ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Справа № 922/2339/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддіКорсака
В.А.,суддівДанилової М.В.(доповідача),
Данилової Т.Б., за участю представників:
позивачаСолдашенко А.М. (дов. від 24.03.2014
р. № 01-42юр/2710)відповідачаІванов І.О.
(дов. від 28.09.2014 р.)розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Акціонерної компанії
"Харківобленерго"на
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014 р.у
справі№ 922/2339/13 господарського суду
Харківської областіза
позовомАкціонерної компанії
"Харківобленерго"доКомунального
підприємства
"Харківводоканал"простягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

У червні 2013 року Акціонерна компанія
"Харківобленерго" звернулась до
господарського суду Харківської
області з позовом до Комунального
підприємства "Харківводоканал", в
якому, з урахуванням збільшення
розміру позовних вимог, просила
стягнути з відповідача на свою користь
74 208 331, 15 грн., з яких: заборгованість за
електричну енергію в розмірі 70 439 124, 58
грн. (де: 58 699 270, 49 грн. тарифна складова
та 11 739 854, 09 грн. ПДВ 20%), заборгованість з
компенсації перетікання реактивної
енергії в розмірі 397 304, 77 грн. (де: 331 087, 31
грн. тарифна складова за КРЕ та 66 217, 46
грн. ПДВ 20%), та пеня в розмірі 3 371 901, 80
грн. Позивач також просив суд стягнути
з відповідача судовий збір в розмірі 68
820 грн.

В подальшому Акціонерна компанія
"Харківобленерго" у заяві від 13.01.2014 р.
за № 3679 просить суд припинити
провадження у справі в частині
позовних вимог про стягнення боргу за
електричну енергію в розмірі 70 439 124, 58
грн. (де: 58 699 270, 49 грн. тарифна складова
та 11 739 854, 09 грн. ПДВ 20%) та
заборгованості з компенсації
перетікання реактивної енергії в
розмірі 397 304, 77 грн. (де: 331 087, 31 грн.
тарифна складова за КРЕ та 66 217, 46 грн.
ПДВ 20%), у зв'язку зі сплатою зазначених
сум Комунальним підприємством
"Харківводоканал" після звернення
позивача до суду.

Таким чином, з урахуванням заяви про
припинення провадження у справі в
частині позовних вимог, Акціонерна
компанія "Харківобленерго" просить суд
стягнути з Комунального підприємства
"Харківводоканал" пеню в розмірі 3 371 901,
80 грн. та 68 820 грн. судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору про постачання
електричної енергії № 1.01. від 03.01.2008 р. у
частині оплати вартості
електроенергії у порядку та строки,
обумовлені договором.

У відзиві на позов Комунальне
підприємство "Харківводоканал"
зазначало, що заборгованість з оплати
вартості електроенергії, на яку було
нараховано пеню, виникла не з вини
останнього, а у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
послуг тарифам, що затверджувалися
органами державної влади.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 14.01.2014 р. у
справі №922/2339/13 (суддя Макаренко О.В.)
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Комунального підприємства
"Харківводоканал" на користь
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
пеню в розмірі 337 190, 18 грн. та 68 820 грн.
судового збору. В частині задоволення
позовних вимог про стягнення пені в
розмірі 3 034 711, 62 грн. - відмовлено. В
частині стягнення заборгованості за
електричну енергію в розмірі 70 439 124, 58
грн. (де: 58 699 270, 49 грн. тарифна складова
та 11 739 854, 09 грн. ПДВ 20%) та
заборгованості з компенсації
перетікання реактивної енергії в
розмірі 397 304, 77 грн. (де: 331 087, 31 грн.
тарифна складова за КРЕ та 66 217,46 грн.
ПДВ 20%) - провадження у справі припинено.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача пені, місцевий суд виходив з
того, що сплата пені за несвоєчасне
внесення платежів передбачена пунктом
4.2.1 договору про постачання
електричної енергії №1.01. від 03.01.2008 р.,
на підставі умов якого і було
нараховано відповідну суму пені, а
також керувався положеннями пункту 3
частини 1 статті 611 Цивільного кодексу
України.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014 р.
(колегія суддів: головуючий (Сіве6рін
В.І., судді Терещенко О.І., Медуниця О.Є.)
рішення господарського суду
Харківської області від 14.01.2014 р.
скасовано в частині стягнення з
Комунального підприємства
"Харківводоканал" на користь
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
пені в розмірі 337 190, 18 грн.; прийнято в
цій частині нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовлено;
в іншій частині рішення залишено без
змін; стягнуто з Акціонерної компанії
"Харківобленерго" на користь
Комунального підприємства
"Харківводоканал" витрати по сплаті
судового збору у розмірі 34 410 грн.

