м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/23659/14 30.10.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділайт»

До 1) Департаменту
комунальної власності міста Києва
виконавчого органу

Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації)

2) Київської міської державної
адміністрації

3) Товариства з обмеженою
відповідальністю «АДС-Нерухомість»

4) Київської міської ради

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів Головне управління
юстиції в місті Києві в особі Відділу
державної

реєстрації речових прав
на нерухоме майно реєстраційної служби
Головного

управління юстиції в
місті Києві

Про часткове визнання
недійсним та скасування рішення № 100/5487
від

31.03.2011; про визнання
недійсним протоколу № 1 про підсумки
аукціону з

продажу; про визнання
недійсним договору купівлі-продажу №
69/13 від

18.12.2013

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ділайт»
до Департаменту комунальної власності
міста Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
(відповідач-1), Київської міської
державної адміністрації (відповідач-2),
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АДС-Нерухомість»
(відповідач-3) та Київської міської ради
(відповідач-4) про:

1. визнання незаконним, недійсним та
скасування рішення Київської міської
ради від 31.03.2011 № 100/5487 «Про Програму
приватизації комунального майна
територіальної громади міста Києва на
2011 - 2012 роки» із врахуванням змін,
внесених рішенням Київської міської
ради № 725/8062 від 12.07.2012, в частині
включення частини нежилого приміщення
№ 48 (групи приміщень № 1), що
знаходиться в м. Києві по вул.
Інститутська, 2, літ. «А», площею 1 000,00 кв.
м. та нежилого приміщення № 48-а (групи
приміщень № 1), що знаходиться за
адресою м. Київ, вул. Інститутська, 2,
літ. «А», площею 1 000,0 кв. м. до переліку
об'єктів, які підлягають приватизації
шляхом продажу їх на аукціоні;

2. визнання недійсним протоколу № 1 про
підсумки аукціону з повторного продажу
за методом зниження ціни об'єкта
приватизації - нежилих приміщень віл
16.12.2013 № 80/4-ПР, яким було оформлено
результати аукціону з пролажу нежилого
приміщення № 48а (групи приміщень № 1)
площею 1 000,0 кв. м., розташоване в м. Києві
по вул. Інститутській, 2 літ. «А», за
наслідками якого переможцем аукціону
було визнано товариство з обмеженою
відповідальністю «АДС-Нерухомість»;

3. визнання недійсним договору
купівлі-продажу № 69/13 від 18.12.2013,
укладеного між Департаментом
комунальної власності міста Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«АДС-Нерухомість», посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_2
та зареєстрованого в ресорі за № 2783, на
підставі якого ТОВ «АДС-Нерухомість»
придбало нежиле приміщення № 48а (групи
приміщень № 1) музейного комплексу
(літера А), площею 1 000,00 (тисяча цілих) кв.
м., розташованого за адресою: м. Київ,
вул. Інститутська, 2 (два), літера «А».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.08.2001
між відповідачем-2, КП
«Київміськгідрошляхміст» та ТОВ
«Ділайт» було укладено інвестиційний
договір (про будівництво об'єкту
соціальної сфери обслуговування під
територією майдану Незалежності та
музейно-виставкового комплексу із
сферою обслуговування на території
майдану Незалежності (непарна сторона)
(далі - договір). Пунктом 1.4. договору
передбачалась передача в комунальну
власність територіальної громади м.
Киева музейних приміщень, в яких
планувалось розташування експозиції
музею «Україна Незалежна». У випадку
розміщення вказаного музею в іншому
приміщенні, звільнені площі повинні
були бути передані у власність
позивачу без додаткової огі лати. На
виконання зазначених вимог договору
позивачем була передана, а
відповідачем-2 прийнята у власність
частина приміщення новозбудованого
ТВК Глобус площею 1 000 кв. м., розташована
у третій лінії ТВК Глобус та позначена
у технічному паспорті комплексу як
приміщення № 48а. Як стало відомо
позивачу, восени 2013 року відповідачем-1
було організовано і проведено аукціон
з продажу приміщення № 48а. Вказаний
аукціон було проведено на виконання
рішення Київської міської ради від
31.03.2011 № 100/5487 «Про Проіраму
приватизації комунального майна
територіальної громади міста Києва на
2011 - 2012 роки» (рішення № 100/5487) та рішення
Київської міської ради № 725/8062 віл
12.07.2012, яким затверджену першим із
рішень Програму приватизації в частині
переліку об'єктів комунального майна,
які підлягають приватизації шляхом
продажу на аукціоні було доповнено
приміщенням № 48 (п. 154 переліку об'єктів
групи А, що перебувають у комунальній
власності територіальної громади
міста Києва, які підлягають
приватизації шляхом продажу на
аукціонах). Переможцем аукціону з
продажу приміщення № 48а став
відповідач-3, який за наслідками такого
аукціону уклав договір купівлі-продажу
приміщення № 69/13 від 18.12.2013. Оскільки
продаж приміщення свідчить про те, що
створення музею в спірному приміщенні
не планується, тому в силу п. 1.4.
договору позивач має право на
безоплатне отримання цих приміщень у
власність. Таким чином позивач вважає,
що продаж приміщення з аукціону є
незаконним та порушує передбачене
умовами договору право позивача на
отримання приміщення у власність.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.10.2014 порушено провадження у
справі № 910/23659/14, залучено до участі у
справі третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів Головне
управління юстиції в місті Києві в
особі Відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Головного
управління юстиції в місті Києві,
розгляд справи призначено на 27.11.2014.

