яка погашена на підставі рішення суду
№5011-7/7207-2012. Отже заборгованість за
договором №273-8 у відповідача відсутня.
Натомість позивачем не доведено
належними засобами доказування фактів
виставлення рахунків, відповідно до
умов договорів.

Суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що строк оплати за надані
послуги не настав, а тому позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості в сумі 59 603,47 грн. по
орендній платі задоволенню не
підлягають.

Переглядаючи оскаржувані судові
рішення у касаційному порядку колегія
суддів констатує, що висновки судів про
відмову в позові є передчасними.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Судами встановлено, що позивач просить
суд стягнути суму заборгованості по
орендній платі за період з липня 2012
року до грудня 2012 року в сумі 41 192,678 грн.
борг за договором №273-8 та за період з
квітня 2011 року до грудня 2012 року борг за
договором №543-8 в сумі 10 172,27 грн.
Загальна сума заборгованості за двома
договорами по орендній платі становить
59 603,47 грн.

Розглядаючи позовну вимогу про
стягнення заборгованості суди не
встановили: термін дії договорів №273-8,
№543-8; розмір орендної плати (п.п. 3.1,3.2
договорів); обов'язки сторін договору
щодо сплати орендних платежів (розділи
6,7 договорів). Ними не проаналізовано
належність виконання сторонами своїх
обов'язків щодо розрахунку розміру
орендної плати. Не встановлено, чи
впливає прострочення виконання
сторонами своїх обов'язків по договору
щодо розрахунку та сплати орендної
плати на виникнення заборгованості за
договорами №273-8, №543-8 та яким чином.

Розглядаючи виниклу заборгованість за
договорами, судами не з'ясовано чи
здійснював будь-які платежі відповідач
у спірний період, чи звертався до
позивача із вимогою надати розрахунок
орендних платежів.

Судами також не досліджено ряд доказів,
доданих позивачем до заяви про
уточнення позовних вимог: копії
рахунків, надісланих відповідачу та
копії доказів про направлення
відповідачу актів звірки та рахунків
(т. 1, арк. 142-171). Отже, висновок судів про
те, що позивач не надав доказів
надсилання рахунків відповідачу не
ґрунтується на наявних в матеріалах
справи доказах.

В порушення вимог ст.ст. 84,104 ГПК України
судами не наведено підстав, у зв'язку з
якими ними відхилено додані позивачем
до заяви про уточнення позовних вимог
докази.

Сумнівним є висновок судів про те, що
відповідно до поданої заяви про
зменшення позовних вимог (уточнення)
позивач вказує на часткове погашення
відповідачем суми заборгованості. Так,
позивачем зазначено, що заборгованість
перерахована згідно рахунку №830000д-296
від 30.04.2013. Між тим, жодних доказів того,
що борг був сплачений за цим рахунком,
ні позивачем, ні відповідачем не
подано. Відтак, і цей висновок не
ґрунтується на наявних в матеріалах
справи доказах.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що висновки судів про
відмову в задоволенні позову є
передчасними та ґрунтуються на
неповному з'ясуванні судами доказів, що
є порушенням ст. ст.34,43 ГПК України.
Доводи скаржника з цього приводу є
обґрунтованими.

Порушення вимог процесуального права
та неправильне застосування норм
матеріального права відповідно до
ст.11110 ГПК України є підставою для
скасування прийнятих у справі рішення
господарського суду м. Києва від 12.06.2014,
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014 та
направлення справи на новий розгляд до
господарського суду м. Києва.

При повторному розгляді справи
необхідно усунути вказані порушення.
Повно і об'єктивно дослідити всі
обставини справи, надати їм належну
правову оцінку та винести законне,
обґрунтоване рішення суду.

Керуючись ст.ст. 1115 - 11112 Господарського
процесуального кодексу України, - Вищий
господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПАТ "Укртелеком" в
особі філії "Дирекції первинної мережі
ПАТ "Укртелеком" ? задовольнити
частково.

Рішення господарського суду м. Києва
від 12.06.2014 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.09.2014- скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Головуючий, суддяВ. Овечкін Судді:Є.
Чернов В. Цвігун