КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р. Справа№ 925/1460/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників сторін:

від позивача - Коцюруба С.В.,
довіреність № б/н від 02.06.2014;

від відповідача - представник не
прибув,

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Птахофабрика "Перше травня" на рішення
господарського суду Черкаської
області від 17.09.2014 у справі № 925/1460/14
(суддя Чевгуз О.В.) за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ветфактор" до
публічного акціонерного товариства
"Птахофабрика "Перше травня" про
стягнення 130 612,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ветфактор"
звернулось до господарського суду
Черкаської області з позовом до
публічного акціонерного товариства
"Птахофабрика "Перше травня" про
стягнення заборгованості в сумі 109 711,
66 грн., трьох відсотків річних в сумі 7
702,08 грн. та інфляційних в сумі 13 198,30
грн.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 17.09.2014 у справі
№ 925/1460/14 позов задоволено повністю;
вирішено стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість в сумі
109 711, 66 грн., три відсотки річних в сумі 7
702,08 грн. та інфляційні в сумі 13 198,30 грн.

При ухваленні рішення суд виходив з
того, що відповідач не виконав своє
грошове зобов'язання з оплати вартості
поставленого йому товару.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Черкаської області від 17.09.2014 у справі
№ 925/1460/14 скасувати та прийняти нове,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що у
судовому порядку спір між цими ж
сторонами, про той же предмет і з цих же
підстав вже було вирішено.

Представник позивача в судовому
засіданні 03.11.2014 заперечив проти
задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідач правом на участь свого
представника не скористався, хоча про
дату, час та місце судового засідання
був повідомлений належним чином;
ухвала суду про прийняття апеляційної
скарги до провадження направлялась за
адресою, яка є його офіційним
місцезнаходженням.

Відповідно до пункту 2.6.15. Інструкції з
діловодства в господарських судах
України на звороті у лівому нижньому
куті оригіналу процесуального
документа, який виготовляється судом
та залишається у справі,
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправлення
документа, що містить вихідний
реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив, та може
містити відмітку про отримання копії
процесуального документа
уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням
належного надсилання копій
процесуального документа сторонам та
іншим учасникам судового процесу.

Водночас до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Про це Вищим господарським судом
України зазначалося і в інформаційних
листах від 02.06.2006 N 01-8/1228 "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N
01-8/675 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N
01-8/164 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2007 році"
(пункт 23).

У першому з названих листів викладено й
правову позицію, згідно з якою
примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній" і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

Крім цього, за змістом ст. 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу
суду у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Будь - яких заяв, клопотань щодо
неможливості бути присутнім у даному
судовому засіданні від відповідача до
суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка
представників сторін не визнавалася
обов'язковою, певних пояснень суд не
витребував.

Враховуючи належне повідомлення
відповідача, а також те, що саме
публічним акціонерним товариством
"Птахофабрика "Перше травня" подана
апеляційна скарга, а отже його позиція
є викладеною та зрозумілою, апеляційна
скарга розглянута судом у даному
судовому засіданні по суті з
винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського
процесуального кодексу, в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу, у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ветфактор"
поставило публічному акціонерному
товариству "Птахофабрика "Перше травня"
продукцію на загальну суму 171 307, 30 грн.,
що підтверджується наступними
видатковими накладними: №2909 від 14.05.2012
на суму 54 560,00 грн., №3453 від 05.06.2012 на суму
2 770,20 грн., №3570 від 07.06.2012 на суму 68 200,00
грн., №3834 від 18.06.2012 на суму 24 962,40 грн.,
№4065 від 27.06.2012 на суму 2 916,00 грн., №4432 від
12.07.2012 на суму 12 481,20 грн., №4648 від 19.07.2012
на суму 2079,30 грн., №5164 від 09.08.2012 на суму 3
338,20 грн.

Відповідачем зобов'язання з оплати
вартості товару виконано частково.

Так, видаткова накладна №3570 від 07.06.2012
оплачена відповідачем 30.05.2012 на суму
17050,00 грн.

Крім цього, відповідачем було частково
оплачено видаткову накладну №4648 від
19.07.2012 на суму 1 663,44 грн.

Також, відповідачем були здійснені
оплати рахунків, за якими товар не
поставлявся на загальну суму 42 882,20 грн.,
а саме: рахунок №4759 від 26.06.2012 на суму 22
882,20 грн. та рахунок №7096 від 17.09.2012 на
суму 10 000,00 грн.

Зазначена сума коштів (42 882,20 грн.) була
зарахована позивачем в рахунок
погашення заборгованості за
поставлений товар за видатковою
накладною №2909 від 14.05.2012.

Таким чином, з урахуванням здійснених
відповідачем оплат сума
заборгованості за отриманий товар, яка
не була оплачена ПАТ "Птахофабрика
"Перше травня" становить 109 711, 66 грн.

Враховуючи невиконання відповідачем
зобов'язання з оплати вартості
поставленого товару позивач звернувся
до суду з позовом про стягнення з ПАТ
"Птахофабрика "Перше травня"
заборгованості в сумі 109 711, 66 грн.

