ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.
Справа № 908/2668/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Івакіна В.О., суддя Пелипенко Н.М.,
суддя Тихий П.В.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача
(вх.№3001З/1-8) на рішення господарського
суду Запорізької області від 03 вересня
2014 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВБР Електрік", м.
Київ,

до Публічного акціонерного товариства
"Запорізький завод феросплавів", м.
Запоріжжя,

про стягнення 9 996,36 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського
суду Запорізької області з позовом, в
якому після уточнень просив стягнути з
відповідача 3% річних в розмірі 578,21 грн.,
інфляційні втрати 1159,94 грн., витрати на
послуги адвоката 2500,00 грн.; судові
витрати просив покласти на
відповідача.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 03.09.2014 р. у
справі №908/2668/14 (суддя Топчій О.А.)
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Публічного ПАТ "Запорізький
завод феросплавів" на користь ТОВ "ВБР
Електрік" 3% річних в сумі 577,86 грн.,
інфляційні втрати в розмірі 1159,94 грн.,
витрати на послуги адвоката у сумі 2 500,00
грн. та 1827,00 грн. судового збору. В інший
частині позову відмовлено.

Розпорядженням голови Вищого
господарського суду України №28-р від
02.09.2014 р. визначено, що розгляд
господарських справ, які підлягають
перегляду в апеляційному порядку
Донецьким апеляційним господарським
судом здійснюється Харківським
апеляційним господарським судом.

Відповідач з рішенням господарського
суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права.
Просить рішення господарського суду
скасувати.

Позивач проти задоволення апеляційної
скарги заперечує, вважає рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим. Просить рішення
господарського суду залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.
Також просить розглянути справу за
відсутності його представника.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи зворотним повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Колегія суддів вважає, що судом
виконано процесуальний обов'язок щодо
повідомлення учасників процесу про
дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 3.5.11
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002
р. за №75.

Нез'явлення в судове засідання
представників сторін не перешкоджає
розгляду справи, тому справа
розглядається відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги та відзиву на неї, перевіривши
повноту встановлення місцевим
господарським судом обставин, що мають
значення для справи, правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Як свідчать матеріали справи, 04.05.2012 р.
між ТОВ "ВБР Електрік" (продавець) та ПАТ
"Запорізький завод феросплавів"
(покупець) укладено договір №484,
відповідно до п. 1.1. якого продавець
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим договором, поставити, а
покупець прийняти та оплатити
продукцію (далі - товар), в асортименті
та за цінами, вказаними в додаткових
угодах до цього договору, які є його
невід'ємною частиною (а. с. 13-16).

Строк дії договору встановлений п. 11.1. -
до 31.12.2012 р., а в частині гарантійних
зобов'язань - до терміну їх закінчення.

Згідно додаткової угоди №1 від 04.05.2012 р.
до договору №484 сторони узгодили
поставку командоконтролера в
кількості 1 шт. за ціною 9650,05 грн. (а.с.17).

На виконання умов договору 13.07.2012 р. ТОВ
"ВБР Електрік" поставило покупцю
командоконтролер в кількості 1 шт. за
ціною 9650,05 грн., що підтверджується
видатковою накладною №4046, підписаною з
боку отримувача - Полінько Г.В. за
дорученням №770 від 05.07.2012 р. (а.с.18).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що
покупець здійснює оплату за фактичну
кількість поставленого товару
протягом п'яти банківських днів.

Покупець оплату поставленого товару не
виконав, в зв'язку з чим у ПАТ
"Запорізький завод феросплавів"
виникла заборгованість перед ТОВ "ВБР
Електрік" в розмірі 9650,05 грн.

З метою провести розрахунки за
поставлений товар та сплати 3% річних за
порушення грошового зобов'язання ТОВ
"ВБР Електрік" зверталось до покупця з
претензією №0404 від 04.04.2013 р. (а. с. 21-23).

Відповідач претензію залишив без
реагування, оплату за поставлений
товар не здійснив, що стало підставою
для звернення ТОВ "ВБР Електрік" до
господарського суду Запорізької
області з позовом про стягнення 9650,05
грн. - основного боргу, 578,21 грн. - 3%
річних, 1159,94 грн. - інфляційних
нарахувань, 2500,00 грн. - витрат на послуги
адвоката.

Протягом розгляду справи відповідач
погасив суму основної заборгованості
за договором №484 в розмірі 9650,05 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 239082 від 08.08.2014 р. (а.с. 77). Позивач
заявою від 03.09.2014 р. зменшив розмір
позовних вимог на суму 9650,05 грн.

Задовольняючи позов в частині
стягнення 3% річних в сумі 577,86 грн.,
інфляційні втрати в розмірі 1159,94 грн. та
витрат на послуги адвоката у сумі 2 500,00
грн. суд першої інстанції визнав вимоги
ТОВ "ВБР Електрік" правомірними,
обґрунтованими, та не спростованими
відповідачем.