Мотивуючи постанову, суд апеляційної
інстанції зазначав про те, що
зобов'язання відповідача за договором
про постачання електричної енергії №
1.01. від 03.01.2008 р. в частині оплати
вартості електричної енергії були
припинені за домовленістю про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням шляхом укладення
договорів про організацію
взаєморозрахунків № 167Е/35 від 02.07.2013 р.,
№ 167Е/36 від 02.07.2013 р., № 167Е/37 від 02.07.2013 р.,
№ 167Е/38 від 02.07.2013 р., № 167Е/39 від 02.07.2013 р.,
№ 167Е/90 від 29.08.2013 р., № 167Е/114 від 12.09.2013р.,
№ 167Е/115 від 12.09.2013 р., № 167Е/208 від 13.12.2013 р.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.04.2014 р. (колегія суддів:
головуючий Черкащенко М.М., судді
Жукова Л.В., Студенець В.І.) постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014 р. у
справі №922/2339/13 скасовано; рішення
господарського суду Харківської
області від 14.01.2014 р. залишено без змін;
стягнуто з Комунального підприємства
"Харківводоканал" на користь
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
3 371, 90 грн. судового збору за подання
касаційної скарги.

Постанову суду касаційної інстанції
обґрунтовано тим, що апеляційним судом
було невірно застосовано приписи
статті 604 Цивільного кодексу України,
оскільки укладення договорів про
організацію взаєморозрахунків №167Е/35
від 02.07.2013 р., № 167Е/36 від 02.07.2013 р., № 167Е/37
від 02.07.2013 р., № 167Е/38 від 02.07.2013 р., № 167Е/39
від 02.07.2013 р., № 167Е/90 від 29.08.2013 р., № 167Е/114
від 12.09.2013 р., № 167Е/115 від 12.09.2013 р., №
167Е/208 від 13.12.2013 р., на думку суду, не є
новацією в розумінні вказаної норми
права.

Комунальне підприємство
"Харківводоканал" відповідно до статті
11119 Господарського процесуального
кодексу України звернулось із заявою
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 23.04.2014 р. у справі № 922/2339/13 у
зв'язку з неоднаковим застосуванням
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
внаслідок чого винесено різні за
змістом судові рішення в аналогічних
справах з подібними правовідносинами.

Постановою Верховного Суду України від
30.09.2014 р. (колегія суддів: головуючий
Барбара В.П., судді Балюк М.І., Берднік
І.С., Гуль В.С., Жайворонок Т.Є., Потильчак
О.І., Шицький І.Б.) постанову Вищого
господарського суду України від 23.04.2014
р. у справі № 922/2339/13 в частині стягнення
пені з Комунального підприємства
"Харківводоканал" на користь
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
скасовано; а справу в цій частині
направлено на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Верховний суд дійшов висновку, що судом
касаційної інстанції постанову в
частині наявності підстав для
стягнення пені з Комунального
підприємства "Харківводоканал" на
користь Акціонерної компанії
"Харківобленерго", передбаченої
підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 договору,
прийнято з неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Після повернення справи № 922/2339/13 до
Вищого господарського суду України,
відповідною ухвалою від 17.10.2014 р.
колегією суддів у складі: головуючого
Корсака В.А., суддів Данилової М.В.,
Данилової Т.Б., було відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
та призначено її до розгляду на 29.10.2014 р.

27.10.2014 р. від Акціонерної компанії
"Харківобленерго" до Вищого
господарського суду України надійшли
пояснення по справі № 922/2339/13, де
позивач висловлює свою позицію щодо
наявності підстав для стягнення з
Комунального підприємства
"Харківводоканал" пені за несвоєчасне
внесення платежів за договором про
постачання електричної енергії № 1.01.
від 03.01.2008 р.

29.10.2014 р. Комунальне підприємство
"Харківводоканал" подало до Вищого
господарського суду України пояснення
по справі № 922/2339/13, де відповідач
підтримує свою касаційну скаргу та
вважає постанову суду апеляційної
інстанції законною та правильною за
своєю суттю, приводячи доводи про
відсутність належних правових підстав
для стягнення пені за несвоєчасне
внесення платежів за договором про
постачання електричної енергії № 1.01.
від 03.01.2008 р. на користь Акціонерної
компанії "Харківобленерго".

