ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.Справа № 922/3791/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група", м. Київ до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрегат-К", м. Харків
про стягнення 1 799,34 грн. за участю
представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Філіпеня Л.І., довіреність
б/н від 11.08.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Українська
страхова група" (позивач) звернулось до
господарського суду із позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрегат-К"
(відповідача) про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 1 799,34 грн. Позивач також просить
суд покласти на відповідача судовий
збір.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
після страхового відшкодування
постраждалому у дорожньо-транспортній
пригоді (ОСОБА_2) в розмірі 1 799,34 грн., до
позивача (страховика) перейшло право
регресної вимоги до відповідача
(страхувальника) у розмірі виплаченого
страхового відшкодування, оскільки
саме водій відповідача був визнаний
винним у дорожньо-транспортній
пригоді, про яку відповідач не
повідомив позивача у визначений
законодавством строк.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив. Ухвалою суду
від 23.09.2014 р. про відкладення розгляду
справи суд відмовив у задоволенні
клопотання позивача про розгляд справи
по суті за наявними матеріалами без
участі його представника та визнав
явку представника позивача в судове
засідання обов'язковою. Однак
представник позивача жодного разу у
судові засідання не завився.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнає,
просить у позові відмовити,
наполягаючи на тому, що відповідач
повідомив позивача про настання
страхового випадку у строк, визначений
законодавством та договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
від 15.12.2012 року №23бус/р 2110-12-00001, а саме
на наступний день після настання
дорожньо-транспортної пригоди (07.11.2013
р.), що підтверджується страховим актом
№ПССЦВ-393 від 16.01.2014 р. Отже, обумовлені
сторонами в пункті 6.4.4. договору
підстави для звернення позивача до
суду з регресним позовом до
відповідача відсутні.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши надані
сторонами докази у їх сукупності, суд
встановив наступне.

15.12.2012 р. між позивачем (страховиком) та
відповідачем (страхувальником)
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №23бус/р 2110-12-00001
(далі - договір страхування), за умовами
якого позивач взяв на себе зобов'язання
відшкодувати збитки, які може зазнати
відповідач у результаті пошкодження,
знищення або втрати транспортного
засобу ВАЗ-21043 д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 52- 55).

В п. 9.1. договору страхування
передбачено, що цей договір набирає
чинності з моменту внесення на користь
страховика страхового платежу (його
першої частини) у розмірі і в термін,
обумовлені договором, та діє один рік з
16.12.2012 року по 15.12.2013 р.

З матеріалів справи вбачається, що
06.11.2013 р. в 14:00 год. у м. Харкові по пр.
Косіора сталася дорожньо-транспортна
пригода (надалі - ДТП) за участю
застрахованого автомобіля ВАЗ-21043 д.н.з.
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та
автомобіля MAN NL 202 д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_3.

Постановою Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 20.12.2013 р.
ОСОБА_3 (працівник відповідача) визнано
винним у скоєнні зазначеної ДТП, тобто
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та притягнуто його до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

Позивач на виконання умов договору
страхування перерахував потерпілій
особі страхове відшкодування в розмірі
1 799,34 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №851 від 17.01.2014 р. на суму 1 799,34
грн. (а.с. 16).

Позивач просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача
страхове відшкодування в порядку
регресу в розмірі 1 799,34 грн.,
наполягаючи на тому, що сплативши
страхове відшкодування постраждалому
у дорожньо-транспортній пригоді
(ОСОБА_2) в розмірі 1 799,34 грн., він
(страховик) отримав право регресної
вимоги до відповідача (страхувальника)
у розмірі виплаченого страхового
відшкодування, оскільки саме водій
відповідача був визнаний винним у
дорожньо-транспортній пригоді, про яку
відповідач не повідомив позивача у
визначений законодавством строк.

Дослідивши надані сторонами матеріали
справи та проаналізувавши
вищенаведені доводи позивача, суд
вважає їх хибними і такими, що
суперечать приписам чинного
законодавства та спростовуються
наявними у справі матеріалами,
виходячи з такого.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (надалі - Закону) у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України "Про страхування" до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

У підпункті 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону
передбачено, що у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

У підпункті "г" п.6.1.3. договору
страхування передбачено, що у разі
настання ДТП, яка може бути підставою
для здійснення страхового
відшкодування, водій ТЗ, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання ДТП,
письмово надати страховику
повідомлення про ДТП встановленого
МТСБУ зразка, а також відомості про
місцезнаходження свого ТЗ та
пошкодженого майна, контактний телефон
та свою адресу. Якщо водій ТЗ з поважних
причин не мав змоги виконати
зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

В п. 6.4.4. договору страхування сторони
узгодили перелік випадків, у разі
настання яких позивач (страховик) після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
відповідача (страхувальника).

Так, згідно з підпунктом "д" п.6.4.4.
розділу 6.4. договору страховик має
право регресу до страхувальника,
зокрема, якщо страхувальник не
повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті "г" п.6.1.3.
цього договору.

Таким чином, з аналізу вищенаведених
норм законодавства та умов укладеного
між сторонами договору дійсно
вбачається обов'язок відповідача
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику відомості
про настання ДТП. Невиконання даного
обов'язку надає право страховику
подати позов до страхувальника про
відшкодування виплаченого потерпілому
страхового відшкодування.

В силу ст. 628 ЦК України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Проте в матеріалах даної справи
міститься доданий позивачем до позову
страховий акт №ПССЦВ-393 від 16.01.2014 р.,
підписаний уповноваженими
представниками позивача та скріплений
його печаткою. В пункті 12 цього акту
зазначено дату повідомлення про
страховий випадок - 07.11.2013 р. (а.с. 14). При
цьому позивач не надав суду жодних
відомостей або пояснень з приводу
будь-якої іншої особи, окрім
відповідача, яка повідомила або могла
повідомити позивачеві про настання
страхового випадку.

За таких обставин суд вважає, що саме
відповідач на виконання умов договору
повідомив позивача про настання ДТП у
встановлений договором строк (на
наступний день після її настання -
07.11.2013р.), тому суд відхиляє доводи
позивача як такі, що суперечать наявним
матеріалам справи.

Інших передбачених п. 6.4.4 договору
страхування підстав для звернення до
суду з регресним позовом до
відповідача позивач у своєму позові не
навів.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу (ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини та
приписи закону, суд вважає позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в розмірі 1 799,34 грн. безпідставними
та необґрунтованими, у зв'язку з чим у
їх задоволенні слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 979, 993 ЦК України, ст. 27 Закону України
"Про страхування", ст. ст. 22, 33, 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ст. ст. 1, 4, 4-3, 32, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 11.11.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко