ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 р. Справа № 909/891/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Калашник В. О. ,

при секретарі судового засідання
Кричовський Р. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Прокурора Галицького
району Івано-Франківської області

вул. Січинського, 7а, м. Галич,
Івано-Франківська область, 77100

в інтересах держави: Фонду
державного майна України

вул. Кутузова, 18/9, м. Київ-133,
01601

в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Івано-

Франківській області ,

вул. Василіянок, 48, м.
Івано-Франківськ, 76019

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибгосп
Бурштинський"

вул. Міцкевича, 51, м. Бурштин,
Галицький район, Івано-Франківська

область, 77111

про розірвання договору оренди №09/14
від 25.02.14 та стягнення заборгованості
по орендній платі, яка виникла
внаслідок неналежного виконання
зобов'язань за договором №09/14
від 25.02.14 в сумі 155 281, 70грн., а також
повернення орендованого майна .

за участю представників сторін:

Від позивача: Чернов Р. М. - представник
(довіреності № 01/14-60 від 24.12.13 ; № 490 від
17.12.13)

Від прокуратури: Аверкова Н. О. -
прокурор (посвідчення № 015218 від 13.02.13);

від відповідача: Раврик І. Д. -
представник ( посвідчення № 755 від
05.01.11);

ОСОБА_4 - представник (довіреність від
13.10.14, НОМЕР_1 від 30.11.10);

Встановив:

Прокурор Галицького району
Івано-Франківської області звернувся
до господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою в інтересах держави - Фонду
державного майна України в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Івано-
Франківській області до відповідача,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибгосп
Бурштинський" про розірвання договору
оренди №09/14 від 25.02.14 цілісного
майнового комплексу державного
підприємства "Рибне підприємство
"Галицький", який знаходиться за
адресою вул. Л.Українки, 12, у м. Бурштин
Галицького району Івано-Франківської
області, вартістю 2968169грн., повернення
орендованого майна та стягнення
заборгованості по орендній платі, яка
виникла внаслідок неналежного
виконання зобов'язань за договором
№09/14 від 25.02.14 в сумі 155281,70грн.

В позовній заяві прокурором заявлена
вимога про вжиття заходів до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на орендоване майно.

Розглянувши вказану вимогу суд не
вбачає підстав для її задоволення
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу
України заходи до забезпечення позову
застосовуються господарським судом за
заявою сторони, прокурора, або з
ініціативи господарського суду як
гарантія реального виконання рішення
суду.

Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК ,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника
щодо необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;
імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Обрані заходи до забезпечення
позову не повинні мати наслідком
повне припинення господарської
діяльності суб'єкта господарювання,
якщо така діяльність, у свою чергу,
не призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи

зниження його вартості.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Прокурором не подано доказів в
обґрунтування необхідності
застосування заходів до забезпечення
позову, а саме: не вказано обставин, що
можуть свідчити про вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання рішення суду, не
подано доказів які б свідчили про
вчинення відповідачем дій
передбачених чинним законодавством
спрямованих на введення спірного
будинку в експлуатацію.

В зв"язку з цим , суд не вбачав
підстав для задоволення вказаної
вимоги , а тому не вживає заходів до
забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено в судовому засіданні,
між позивачем,

Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Івано-Франківській області
(орендодавцем) та відповідачем,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рибгосп
Бурштинський" (орендар), 25.02.14 укладено
договір оренди цілісного майнового
комплексу державного підприємства
"Рибне підприємство "Галицький" №09/14 ,
відповідно до якого, позивач передав, а
відповідач прийняв в строкове платне
користування цілісний майновий
комплекс державного підприємства
"Рибне підприємство "Галицький", який
знаходиться за адресою вул. Л.Українки,
12, у м. Бурштин Галицького району
Івано-Франківської області, вартістю
2968169грн.

Відповідно до п.1.6 Договору, майно
передається в оренду з метою ведення
рибного господарства.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що
орендар вступає у строкове платне
користування майном після підписання
сторонами цього договору та акта
приймання-передачі майна.