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
присутніх у судовому засіданні
представників сторін, перевіривши
наявні матеріали справи на предмет
правильності застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, 03.01.2008 р. між Акціонерною
компанією "Харківобленерго"
(постачальник) та Комунальним
підприємством "Виробничо-технологічне
підприємство "Вода" (споживач)
правонаступником якого є Комунальне
підприємство "Харківводоканал", був
укладений договір про постачання
електричної енергії № 1.01, відповідно
до умов якого постачальник продає
електричну енергію споживачу для
забезпечення потреб електроустановок
споживача з приєднаною потужністю,
зазначеному у додатку №3.1, а споживач
оплачує постачальнику вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі,
згідно з умовами цього договору та
додатками до нього.

З матеріалів справи вбачається, що в
подальшому між Акціонерною компанією
"Харківобленерго" (постачальник),
Комунальним підприємством
"Виробничо-технологічне підприємство
"Вода" (споживач) та Комунальним
підприємством "Харківводоканал" (новий
споживач) було укладено додаткові
угоди 28.12.2012 р., 31.03.2013 р., 27.02.2013 р., 28.03.2013
р. та 26.04.2013 р. до договору про
постачання електричної енергії № 1.01
від 03.01.2008 р., за умовами яких новий
споживач передав всі права споживача,
що передбачені договором про
постачанні електричної енергії № 1.01
від 03.01.2008 р., а новий споживач прийняв
на себе всі обов'язки споживача, що
передбачені договором про постачання
електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008 р.

Згідно з пунктом 2.3.3 договору, споживач
зобов'язався своєчасно оплачувати
постачальнику вартість спожитої
електричної енергії та інші
нарахування відповідно до умов додатку
№ 2 "Порядок розрахунків".

Згідно з пунктом 5 додатку № 2 до
договору остаточний розрахунок
споживача за електричну енергію,
спожиту протягом розрахункового
періоду, здійснюється на підставі
виставленого постачальником
електричної енергії рахунка
відповідно до даних про фактичне
споживання електричної енергії,
визначеного за показами розрахункових
засобів обліку (або розрахунковим
шляхом). За результатами
розрахункового періоду споживачем та
постачальником електричної енергії
визначається фактичний обсяг
поставленої споживачу електричної
енергії та оформлюється додаток № 20
"Акт про використану електричну
енергію".

Пунктом 6 додатку № 2 до договору
передбачено, що для проведення
остаточного розрахунку споживач
протягом 3 робочих днів з дня
закінчення розрахункового періоду
повинен отримати в розрахунковому
відділенні відповідного РВЕ рахунок на
оплату електричної енергії. Цей
рахунок має бути оплачений споживачем
протягом 5 операційних днів з дня його
отримання. В разі неявки споживача для
отримання рахунку постачальник
направляє рахунок споживачу
рекомендованим листом. У такому разі
рахунок вважається отриманим
споживачем з дня його відправлення.

Розрахунковим періодом, згідно із
пунктом 1 додатку № 2 до договору,
вважається період з 1 числа місяця до 1
числа наступного місяця.

Пунктом 4.2.1 договору сторони
передбачили відповідальність
споживача за порушення ним термінів,
визначених додатком до договору
"Порядок розрахунків", у вигляді сплати
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, за кожен день
прострочення платежу, індекс інфляції
та 3% річних.

Майново-господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають на
підставі договорів (стаття 179
Господарського кодексу України) і
сторони є вільними в укладенні
договору, вибору контрагента та
визначенні умов договору (стаття 627
Цивільного кодексу України).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України та статтею 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України якщо в
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, на виконання умов договору
про постачання електричної енергії №
1.01 від 03.01.2008 р. Акціонерна компанія
"Харківобленерго" поставила
Комунальному підприємству
"Харківводоканал" електричну енергію
як різновид товару у період з 01.01.2013 р.
по 30.04.2013 р. в кількості 86 391 994 кВт/г на
загальну суму 79 500 599, 58 грн., яка
відповідачем на момент звернення
позивача з позовом до суду, була
оплачена частково у розмірі 9 061 475 грн.,
решта суми боргу - 70 439 124, 58 грн., з яких 58
699 270, 49 грн. тарифна складова та 11 739 854, 09
грн. ПДВ 20%, була погашена відповідачем
27.09.2013 р. та 27.12.2013 р., що підтверджується
платіжними дорученнями та не
заперечується сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що
Комунальним підприємством
"Харківводоканал" після подання позову
також була погашена заборгованість з
компенсації перетікання реактивної
енергії в розмірі 397 304, 77 грн., в тому
числі 331 087, 31 грн. тарифна складова за
КРЕ та 66 217, 46 грн. ПДВ 20%, нарахована
останньому на підставі пункту 6.33
Правил користування електричною
енергією та відповідно до Методики
обчислення плати за перетікання
реактивної електроенергії між
енергопередавальною організацією та
її споживачами, затвердженої наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 17.01.2002 р. № 19, що
підтверджується авізо та не
заперечується сторонами.