Згідно ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського
кодексу України господарський договір
за загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення
господарських договорів у спрощений
спосіб, тобто шляхом обміну листами,
факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до
форми та порядку укладення даного
виду договорів.

Так, між сторонами укладено письмові
правочини, зміст яких зафіксований у
видаткових накладних.

Крім цього, дії сторін, зокрема,
передача ТОВ "Ветфактор" товару
відповідачу за видатковими накладними
та прийняття товару останнім, свідчать
про виникнення між ними правовідносин
поставки.

Згідно частини 2 статті 712 Цивільного
кодексу України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Отже, оскільки термін виконання
зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу), чітко встановлений
зазначеною спеціальною нормою права -
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Таким чином, наявність зобов'язання у
відповідача щодо проведення платежів
за отриманий товар випливає
безпосередньо зі змісту ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України.

За таких обставин, факт отримання
товару відповідачем та видаткові
накладні, надані позивачем на
підтвердження своїх вимог, є
самостійними підставами для
виникнення обов'язку у відповідача
здійснити розрахунки за отриманий
товар.

Враховуючи положення ч. 1 статті 692
Цивільного кодексу України відповідач
повинен був розрахуватись за отриманий
від позивача товар після його
прийняття.

Аналогічної правової позиції
дотримується і Вищий господарський суд
України в Оглядовому листі "Про деякі
питання практики застосування
господарськими судами законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 29.04.2013 №
01-06/767/2013 та постанові від 20.09.2012 по
справі № 12/5026/556/2012.

Зобов'язання з оплати вартості
поставленого товару відповідачем
виконано лише частково.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Факт поставки товару відповідачу та
наявності заявленого до стягнення
боргу станом на день подачі позову до
суду підтверджується матеріалами
справи, зокрема, оформленими належним
чином видатковими накладними.

Доводи апелянта про те, що позовні
вимоги необґрунтовано задоволено
судом першої інстанції, оскільки є
рішення господарського суду, яким
вирішено спір між цими ж сторонами, про
той же предмет і з цих же підстав,
відхиляються колегією суддів, з огляду
на наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ветфактор" у 2014 році
звернулось до господарського суду
Черкаської області з позовом про
стягнення з публічного акціонерного
товариства "Птахофабрика "Перше Травня"
заборгованості в сумі 124 694,36 грн.,
інфляційних в сумі 8 610,90 грн. та 3% річних
в сумі 5 954,75 грн. (з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог).

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 17.07.2014 у справі
№ 925/991/14 позов задоволено частково;
вирішено стягнути з відповідача на
користь позивача 73 930, 20 грн.
заборгованості за поставлений товар, 7
085,74 грн. інфляційних та 583,34 грн. 3%
річних.

Під час розгляду зазначеної справи
№925/991/14 судом було встановлено, що
відповідач має заборгованість перед
позивачем в сумі 73 930,20 грн. за отриманий
товар згідно видаткових накладних №5612
від 28.08.2012 та №5512 від 23.08.2012.

Позовні вимоги у даній справі № 925/1460/14
мотивовані невиконанням відповідачем
зобов'язань з оплати товару
поставленого за наступними
видатковими накладними: №2909 від 14.05.2012,
№3453 від 05.06.2012, №3570 від 07.06.2012, №3834 від
18.06.2012, №4065 від 27.06.2012, №4432 від 12.07.2012,
№4648 від 19.07.2012, №5164 від 09.08.2012.

Отже, видаткові накладні на підставі
яких заявлено позовні вимоги у справі
№925/991/14 та у даній справі є різними.

Таким чином, відповідно і підстави
позовів у справах № 925/991/14 та
№ 925/1460/14 є також відмінними.

Наведене в свою чергу спростовує
доводи апелянта про необґрунтованість
позовних вимог у даній справі, оскільки
у судовому порядку спір між цими ж
сторонами, про той же предмет і з цих же
підстав вирішено не було.

За наведених обставин, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
стягнення з публічного акціонерного
товариства "Птахофабрика "Перше Травня"
заборгованості за поставлений товар в
сумі 109 711, 66 грн.

Також, окрім суми основного боргу,
позивачем заявлено до стягнення три
відсотки річних в сумі 7 702,08 грн. та
інфляційні в сумі 13 198,30 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата
суми боргу за грошовим зобов'язанням з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а також трьох процентів
річних від простроченої суми,
здійснюється незалежно від наявності
відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання в частині своєчасної
оплати поставленого позивачем товару,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача трьох
відсотків річних в сумі 7 702,08 грн. та
інфляційних в сумі 13 198,30 грн.,
розрахунок яких перевірений судом та
не суперечить чинному законодавству.

З урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку про те, що оскаржуване рішення
місцевого господарського суду
прийнято з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим,
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, в задоволенні апеляційної
скарги відмовлено, відповідно до
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги покладаються на відповідача
(апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Птахофабрика
"Перше травня" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Черкаської області від 17.09.2014 у
справі № 925/1460/14 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового
збору за подачу апеляційної скарги
покласти на її заявника - відповідача у
справі.

3. Матеріали справи № 925/1460/14 повернути
до господарського суду Черкаської
області.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Головуючий суддя
Є.Ю. Пономаренко

Судді
М.А. Дідиченко

М.А. Руденко