На виконання умов договору, позивач
передав, а відповідач отримав
приміщення, 25.02.14, що підтверджується
актом приймання-передачі державного
майна, який підписаний уповноваженими
представниками обох сторін.

Згідно п.10.1 Договору, цей договір
укладено строком на 10 років, що діє з
25.02.2014 до 25.02.24.

Згідно п.3.1 Договору, орендна плата
визначається на підставі "Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу",
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України №786 від 04.10.1995, зі
змінами , і за базовий місяць оренди -
січень 2014 становить 39888,09грн.

Орендна плата за перший місяць
оренди - лютий 2014 визначається шляхом
коригування орендної плати за базовий
місяць (січень 2014) на індекси інфляції
за лютий 2014, з врахуванням добової
орендної плати.

Нарахування ПДВ на суму орендної
плати та його сплата здійснюється у
порядку визначеному чинним
законодавством.

Пунктом 3.3 Договору передбачено,
що орендна плата перераховується
орендарем щомісячно, не пізніше 10 числа
місяця, наступного за звітним місяцем,
до державного бюджету.

Обов'язком Орендаря, відповідно
до п.5.2 Договору, є своєчасна та в
повному обсязі сплата орендної плати
до державного бюджету.

Однак, в порушення договірних
зобов'язань відповідач належним чином
не проводив сплату орендної плати, а
тому станом на 10.07.14 , відповідно до
розрахунку Позивача, заборгованість
по орендній платі за період з частини
березня по червень 2014 , склала 146760,27грн.

Відповідно до п.3.8 Договору, у разі,
якщо на дату сплати орендної плати
заборгованість за нею становить
загалом не менше ніж три місяці,
орендар також сплачує штраф у розмірі
10% від суми заборгованості.

На підставі наведеної договірної
умови відповідачу нарахований штраф
в сумі 14676,03грн.

Проте, 15.07.14 відповідачем сплачено
50000,00грн. орендної заборгованості , а
тому станом на момент звернення
прокурора до суду заборгованість за
договором оренди складає 96760,27грн.

Пунктом 3.5 Договору оренди
передбачено, що орендна плата,
перерахована до державного бюджету
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає індексації і стягується до
бюджету з урахуванням пені в розмірі
подвійної облікової ставки Нацбанку
України на дату нарахування від суми
недоплати, розрахованої за кожний день
прострочення платежу, з урахуванням
індексації, за кожний день
прострочення ,включаючи день сплати.

На підставі наведеної договірної
умови відповідачу нарахована пеня за
прострочення сплати орендної плати в
сумі 3957,31грн.

Згідно п.3.7 Договору, зобов"язання
орендаря по сплаті орендної плати
забезпечується перерахуванням до
державного бюджету протягом 20 днів з
моменту укладення цього договору суми
завдатку у розмірі орендної плати за
базовий місяць, що становить 39888,09грн.
Оскільки, позивачем у передбачений
договором строк не було сплачено
завдаток , прокурор просить суд
стягнути його в примусовому на
підставі судового рішення.

Таким чином, загальна сума
заборгованості відповідача перед
позивачем за договором оренди
державного майна №09/14 від 25.02.14 ,
складає 155 281, 70грн., що і є ціною позову.

В зв"язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов"язань за
договором оренди, в частині своєчасної
сплати орендної плати, прокурор в
позовній заяві просить суд розірвати
договір оренди №09/14 від 25.02.14 та
повернути орендоване майна, а також
стягнути з відповідача орендну
заборгованості в сумі155281,70грн.,
включаючи штрафні санкції.

Представник позивача надав суду
письмові пояснення по справі №10-09-02017
від 10.10.2014 в яких вказав, що після
порушення провадження у справі
відповідачем добровільно у повному
обсязі сплачено заборгованість з
орендної плати та штрафні санкції ,а
тому вважає , що необхідності у
розірванні договору оренди №09/14 від
25.02.14 немає.

В якості доказу сплати відповідачем
заборгованості по орендній платі та
штрафних санкцій, ним подано довідку
про відсутність заборгованості за
договором оренди №09/14 від 25.02.14 станом
на 28.10.2014.