Враховуючи вищевикладене та приписи
пункту 11 частини 1 статті 80
Господарського кодексу України, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
припинення провадження у справі в
частині позовних вимог про стягнення 70
439 124, 58 грн. заборгованості за
електричну енергію та 397 304, 77 грн.
заборгованості з компенсації
перетікання реактивної енергії, у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Стосовно стягнення з Комунального
підприємства "Харківводоканал" на
користь Акціонерної компанії
"Харківобленерго" пені за несвоєчасне
внесення платежів за договором про
постачання електричної енергії № 1.01.
від 03.01.2008 р. слід зазначити наступне.

В силу статті 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Крім того, частиною 1 статті 216
Господарського кодексу України
встановлено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно з частиною 1 статті 218
Господарського кодексу України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Водночас в статті 614 Цивільного кодексу
України передбачено, що особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Отже, окремою та обов'язковою підставою
(умовою) застосування до учасника
господарських відносин
відповідальності за порушення
зобов'язання є наявність вини, яка, у
розумінні вищевказаної норми, полягає
у невжитті особою всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Поряд з цим, статтею 14 Закону України
"Про державний бюджет України на 2013 рік"
було передбачено виділення субвенції
на погашення існуючої заборгованості
підприємств водопостачання та
водовідведення перед
енергопостачальниками, як такої, що
виникла внаслідок невідповідності
фактичної вартості послуг тарифам, що
затверджувалися органами державної
влади шляхом проведення заліків за
рахунок коштів державного бюджету
України.

На виконання норм вказаного Закону
Кабінетом Міністрів України 20.03.2013 р.
було прийнято Постанову № 167 "Про
затвердження порядку та умов надання у
2013 році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування".

Цією постановою було визначено порядок
та механізм погашення заборгованості
житлово-комунальних підприємств за
спожиту електричну енергію за рахунок
коштів, які держава заборгувала в
зв'язку з невідповідністю тарифів на
послуги фактичним затратам на їх
виробництво.

У пункті 1 вказаної постанови
зазначено, що підставою для проведення
розрахунків з погашення
заборгованості є договір про
організацію взаєморозрахунків, який
укладається підприємствами, що
виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію населенню
або надають населенню послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, та іншим учасникам
розрахунків з погашення
заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що під
час розгляду даної справи судом першої
інстанції на виконання приписів
Постанови Кабінету міністрів України
№ 167 від 20.03.2013 р. між Управлінням
Державної казначейської служби
України в Харківській області (сторона
перша), Департаментом фінансів
Харківської обласної державної
адміністрації (сторона друга),
Департаментом житлово-комунального
господарства та розвитку
інфраструктури Харківської обласної
державної адміністрації (сторона
третя), Комунальним підприємством
"Харківводоканал" (сторона четверта),
Акціонерною компанією
"Харківобленерго" (сторона п'ята),
Державним підприємством "Енергоринок"
(сторона шоста) та Публічним
акціонерним товариством
"Укргідроенерго" (сторона остання) було
укладено договори про організацію
взаєморозрахунків № 167Е/35 від 02.07.2013 р.,
№ 167Е/36 від 02.07.2013 р., № 167Е/37 від 02.07.2013 р.,
№ 167Е/38 від 02.07.2013 р., № 167Е/39 від 02.07.2013 р.,
№ 167Е/90 від 29.08.2013 р., № 167Е/114 від 12.09.2013 р.,
№167Е/115 від 12.09.2013 р., № 167Е/208 від 13.12.2013 р.

Зі змісту договорів про організацію
взаєморозрахунків вбачається, що
предметом цих договорів є організація
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до
пункту 1 статті 14 "Про державний бюджет
України на 2013 рік" і Порядку та умов
надання у 2013 році субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам
на погашення заборгованості з різниці
в тарифах на теплову енергію послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

В пункті 2 договорів про організацію
взаєморозрахунків сторони погодили
перелік підприємств, установ та
організацій, що беруть участь у
проведенні взаєморозрахунків.
Послідовність виконання сторонами
договорів про організацію
взаєморозрахунків передбачено в
пунктах 3 - 10 цих договорів.

Відповідно до пункту 7 договорів про
організацію взаєморозрахунків
договорів № 167Е/90, № 167Е/115, №1 67Е/119, №
167Е/120, № 167Е/121 та пункту 8 договорів №
167Е/114, № 167Е/117, № 167Е/118, № 167Е/208,
Комунальне підприємство
"Харківводоканал" зобов'язалось
перераховувати на рахунок Акціонерної
компанії "Харківобленерго" кошти для
погашення заборгованості за
електричну енергію згідно з договором
про постачання електричної енергії №
1.01 від 03.01.2008 р.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, на виконання пункту 7 (8)
договорів про організацію
взаєморозрахунків Комунальне
підприємство "Харківводоканал"
перерахувало на рахунок Акціонерної
компанії "Харківобленерго"
заборгованість за електричну енергію в
розмірі 70 439 124, 58 грн., спожиту за період
з 01.01.2013 р. по 30.04.2013 р., що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями.

Таким чином, вбачається, що укладенням
договорів про організацію
взаєморозрахунків № 167Е/35 від 02.07.2013 р.,
№ 167Е/36 від 02.07.2013 р., №167Е/37 від 02.07.2013 р.,
№ 167Е/38 від 02.07.2013 р., № 167Е/39 від 02.07.2013 р.,
№ 167Е/90 від 29.08.2013 р., № 167Е/114 від 12.09.2013 р.,
№ 167Е/115 від 12.09.2013р., № 167Е/208 від 13.12.2013 р.
на виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 20.03.2013 р. № 167, та,
в подальшому, оплатою з боку
Комунального підприємства
"Харківводоканал" на користь
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
за рахунок коштів субвенції з
державного бюджету вартості
електричної енергії, спожитої у жовтні
2012 року - квітні 2013 року за договором
про постачання електричної енергії №
1.01 від 03.01.2008 р., сторони вказаного
договору припинили зобов'язання по
сплаті коштів за даним правочином.

Поряд з цим, з огляду на особливості
здійснення господарської діяльності у
сфері постачання та реалізації
енергоносіїв та законодавчо
обумовлену специфіку взаємовідносин
між суб'єктами, що провадять
господарську діяльність в
енергетичній галузі, вбачається, що
Комунальне підприємство
"Харківводоканал" було позбавлене
можливості самостійно впливати на
своєчасність розрахунків за
електричну енергію, що підтверджує
відсутність вини з боку відповідача,
що, в свою чергу, виключає застосування
до нього штрафних санкцій у вигляді
стягнення пені в силу статті 218
Господарського кодексу України та
статті 614 Цивільного кодексу України.

Крім того, відсутність вини з боку
Комунального підприємства
"Харківводоканал" підтверджується
вжиттям останнім всіх заходів,
необхідних для належного виконання
зобов'язання в частині погашення
заборгованості перед Акціонерною
компанією "Харківобленерго" за спожиту
електроенергію за договором про
постачання електричної енергії № 1.01
від 03.01.2008 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що належних правових підстав
для стягнення з Комунального
підприємства "Харківводоканал" на
користь Акціонерної компанії
"Харківобленерго" пені за несвоєчасне
внесення платежів, передбаченої
пунктом 4.2.1 договору про постачання
електричної енергії № 1.01 від 03.01.2008 р., в
даному випадку немає.

Тлумачення норми статті 604 Цивільного
кодексу України не впливає на
правильність висновку суду
апеляційної інстанції про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині стягнення пені за договором
№ 1.01 від 03.01.2008 р.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція не
вправі встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази, а лише на підставі встановлених
фактичних обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що постанова суду
апеляційної інстанції у даній справі
прийнята при повному з'ясуванні
фактичних обставин справи у
відповідності з нормам матеріального
та процесуального права, у зв'язку з чим
підстав для її зміни чи скасування не
вбачається. Натомість, доводи,
викладені у касаційній скарзі, судова
колегія вважає непереконливими та
такими, що спростовуються наявними
доказами та матеріалами справи.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями
1115, 11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський
суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Акціонерної компанії
"Харківобленерго" залишити без
задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 20.02.2014 р. у
справі № 922/2339/13 господарського суду
Харківської області залишити без змін.

Головуючий суддя
В. Корсак

Судді:
М. Данилова

Т. Данилова