ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" листопада 2014 р.Справа № 922/3803/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Харків про стягнення 44162,09 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Железнякова І.М., за
довіреністю від 14.10.2014 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "Приватбанк"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
про стягнення 44162,09 грн. Судові витрати
позивач просить суд покласти на
відповідача. Позовні вимоги
обґрунтовує неналежним виконанням
умов договору банківського
обслуговування від 25.05.2011 року щодо
повернення кредиту.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 10 вересня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 29 вересня 2014
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29.09.2014 року
розгляд справи було відкладено на
03.11.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 06.10.2014 року
представник позивача супровідним
листом (вх. № 34690) надав документи, для
доручення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.11.2014 року
розгляд справи було відкладено на
10.11.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 10.11.2014 року
представник позивача надав заяву про
припинення провадження у справі (вх. №
39436), у зв`язку з оплатою відповідачем
заборгованості в повному обсязі. Разом
із заявою позивач надав докази оплати
відповідачем боргу.

Представник позивача в судовому
засіданні 10.11.2014 року зазначив про
повну оплату відповідачем
заборгованості та просив суд
провадження у справі припинити.

Представник відповідача у судове
засідання 10.11.2014 року не з`явився,
вимоги ухвали суду про порушення
провадження у справі не виконав, відзив
на позов та документи витребувані
судом не надав. Про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка про направлення ухвали суду
про порушення провадження від 10.09.2014
року та ухвали суду від 29.09.2014 року за
адресою вказаною у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та співпадає
з адресою вказаною у позовній заяві.
Проте, ухвала суду про порушення
провадження від 10.09.2014 року та ухвала
суд від 29.09.2014 року повернулись до
канцелярії суду з поштовою відміткою
"за закінченням терміну зберігання".

Зважаючи на те, що Вищий господарський
суд України у п. 4 Інформаційного листа
від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" зазначив, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "в зв`язку з
закінченням терміну зберігання",
"адресат вибув", "адресат відсутній" і т.
п., з урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про
вчинення цим судом певних
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що ним вжито всі заходи для належного
повідомлення учасників судового
процесу про час та місце розгляду
справи, тому суд вважає за можливе
розглядати справу за відсутності
відповідача за наявними в справі
матеріалами, як передбачено статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

25.05.2011 року між Публічним акціонерним
товариством Комерційним банком
"Приватбанк" (позивачем) та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1
(відповідачем) було укладено Договір
банківського обслуговування.

Згідно заявки відповідача поданої
25.05.2011 року клієнту було встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок
НОМЕР_2. Відповідно до "Заяви про
відкриття поточного рахунку і картки з
примірниками підпису і відтиску
печатки" Банк при наявності вільних
грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту
клієнта за рахунок кредитних коштів в
рамках ліміту, про розміри якого банк
сповіщає клієнта на свій розсуд або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок встановлення, зміни
ліміту, погашення заборгованості та
розмір відсоткової ставки,
користування кредитним лімітом
регламентується умовами та правилами
надання банківських послуг та тарифів
банка розміщених в мережі інтернет на
сайті www.privatbank.ua, які разом з цією
анкетою (заявою) складають договір
банківського обслуговування.

Згідно Розділу 1 Правил, розміщених на
web-сайті банку http://www.privatbank.ua, ці правила
є публічною офертою, що містять умови
та правила надання послуг банком його
клієнтам. Таким чином, клієнт отримує
доступ до всіх без виключення послуг
ПриватБанку.

Розділом 3.18. Правил передбачено
надання послуги щодо встановлення
кредитного ліміту на поточний рахунок
корпоративного клієнта.

Згідно п. 3.18.1.1., Кредитний ліміт на
поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів і
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту. Банк
здійснює обслуговування ліміту
Клієнта, що полягає в проведенні його
платежів понад залишок коштів на
поточному рахунку клієнта, шляхом
дебетування поточного рахунку. При
цьому утворюється дебетове сальдо.

Згідно п. 3.18.1.8. Правил проведення
платежів Клієнта в порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком на протязі одного
року с моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" або в формі
"Заяви про відкриття поточного рахунку
і картки зі зразками підписів та
відтисків печатки", або в формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або
в формі обміну інформацією, або в
будь-якій іншій формі. При порушенні
Клієнтом будь-якого із обов'язків,
передбачених "Умовами і правилами
надання банківських послуг", Банк на
власний розсуд, має право змінити умови
кредитування, встановити інший строк
повернення кредиту. При належному
використанні Клієнтом обов'язків,
передбачених "Умов і правил надання
банківських послуг", проведення
платежів Клієнта в порядку
обслуговування Ліміту може бути
продовжено Банком на той же строк.

Відповідно до п. 3.18.1.11. Правил,
встановлено період безперервного
користування кредитним лімітом - не
більше 35 днів (Періодом безперервного
користування кредитним лімітом є
період часу, на протязі якого
безперервно існувало дебетове сальдо
на поточному рахунку).

Відповідно до п.п. 3.18.2.2.2., 3.18.2.2.3. та
3.18.2.2.5., Клієнт зобов'язується проводити
погашення кредитного ліміту не пізніше
строку закінчення періоду
безперервного користування кредитним
лімітом, сплатити відсотки за весь час
фактичного користування кредитом та
повністю повернути кредит в строки,
передбачені Правилами.