Представник Відповідача позовні
вимоги не визнав, вважає їх
безпідставними. Свої заперечення
виклав у відзиві на позов. Зокрема,
представник відповідача в судовому
засіданні вказав , що в дійсності
заборгованість, яку вказав прокурор у
своїх позовних матеріалах мала місце ,
однак , на даний час вона повністю
сплачена включаючи і штрафні санкції,
нараховані за прострочення сплати
орендної плати , а тому на день розгляду
справи судом відсутній предмет спору,
та вважає відсутніми будь-які правові
підстави для розірвання договору
оренди.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представників сторін і
прокурора, дослідивши обставини у
справі, а також подані докази, оцінивши
їх відповідно до ст.43 ГПК України, суд
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню із слідуючих
підстав:

Надавши правову оцінку доказам які
надані суду регіональним відділенням
Фонду державного майна України по
Івано-Франківській області, суд
прийшов до висновку , що заявлена до
стягнення прокурором сума
заборгованості по орендній платі та
штрафних санкцій, відповідачем
сплачена повністю.

Представник фонду в судовому
засіданні підтвердив факт сплати
відповідачем суми боргу, про що
останнім подана довідка про
відсутність заборгованості за
договором оренди №09/14 від 25.02.14, станом
на 28.10.2014.

З врахуванням наведених обставин, суд
вважає, що в цій частині позовних вимог
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п.1.1 ст. 80 ГПК
України.

Що стосується позовної вимоги про
розірвання договору оренди №09/14 від
25.02.14 , суд вважає, що вона не підлягає
задоволенню з огляду на наступне:

Основним завданням
господарсько-процесуального
законодавства є захист порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів суб"єктів
господарської діяльності.

Відповідно до положень ст.1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Оскільки, відповідачем було порушено
право позивача на одержання орендної
плати за договором оренди цілісного
майнового комплексу державного
підприємства "Рибне підприємство
"Галицький" №09/14 від 25.02.14 , прокурор
звернувся за його захистом до
господарського суду.

Однак , в процесі розгляду судом спору у
даній справі, відповідач в
добровільному порядку усунув підстави
виникнення спірних правовідносин
шляхом проведення оплати
заборгованості по орендній платі та
штрафних санкцій.

Позовна вимога про розірвання договору
оренди прямо була пов"язана з
несплатою відповідачем орендної плати
за використання належного позивачу
майна впродовж трьох місяців підряд.

Усунувши вказане порушення договірних
зобов"язань, відпала потреба у
розірванні оспорюваного договору.

Вказані обставини підтверджуються
письмовими поясненнями позивача в яких
останній підтверджує факт сплати
відповідачем заборгованості по
орендній платі та штрафних санкцій.

Крім цього, п.9.2 Договору оренди сторони
визначили, що за невиконання або
неналежне виконання зобов"язань за цим
договором вони несуть
відповідальність, передбачену цим
договором та чинним законодавством
України.

На час звернення прокурором до
господарського суду з позовною заявою
про розірвання договору оренди №09/14
від 25.02.14 цілісного майнового комплексу
державного підприємства "Рибне
підприємство "Галицький", сума
заборгованості з орендної плати до
державного бюджету становила 96760,27грн.,
за період частина квітні, травень і
червень 2014 року.

Однак, як вид відповідальності за
прострочення сплати орендної плати,
п.3.8 договору оренди передбачено, що, у
разі, якщо на дату сплати орендної
плати заборгованість за нею становить
загалом не менше ніж три місяці,
орендар також сплачує штраф у розмірі
10% від суми заборгованості.

Як вбачається із матеріалів
справи, орендар допустив
заборгованість по орендній платі за
вказаний вище період, що в свою чергу
дало можливість позивачу застосувати
до відповідача положення вказаного
пункту договору оренди та накласти за
вказане порушення штраф в сумі 14676,03грн.

Положенням ст. 26 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" визначено, що одностороння
відмова від договору оренди не
допускається.

Цієюж статтею Закону України
передбачено, що договір оренди може
бути розірвано за погодженням сторін.
На вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково

розірвано за рішенням суду у разі
невиконання сторонами своїх
зобов'язань та з інших підстав,
передбачених законодавчими актами
України.

Відповідно до ст. 782 ЦК України,
наймодавець має право відмовитися від
договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд. У разі відмови
наймодавця від договору найму договір
є розірваним з моменту одержання
наймачем повідомлення наймодавця про
відмову від договору.

Відмова наймодавця від договору
найму, можливість якої передбачена
частиною першою ст. 782 ЦК УКраїни, є
правом, а не обов"язком наймодавця, яке
може бути реалізоване в позасудовому
порядку.

Наявність зазначеного права не є
перешкодою для звернення наймодавця
(орендодавця) до суду з вимогою про
розірвання договору в разі несплати
наймачем (орендарем) належних платежів.

В судовому засіданні
представник позивача підтвердив
відсутність підстав для розірвання
договору, оскільки, відповідачв
добровільному порядку усунув причину
звернення прокурора до суду, сплативши
суму заборгованості по орендній платі,
а також суму штрафу за прострочення
сплати орендної плати.

Підстави розірвання договору
найму на вимогу наймодавця визначені
ст. 783 ЦК України, якою не передбачено
такої підстави, як несплата орендної
плати за користування орендованим
майном протягом трьох місяців.

Враховуючи викладені
обставини та наведені норми закону суд
вважає, що в частині позовних вимог
щодо розірвання договору оренди №09/14
від 25.02.14 слід відмовити.

Як окремою підставою для
розірвання вказаног одоговору оренди
прокурор вказав на відсутність
договору страхування державного майна,
як це передбачено п.5.5 Договору оренди.

Відповідно до ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотні умови договору оренди
визначені ст. 10 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" до яких , зокрема віднесено
страхування орендарем взятого ним в
оренду майна.

Проте, відповідно до ст. 651 ЦК
України , договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Проте, невиконання на час
подання позову зазначеної договірної
умови, жодним чином не позбавило
позивача того, на що він розраховував
при укладенні договору.

Крім цього, на час винесення
рішення у даній справі відповідач
здійснив страхування орендованого
державного майна, уклавши договір
страхування №К048183 від 29.08.2014, про що
зазначено у письмових поясненнях
позивача за №10-09-02017 від 10.10.2014, та
підтверджено відповідачем в судовому
засіданні.

За наведених обставин, суд не
вбачає підстав для розірвання
договору, а отже в задоволенні позовних
вимог в частині розірвання договору
оренди №09/14 від 25.02.14 та повернення
орендованого майна державі слід
відмовити.

Оскільки, спір виник з вини
відповідача судові витрати відповідно
до ст. 49 ГПК України слід покласти на
нього, стягнувши їх до державного
бюджету.

На підставі викладеного, у
відповідності до ст. 124 Конституції
України, ст. 638, 651, 782, 783 ЦК України, ст. 10,
26 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
керуючись ст. 1, 33, 43, 49, 66, 67, п.1.1. 80, ст. 82
- 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову
прокурора Галицького району
Івано-Франківської області в
інтересах держави - Фонду державного
майна України в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Івано- Франківській області
до відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рибгосп
Бурштинський" про розірвання договору
оренди №09/14 від 25.02.14 та повернення
орендованого майна .

В частині стягнення заборгованості по
орендній платі в сумі 155281,70грн.
провадження у справі припинити.

Стягнути з Відповідача, Товариства
з обмеженою відповідальністю "Рибгосп
Бурштинський" ( вул. Міцкевича, 51, м.
Бурштин, Галицький район,
Івано-Франківська область,
код 38521540) в дохід державного бюджету
3045,00грн. судового збору, які слід
перерахувати за наступними
реквізитами (одержувач: УДКСУ у м.
Івано-Франківську; назва рахунку:
Державний м. Івано-Франківськ 22030001; МФО
одержувача: 836014; р/р 3002; код ЄДРПОУ
одержувача: 37952250; код класифікації
доходів: 22030001; назва коду класифікації
доходів: Судовий збір (державна судова
адміністрація України, 050); назва суду:
господарський суд Івано-Франківської
області).

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили та направити ДПІ в
Галицькому районі.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 04.11.14

Суддя
Калашник В. О.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Попович В. В. 04.11.14