Позивачем одночасно з позовною заявою
подано заяву про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на нежиле
приміщення № 48а (групи приміщень № 1)
музейного комплексу (літера А) площею 1
000 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ,
вул. Інститутська, 2, реєстраційний
номер в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно та їх обмежень
0.

Заявник вважає, що протиправні дії
відповідачів завдали шкоди інтересам
позивача - можливість отримати
приміщення, як це передбачено
положеннями інвестиційного договору
утруднюється продажем відповідачем-1
спірного приміщення відповівдачу-3.
Вважає, що у випадку продовження
відчужень приміщення від відповідача-3
третім особам до завершення розгляду
судової справи за позовом позивача, які
(відчуження) очевидно не будуть
предметом судового розгляду у цій
справі, виконання прийнятого у справі
судового рішення в частині повернення
приміщення у комунальну власність та
подальшої його передачі позивачу буде
значно утруднене чи навіть
унеможливлене. Так, за таких умов
позивач буде змушений додатково, в
межах іншої судової справи, звертатись
із вимогами до вказаних третіх осіб -
потенційних набувачів щодо визнання
недійсними правочинів щодо передачі
ним прав на приміщення та/або
витребування приміщення у таких третіх
осіб, які, вочевидь, претендуватимуть
на статус добросовісних набувачів та
матимуть відповідні правовстановлюючі
документи на приміщення. Тому виконати
рішення суду у справі буде неможливо, і
з прийняттям такого рішення не буде
захищено порушене незаконними
відчуженнями приміщення право
позивача на безоплатне отримання його
у власність. Тому застосування заходів
забезпечення позовних вимог позивача
до відповідача-3 за даних умов є
вимушеною необхідністю, що в
подальшому забезпечить захист
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів. У позивача є підстави
вважати, що відповідач-3 має намір у
будь-який спосіб відчужити майно з
метою уникнення його повернення
відповідачеві-1, шляхом продажу
приміщення третій особі, яка вже буде
добросовісним набувачем, що, як
наслідок, призведе до неможливості
повернення спірного приміщення його
законному власнику.

Розглянувши заяву позивача суд
відзначає наступне

Відповідно до ст. 65 Господарського
процесуального кодексу України з метою
забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя вчиняє певні дії по
підготовці справи до розгляду, в тому
числі вирішує питання про вжиття
заходів до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно статті 67 Господарського
процесуального кодексу України позов
може бути забезпечено: накладанням
арешту на майно або грошові суми, що
належать відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

У п. 2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» (із змінами від 16.01.2013)
забезпечення позову визначається як
засіб запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів юридичної або фізичної
особи.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу (ч 3 п. 1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову».

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з майновими наслідками
заборони відповідачеві вчиняти певні
дії (ч. 3 п. 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову»).

Враховуючи приписи ст. 67
Господарського процесуального кодексу
України та постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
забезпечення позову» відносно
аспектів, що мають бути враховані судом
під час вирішення питання вжиття
забезпечувальних заходів, суд вважає,
що заявлені позивачем заходи до
забезпечення позову є належним
(адекватним, співмірним, достатнім,
збалансованим) забезпеченням вимог за
цим позовом.

Таким чином, заява позивача про вжиття
заходів забезпечення позову є такою, що
підлягає задоволенню, оскільки
заявником наведені достатньо
обґрунтовані підстави того, що
невжиття заходів щодо забезпечення
позову може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділайт» про
забезпечення позову задовольнити
повністю.

2. З метою забезпечення позову, до
вирішення спору по суті, накласти арешт
на нежиле приміщення № 48а (групи
приміщень № 1) музейного комплексу
(літера А) площею 1 000 кв. м., розташоване
за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 2,
реєстраційний номер в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
та їх обмежень 0.

3. Зазначена ухвала з урахуванням
пункту 2 частини другої статті 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
має статус виконавчого документа.

4. Дана ухвала про забезпечення позову
набирає законної сили з 30 жовтня 2014
року.

5. Строк пред'явлення даної ухвали про
забезпечення позову до виконання до 30
жовтня 2015 року.

6. Стягувачем у виконавчому провадженні
за даною ухвалою про забезпечення
позову є: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ділайт» (01001, м. Київ,
Майдан Незалежності, підземний
торговий простір, № 1, сектор В, ).

7. Боржниками у виконавчому провадженні
за даною ухвалою про забезпечення
позову є: Департаменту комунальної
власності міста Києва виконавчого
органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (01001, м. Київ, вул.
Хрещатик, 10, ), Київська
міська державна адміністрація (01044, м.
Київ, вул. Хрещатик, 36, ),
Товариство з обмеженою
відповідальністю «АДС-Нерухомість»
(02140, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, 9-б, кв. 33,
), Київська міська рада
(01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, ), Головне управління юстиції в
місті Києві в особі Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Головного
управління юстиції в місті Києві (01001, м.
Київ, пров. Музейний, 2-д, ).

СуддяВ.В.Сівакова