Відмовляючи в задоволенні решти
позовних вимог, господарський суд,
зокрема, зазначив про невірність
розрахунку суми 3% річних.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком господарського суду,
враховуючи наступне.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає із
суті договору.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач товар отримав, оплату за
нього до моменту звернення ТОВ "ВБР
Електрік" з позовом до суду не
здійснив.

Враховуючи наведене, а також
підтверджені матеріалами справи та
вірно встановлені судом першої
інстанції факти поставки товару по
договору №484 в 2012 році, направлення
позивачем претензії відповідачу в 2013
році, здійснення оплати поставленого
товару після порушення провадження у
справі в 2014 році, колегія суддів вважає,
що господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
порушення покупцем зобов'язання за
вказаним договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
надані позивачем розрахунки 3 % річних
та інфляційних нарахувань, колегія
суддів вважає, що господарський суд
правомірно визнав позовні вимоги в
частині стягнення 3% річних в сумі 577,86
грн. та інфляційних втрат в розмірі 1159,94
грн. такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову в частині стягнення
витрат на послуги адвоката, з огляду на
таке.

Згідно ч. 1 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, витрат, пов'язаних
з оплатою послуг адвоката тощо.

Враховуючи приписи ч. 3 ст. 48, ч. 5 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України та п. 1 ст. 1, ч.1 ст. 6 Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність" можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката.

Відповідно до вимог Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність"
адвокатська діяльність здійснюється
на підставі договору про надання
правової допомоги. Порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
плата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги. При встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

З матеріалів справи вбачається, що
14.06.2014 р. між ТОВ "ВБР Електрік" та
адвокатом ОСОБА_2 (свідоцтво №373 від
25.12.2002 р.) укладено договір про надання
адвокатських послуг в господарських
правовідносинах, пунктом 3.1 якого
встановлена адвокатська винагорода в
розмірі 2500,00 грн. (а. с. 59).

Пунктом 9.5. договору сторони
передбачили право адвоката на
передоручення обов'язків за вказаним
договором.

Договором від 20.06.2014 р. передоручення
повноважень за договором про надання
адвокатських послуг в господарських
правовідносинах від 14.06.2014 р.
повноваження адвоката ОСОБА_2 діяти у
якості представника позивача передані
адвокату ОСОБА_3 (свідоцтво серія
НОМЕР_1 від 28.02.2014 р.).

Згідно платіжного доручення №1940 від
08.07.2014 р. ТОВ "ВБР Електрік" було
здійснено оплату адвокатських послуг
за договором від 14.06.2014 р. в сумі 2500,00
грн. (а. с. 56).

Колегія суддів вважає, що місцевий
господарський суд вірно вирішив
питання щодо суми, яка підлягає сплаті
за послуги адвоката, врахувавши
фактори, за якими визначаються
співмірність та розумна необхідність
розміру оплати послуг адвоката для
вирішення спору, та дійшов висновку про
задоволення позову в частині стягнення
витрат за послуги адвоката в розмірі
2500,00 грн.

Твердження відповідача в апеляційній
скарзі про те, що через порушення
позивачем умов договору у вигляді
прострочення останнім надання
оригіналів документів, зазначених в п.
4.1.1. договору, термін оплати для покупця
відповідно до розділу 5 договору
збільшився на термін прострочення
надання документів, колегія суддів
вважає безпідставними та
необґрунтованими з урахуванням
наступного.

Господарським судом встановлений та не
заперечується сторонами по справі факт
здійснення поставки товару за
договором №484.

На момент отримання покупцем товару, а
також після отримання ним претензії
від продавця, вимоги щодо неотримання
необхідних документів відповідачем не
заявлялись. Докази в підтвердження
факту неотримання оригіналів
документів, зазначених в розділі 4
договору, відповідачем ані суду першої
інстанції, ані суду апеляційної
інстанції не надані.

Крім того, здійснивши повну оплату
заборгованості за договором №484,
відповідач своїми діями погодився, що
поставка товару відбулась у
відповідності до умов договору та
вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів
зазначає про відсутність правових
підстав для скасування оскаржуваного
рішення.

Відповідно до вимог статті 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський у визначеному законом
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Апеляційні вимоги не підтверджені
належними доказами, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

На підставі викладеного колегія
суддів вважає, що рішення
господарського суду Запорізької
області від 03.09.2014 р. у справі №908/2668/14
прийняте при належному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи
та у відповідності до норм
матеріального і процесуального права і
підстави для його скасування відсутні,
в зв'язку з чим, апеляційна скарга
відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 91, 99, 101, пунктом
1 статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 03.09.2014 р. у
справі №908/2668/14 залишити без змін.

Повна постанова складена 06.11.2014 р.

Головуючий суддя
Івакіна В.О.

Суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Тихий П.В.