КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р. Справа№ 911/3488/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Зеленіна В.О.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Чкалов А.К.

від відповідача: Мосейчук М.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Рокитнянської
селищної ради

на рішення Господарського суду
Київської області від 12.09.2014р.

у справі №911/3488/14 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропостачальна
компанія «Бєлагросервіс»

до Рокитнянської селищної ради

про стягнення 187 127,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агропостачальна
компанія «Бєлагросервіс» звернулось
до Господарського суду Київської
області з позовною заявою до
Рокитнянської селищної ради про
стягнення з останньої основного боргу
в розмірі 153 485,10 грн., збитків від
інфляції за період з вересня 2013р. по
червень 2014р. в розмірі 19 643,72 грн.,
процентів за період з 30.08.2013р. по 16.07.2014р.
в сумі 4 049,48 грн., пені за період з
30.08.2013р. по 27.02.2014р. в сумі 9 949,20 грн.

До прийняття рішення по суті позивач
змінив розмір позовних вимог та просив
суд стягнути з відповідача на його
користь 20 336,23 грн. збитків від інфляції
за період з вересня 2013р. по липень 2014р., 4
591,94 грн. процентів за період з 30.08.2013р.
по 28.08.2014р., 9 949,20 грн. пені за період з
30.08.2014р. по 27.02.2014р.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 12.09.2014р., зважаючи на
погашення основного боргу, провадження
у даній справі в частині стягнення 153
485,10 грн. основного заборгованості
припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 12.09.2014р. позовні
вимоги задоволені частково, стягнуто з
Рокитнянської селищної ради на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропостачальна
компанія «Бєлагросервіс» 20 260,03 грн.
збитків від інфляції, 4 591,94 грн.
процентів, 9 566,54 грн. пені, а також 3 733,27
грн. в рахунок відшкодування витрат,
понесених на оплату позову судовим
збором, в частині стягнення 76,20 грн.
збитків від інфляції та 382,26 грн. пені
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Рокитнянська селищна рада звернулась
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду Київської області
від 12.09.2014р. скасувати, постановити нове
рішення, яким у позові відмовити
повністю.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
процесуального права та неправильним
застосування норм матеріального права.
Також скаржник зазначає, до
господарським судом не належно
досліджено докази по справі, що могло
вплинути на винесення іншого рішення
по суті справи.

На думку апелянта, суд не враховував то
факт, що Рокитнянська селищна рада як
орган місцевого самоврядування
обслуговується в УДКСУ у
Рокитнянському районі ГУ ДКСУ у
Київській області, що здійснює функції
зі складання, виконання місцевих
бюджетів, контролю за витраченням
коштів розпорядниками бюджетних
коштів, а також інші функції, пов'язані
з управлінням коштами місцевого
бюджету на підставі наказу
Міністерства фінансів України «Про
затвердження Порядку казначейського
обслуговування місцевих бюджетів» від
23.08.2013р. №938.

Позивач не скористався правом, наданим
ст. 96 ГПК України, та не направив у
матеріали справи письмового відзиву на
апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014р.
прийнято до провадження апеляційну
скаргу Рокитнянської селищної ради та
розгляд справи призначено на 10.11.2014р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

07.06.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агропостачальна
компанія «Бєлагросервіс», як
постачальником, та Рокитнянською
селищною радою, як покупцем, був
укладений Договір № 1, за умовами якого
постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність покупця, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити тракторну техніку, а саме
машину прибиральну МК-320.ГАРАНТ (відвал
гідравлічний, щітка, МТЗ-320 (код
Державного класифікатора 016-2010-28.30.2
"трактори сільськогосподарські, інші".

Отже, за своєю правовою природою
укладений між сторонами Договір є
договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцем товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 266 Господарського
кодексу України предметом поставки є
визначені родовими ознаками продукція,
вироби з найменуванням, зазначеним у
стандартах, технічних умовах,
документації та зразків (еталонів),
прейскурантах чи товарознавчих
довідниках. Предметом поставки можуть
бути також продукція, вироби, визначені
індивідуальними ознаками. Загальна
кількість товарів, що підлягають
поставці, їх часткове співвідношення
(асортимент, сортамент, номенклатура)
за сортами, групами, підгрупами, видами,
марками, типами, розмірами
визначаються специфікацією за згодою
сторін, якщо інше не передбачено
законом.

Згідно з п. 1.3 Договору асортимент,
номенклатура, кількість, строк
поставки, строк прийняття покупцем
товару, ціна за одиницю товару, умови та
порядок оплати товару погоджуються
сторонами у додатку №1 (специфікація)
до даного Договору, який є його
невід'ємною частиною та укладається
окремо на кожну партію поставки товару.

Як визначено п. 1.4. Договору покупець
зобов'язується оплачувати та приймати
товар від постачальника згідно своїх
заявок.

Відповідно до п. 3.2 договору загальна
сума договору становить 153 485,10 грн. з
ПДВ.

За умовами договору, оплата товару
проводиться у безготівковій формі
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок постачальника
після отримання товару на підставі
підписаної накладної та акту
прийому-передачі (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 9.1 Договору даний
Договір набирає чинності з моменту
його підписання та діє до 31.12.2013, але у
будь-якому випадку до завершення
розрахунків за даним Договором.

07.06.2013 сторонами підписано
Специфікацію №1 (Додаток до Договору
№1), відповідно до п. 4.1 якої сторони
погодили, що покупець зобов'язаний
перерахувати на поточний рахунок
постачальника вартість товару у
розмірі 153 485,10 грн. протягом 10 робочих
днів з моменту отримання товару на
підставі виставленого постачальником
рахунку-фактури та видаткової
накладної.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції, на виконання умов Договору
позивачем поставлено відповідачу
товар за видатковою накладною №УК0002062
від 14.08.2013 на суму 153 485,10 грн.

