ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.10.14р. Справа № 904/6496/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", (м. Київ)

до Дочірного підприємства
"Петриківкатеплоенерго" Комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради, (смт.
Петриківка, Петриківський район,
Дніпропетровська область)

про стягнення 224 282,80 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Бережко С.І. - гол.
юрисконсульт (дов. № 14-96 від 18.04.14р.)

від відповідача: Дубовик І.А. -
економіст (дов. № 4 від 24.10.14р.)

СУТЬ
СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі-позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Дочірнього підприємства
"Петриківкатеплоенерго" Комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради
(далі-відповідач) про стягнення
224 282,80 грн.

Сума позову складається з наступних
сум: 130 929,15 грн. - пеня, 59 894,47 грн. -
інфляційні втрати, 33 459,18 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором на купівлю-продаж природного
газу № 13/2234-БО-3 від 17.12.2012р., в частині
своєчасного розрахунку за поставлений
природний газ.

Дочірнє підприємство
"Петриківкатеплоенерго" Комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради 11
вересня 2014 року подало до
господарського суду відзив на позовну
заяву № 14/7-2084 від 18.08.14р., в якому
відповідач зазначає, що позивач до
позовної заяви надав розрахунок суми
інфляційних втрат з якого вбачається,
що розрахунок інфляційних втрат при
помісячному розрахунку становить у
сумі 52 995,66 грн.

Стосовно вимог щодо розрахунку пені та
3% річних, позивач враховує дату сплати
заборгованості, в кількості днів
прострочення виконання зобов'язання,
розмір якого фактично було зменшено.
Тобто позивачем день фактичної сплати
суми заборгованості включається в
період часу, за який здійснюється
нарахування пені та 3% річних всупереч
пункту 1.9. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року № 14.

Крім того, відповідач у відзиві вказує
на те, що Дочірнє підприємство
"Петриківкатеплоенерго" - це комунальне
підприємство єдиним видом
господарської діяльності якого є
виробництво та постачання теплової
енергії за регульованими тарифами.
Споживачами теплової енергії, що
виробляється їхнім підприємством є
лише бюджетні установи (лікарні,
заклади освіти), які знаходяться на
теперішній час в скрутному становищі
та, в зв'язку із нестабільністю
надходження коштів із бюджету на
оплату комунальних послуг, не мають
змоги своєчасно виконувати свої
договірні зобов'язання по сплаті за
спожиту теплову енергію. Загальна
дебіторська заборгованість по
підприємству станом на 01.01.2013р.
становить у сумі 2 483 097,04 грн. та станом
на 01.01.2014р. становить у розмірі 2 009 195,22
грн.

З метою стягнення заборгованості за
спожиту теплову енергію підприємством
проводиться претензійно-позовна
робота. Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 24.09.2013р.
з відділу освіти Петриківської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області на користь
відповідача стягнуто 478 672,58 грн. (сума
основного боргу з урахуванням штрафних
санкцій). Але, цим же рішенням
зазначеному боржнику була надана
відстрочка виконання рішення до 01
січня 2014 року з послідуючим
розстроченням виплати суми боргу до
07.10.2014р.

Враховуючи вищевикладене, відповідач
просить суд прийняти до уваги
контррозрахунок пені, 3% річних та
інфляційних втрат, а також зменшити
суму пені та штрафу на підставі ст. 233 ГК
України.

Позивач у судове засідання з'явився,
але витребувані судом документи не
надав.

Відповідач 15.09.14р. подав до канцелярії
суду клопотання № 246 про відкладення
розгляду справи на іншу дату, у зв'язку
з знаходженням у відрядженні
уповноваженого представника
відповідача.

27.10.14р. Дочірнє підприємство
"Петриківкатеплоенерго" Комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради
надало до суду заяву № 320 від 24.10.14р., в
якій просить зменшити суму пені та
штрафу на підставі статті 233
Господарського кодексу України.

Розгляд справи відкладався з 16.09.14р. на
21.10.14р.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва з 21.10.14р. по 27.10.14р. та з 27.10.14р. по
29.10.14р.

27.10.14р. за заявою відповідача
продовжено строк вирішення спору по
справі по справі № 904/6496/14 з 28.10.14р. по
29.10.14р. включно.

Суд вважає достатніми матеріали справи
для слухання справи у відповідно до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України за наявними в ній
матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши доводи представників
позивача та відповідача, оцінивши
докази в їх сукупності, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2014 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України", як продавець, та Дочірнім
підприємством "Петриківкатеплоенерго"
Комунального підприємства
"Дніпротеплоенерго" Дніпропетровської
обласної ради, як покупець, було
укладено договір купівлі-продажу
природного газу № 13/2234-БО-3.

Договір набуває чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, діє в
частині реалізації газу до 31 грудня 2013
року, а в частині проведення
розрахунків - до їх повного здійснення
(п. 11.1. договору).

Згідно п. 1.1. договору, продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ, на умовах
цього договору.

Продавець передає покупцеві з 01 січня
2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом
до 900,0 тис. куб. м. (п. 2.1. договору).

Відповідно до п.п. 5.2., 5.5. договору та
додаткової угоди № 1 від 16.07.13р. до
договору, ціна за 1000 куб. м газу
становить 3 459,00 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:

- збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%;

- податок на додану вартість за ставкою
- 20%.

Крім того, тариф на транспортування
природного газу магістральними та
розподільними трубопроводами - 295,60
грн., ПДВ - 20% - 59,12 грн., всього з ПДВ - 354,72
грн.

До сплати за 1000 куб. м. природного газу -
3 823,78 грн., крім того ПДВ - 20% - 764,76 грн.,
всього з ПДВ - 4 588,54 грн.