Згідно п.п. 3.18.4.1.1., 3.18.4.1.2. та 3.18.4.1.3.
Правил, нарахування відсотків
проводиться наступним чином:

за період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуління дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (період, в який дебетове
сальдо підлягає обнулінню), розрахунок
відсотків здійснюється за процентною
ставкою в розмірі 0% річних від суми
залишку непогашеної заборгованості.
При необнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
Клієнт сплачує Банку за користування
кредитом відсотки в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуління. У разі непогашення кредиту
протягом 90 днів з дати закінчення
періоду, в який дебетове сальдо
підлягало обнулінню, починаючи з 91-го
дня після дати закінчення періоду, в
який дебетове сальдо підлягало
обнулінню, кредит вважається
простроченим, а грошові зобов'язання
клієнта з погашення заборгованості
вважаються порушеними. При порушенні
Клієнтом будь-якого з грошового
зобов'язання Клієнт сплачує Банку
відсотки за користуванням кредитом у
розмірі 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У випадку
порушення Клієнтом будь-якого з
грошових зобов`язань та при реалізації
права Банка на встановлення іншого
строку повернення кредиту
передбаченого умовами та правилами
надання банківських послуг, Клієнт
сплачує банку пеню в розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожний день
прострочки. Оплата пені здійснюється з
дня, наступного за датою порушення
зобов`язання.

Згідно п. 3.18.4.4. Правил, Клієнт сплачує
Банку винагороду за використання
Ліміту (щомісячна комісія) відповідно
до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го числа кожного
місяця в розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, що
існував на кінець банківського дня за
попередній місяць, у порядку,
передбаченому Умовами та правилами
надання банківських послуг. Клієнт
доручає Банку здійснювати списання
винагороди зі своїх рахунків. Сплата
винагороди здійснюється в гривні. У
випадку, якщо кредит видається в
іноземній валюті, винагорода
сплачується в гривневому еквіваленті
за курсом НБУ на дату сплати.

Відповідно до п. 3.18.5.1. Правил, при
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань зі сплати відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту, винагороди
(комісії) Клієнт сплачує Банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню в
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3., від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
в гривні. У разі якщо кредит надавався в
іноземній валюті, пеня сплачується в
гривневому еквіваленті за курсом НБУ
на дату сплати.

Згідно п. 3.18.5.4. Правил, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбачених п. 3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3., здійснюється протягом 3-х
років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
Клієнтом.

Відповідно до п. 3.18.5.7. Правил, строки
позовної давності на вимогу про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів
встановлюється сторонами тривалістю 5
років.

Згідно заявки відповідача поданої
25.05.2011 року клієнту було встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок в
розмірі 50000,00 грн., що підтверджується
випискою по рахунку позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначеним кредитним лімітом
відповідач користувався з 25.05.2011р.,
проте прострочив виконання своїх
грошових зобов'язань за договором, у
зв'язку із чим виникла заборгованість.

За розрахунком позивача загальна
заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед ПАТ КБ
"ПриватБанк" за Договором банківського
обслуговування від 25.05.2011 року станом
на 13.08.2014 року складає 44162,09 грн., у тому
числі:

- сума кредиту - 44053,02 грн.;

- сума процентів за користування
кредитом - 68,53 грн.;

- сума пені - 40,54 грн.

Такі дії відповідача на думку позивача
є порушенням його законних прав та
інтересів, що і стало підставою для
звернення до суду з відповідною
позовною заявою.

Надаючи правову кваліфікацію доказам
які надані сторонами та викладеним
обставинам з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог і
заперечень проти них суд виходить з
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Суд, дослідивши матеріали справи та
заяву позивача про припинення
провадження у справі, зазначає
наступне.

Відповідно до п. 4.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18, Господарський
суд припиняє провадження у справі у
зв'язку з відсутністю предмета спору
(пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК),
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.

Відповідно до ч.1 п.1.1. ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що господарський
суд припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем під час
розгляду справи №922/3803/14 було сплачено
заборгованість в повному обсязі в сумі
44162,09 грн., всебічно та повно дослідивши
надані позивачем докази оплат, суд
прийшов до висновку, що заява позивача
про припинення провадження у справі
підлягає задоволенню, а провадження у
справі № 922/3803/14 підлягає припиненню на
підставі ч.1 п. 1.1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутністю предмета спору.

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 6 Закону
України «Про судовий збір» розподіл
судового збору між сторонами та
перевірка повноти сплати судового
збору здійснюються відповідно до
процесуального законодавства.

Згідно положень процесуального закону,
повернення судових витрат у випадку
припинення провадження у справі (ст. 80
ГПК України), можливе саме у випадку
коли спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України, оскільки
в такому випадку відсутній об'єкт
справляння судового збору згідно вимог
закону.

У всіх інших випадках застосування
статті 80 ГПК України, суд має вирішити
питання про розподіл між сторонами
господарських витрат, тобто про
покладення таких витрат або на
позивача, або на відповідача у справі.

Відповідно до ч. 2 статті 49 ГПК України,
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.03.2013
р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України», що в
разі коли спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. Зокрема, якщо зменшення
позивачем розміру позовних вимог
пов'язане з частковим визнанням та
задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача.

Отже, якщо наслідком припинення
провадження у справі стали дії
відповідача (сплата боргу після
звернення позивача з позовом до суду),
здійснені судові витрати покладаються
на нього.

Як вбачається з наданих сторонами
документів, спір між сторонами було
врегульовано внаслідок сплати
відповідачем боргу, проте і виник він
внаслідок неправильних дій останнього,
враховуючи це та відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 22, 49, ч.1. п.1.1 ст.80, ст.86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 922/3803/14припинити
.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (61072, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, к/р 0 в УНБУ
Дніпропетровської області, МФО 305299, ) 1827,00 грн. витрат зі сплати
судового збору.

Видати наказ після набрання ухвалою
законної сили.

Суддя Н.С. Добреля