Товар прийнятий відповідачем, що
підтверджується видатковою накладною
№УК0002062 від 14.08.2013р., від імені якого
діяла особа, повноваження якої діяти
від імені відповідача підтверджені
довіреністю на отримання матеріальних
цінностей № 21 від 14.08.2013р., та актом
приймання-передачі транспортного
засобу від 14.08.2014р. .

Відповідачем після порушення
провадження у даній справі оплачено
поставлений товар у сумі 153 485,10 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 2 від 28.08.2014р., а також випискою з
банківського рахунку позивача від
29.08.2014р.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги про стягнення збитків від
інфляції за період з вересня 2013р. по
липень 2014р. в сумі 20 336,23 грн., процентів
за період з 30.08.2013р. по 28.08.2014р. в сумі 4
591,94 грн., пені за період з 30.08.2014р. по
27.02.2014р. в сумі 9 949,20 грн.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що однією із
підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення зобов'язання може бути
обумовлено не будь-яким, а лише
належним його виконанням. Під належним
виконанням зобов'язання розуміють
виконання належній особі, в належному
місці, в належний строк (термін), з
додержанням усіх інших вимог і
принципів виконання зобов'язання. Якщо
учасники зобов'язання порушують хоча б
одну з умов його належного виконання,
зобов'язання не припиняється, а
змінюється, оскільки в такому разі на
сторону, яка допустила неналежне
виконання, покладаються додаткові
юридичні обов'язки у вигляді
відшкодування збитків, сплати
неустойки тощо. Виконання таких
додаткових обов'язків, як правило, не
звільняє боржника від виконання
зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Враховуючи оплату товару лише 29.08.2014,
відповідачем допущено порушення
строку виконання зобов'язання, який
встановлено п. 4.1. Специфікації №1 до
Договору, останнім днем якого є 29.08.2013,
оскільки товар отримано 14.08.2013р.
(десять робочих днів).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язань наступають
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК
України, законом щодо окремих видів
зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій (неустойки,
штрафу, пені), зміна якого за
погодженням сторін не допускається.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно з статтею 3 вказаного Закону
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п. 7.7 Договору у разі
несплати вартості товару покупцем у
строк, встановлений п. 3.3 Договору,
більш ніж на п'ять робочих днів,
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості неоплаченої партії товару
за кожен день прострочення.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення з відповідача 9 949, 20 грн. пені
за період з 30.08.2013.2014 по 27.02.2014.

Господарським судом правильно
зазначено про те, що при здійсненні
розрахунку неправильно визначено дату,
з якої пеня може бути нарахована, та у
зв'язку з цим визначено суму пені 9 566,54
грн.

Разом з тим, у відповідності до п. 3 ч. 1
ст. 83 ГПК України господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Користуючись правом, наданим п. 3 ч. 1 ст.
83 ГПК України, а також, враховуючи
статус відповідача як органу місцевого
самоврядування, судова колегія
апеляційного господарського суду
зменшує розмір пені до стягнення та
стягує з відповідача на користь
позивача суму пені 4 783,27 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з
відповідача 4 591,94 грн. процентів за
період з 30.08.2013 по 28.08.2014 апеляційний
господарський суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки їх розмір обрахований
правильно.

Вимоги позивача про стягнення з
відповідача 20 336,23 грн. збитків від
інфляції за період з вересня 2013 року по
липень 2014 року підлягають задоволенню
частково, оскільки їх розмір за
вказаний період становить 20 260,03грн.

За таких обставин, виходячи з
наведеного, керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 102,
п. 4 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Рокитнянської
селищної ради задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 12.09.2014р. у справі
№911/3488/14 скасувати частково, прийнявши
нове рішення, яким стягнути
Рокитнянської селищної ради (09600,
Київська область, смт. Рокитне, вул.
Першотравнева, 6, п/р 1032 в ГУ ДКСУ у
Київській області, МФО 821018, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропостачальна
компанія «Бєлагросервіс» (19401,
Черкаська область, м.
Корсунь-Шевченківський, вул.
Костомарова, 53-А, п/р 8000 в АТ
«УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, ) 4 783,27 (чотири тисячі сімсот
вісімдесят три грн. 27 коп.) пені, 20 260,03
(двадцять тисяч двісті шістдесят грн. 03
коп.) грн. інфляційних витрат, 4 591,94
(чотири тисячі п'ятсот дев'яносто одна
грн. 94 коп.) грн. процентів, 3 662,41 (три
тисячі шістсот шістдесят дві грн. 41
коп.) грн. судового збору. В іншій
частині позову відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агропостачальна
компанія «Бєлагросервіс» (19401,
Черкаська область, м.
Корсунь-Шевченківський, вул.
Костомарова, 53-А, п/р 8000 в АТ
«УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, ) на користь Рокитнянської
селищної ради (09600, Київська область,
смт. Рокитне, вул. Першотравнева, 6, п/р
1032 в ГУ ДКСУ у Київській області,
МФО 821018, ) 84,65 (вісімдесят
чотири грн. 65 коп.) грн. судового збору
за розгляд апеляційної скарги.

4. Повернути Рокитнянській селищній
раді (09600, Київська область, смт.
Рокитне, вул. Першотравнева, 6, п/р
1032 в ГУ ДКСУ у Київській області,
МФО 821018, ) з Державного
бюджету України зайво сплачений
судовий збір за розгляд апеляційної
скарги в розмірі 1 262,28 (одна тисяча
двісті шістдесят дві грн. 28 коп.) грн.

5. Видачу наказів доручити
Господарському суду Київської області.

6. Справу №911/3488/14 повернути до
Господарського суду Київської
області.

7. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
О.Ф. Синиця

В.О. Зеленін