Загальна сума вартості природного газу
за цим договором складається із сум
вартості місячних поставок газу.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

При невиконання покупцем вимог,
передбачених у п. 6.1. цього договору,
продавець має право обмежити передачу
газу покупцеві або припинити передачу
газу до повного погашення
заборгованості за переданий газ по
цьому договору (п. 6.2. договору).

У відповідності до п. 6.3. договору, в
платіжних дорученнях покупець повинен
обов'язково зазначити номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу без зазначення періоду, за який
здійснюється оплата. За наявності у
покупця за цим договором продавець має
право зарахувати кошти, що надійшли від
покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому договору.

Згідно п. 7.2. договору, у разі
невиконання покупцем пункту 6.1. цього
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу, за кожен
день прострочення платежу.

Відповідно до п. 9.3. договору, строк, у
межах якого сторони можуть звернутися
з вимогою про захист своїх прав за цим
договором (строк позовної давності), у
тому числі щодо стягнення основної
заборгованості, штрафів пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 (п'ять) років.

З позовної заяви вбачається, що на
виконання умов договору позивач
поставив з січня по травень 2013 року, а
відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 2 977 395,11 грн., що
підтверджується актами приймання -
передачі природного газу, які
додаються до позовної заяви (а.с. 21 - 27).

Позивач зазначає, що ДП
"Петриківкатеплоенерго" не вчасно
проводились розрахунки за поставлений
природний газ, а тому порушило умови
договору, що підтверджується сальдо
підприємства (а.с. 18) та випискою по
операціях по підприємству (а.с. 19).

Оскільки відповідачем не виконані
умови договору щодо оплати отриманого
природного газу, позивач вказує на те,
що ДП "Петриківкатеплоенерго"
зобов'язано сплатити на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми та
пеню.

На підставі викладеного позивач
просить суд стягнути з відповідача
пеню у сумі 130 929,15 грн., 3%
річних у сумі 33 459,18 грн. та інфляційні
втрати у сумі 59 894,47 грн.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує та вказує на те, що
розрахунки позивача, а саме:
інфляційних втрат, пені та 3% річних,
суперечать пункту 1.9. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року № 14. Крім того,
відповідач просить суд зменшити суму
пені на підставі ст. 233 ГК України.

Приймаючи рішення господарський суд
виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
вiд зобов'язання або одностороння змiна
його умов не допускається, якщо iнше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином вiдповiдно до умов договору та
вимог цього Кодексу, iнших актiв
цивiльного законодавства. Якщо у
зобов'язаннi встановлений строк (термiн)
його виконання, то воно пiдлягає
виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно постанови № 14 від 17.12.13р. Пленуму
Вищого господарського суду України,
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становить менше
одиниці (тобто мала місце дефіляція).

З огляду на викладене вимоги позивача
щодо стягнення інфляційних втрат та 3%
річних підлягають задоволенню
частково, а саме: інфляційні втрати у
сумі 56 178,88 грн. та 3% річних у сумі 33 035,40
грн., в решті позовних вимог щодо
стягнення інфляційних втрат та 3%
річних позов задоволенню не підлягає.

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi
порушення зобов'язання настають
правовi наслiдки, встановленi договором
або законом, зокрема - сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або iнше майно, якi боржник повинен
передати кредиторовi у разi порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у вiдсотках
вiд суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Предметом
неустойки може бути грошова сума,
рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмiр
встановлюється договором або актом
цивiльного законодавства.

За ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн.

Перевіривши розрахунки позивача судом
встановлено, що розрахунок пені не
відповідає вимогам чинного
законодавства та підлягає задоволенню
частково, у зв'язку з допущеними
арифметичними помилками при
розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Господарського
кодексу України у разі, якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може, з урахуванням інтересів боржника,
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

За п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право у виняткових випадках
зменшувати розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи викладене та повну оплату
заборгованості відповідачем, а також
те, що Дочірнє підприємство
"Петриківкатеплоенерго" - є комунальним
підприємством, єдиним видом
господарської діяльності якого є
виробництво та постачання теплової
енергії за регульованими тарифами.
Споживачами теплової енергії, що
виробляється їхнім підприємством є
лише бюджетні установи (лікарні,
заклади освіти), які знаходяться на
теперішній час в скрутному становищі
та, в зв'язку із нестабільністю
надходження коштів із бюджету на
оплату комунальних послуг, не мають
змоги своєчасно виконувати свої
договірні зобов'язання по сплаті за
спожиту теплову енергію, суд вважає за
можливе зменшити розмір пені на 30% та
стягнути пеню у сумі 90 531,89 грн.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

У зв'язку із частковим задоволенням
позову судовий збір за розгляд справи
відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
покладається на відповідача
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 549, 551, 599, 610, 611,
612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.
173, 193, 218 Господарського кодексу
України, ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст.ст.
33, 34, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства
"Петриківкатеплоенерго" Комунального
підприємства "Дніпротеплоенерго"
Дніпропетровської обласної ради (51800,
Дніпропетровська область,
Петриківський район, смт. Петриківка,
вул. Леніна, 71; ) на
користь Публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6; )
- 90 531 (дев'яносто тисяч п'ятсот тридцять
одна) грн. 89 коп. пені, 33 035 (тридцять три
тисячі тридцять п'ять) грн. 40 коп. 3%
річних, 56 178 (п'ятдесят шість тисяч сто
сімдесят вісім) грн. 88 коп. інфляційних
втрат, 4 370 (чотири тисячі триста
сімдесят) грн. 91 коп. витрат по сплаті
судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 03.11.14р.

Суддя І.Ю. Дубінін