ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" жовтня 2014 р.Справа № 916/3590/14

За позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "КАТЕРИНА";

до відповідача Колективне комерційне
підприємство "Монтажспецбуд"

про стягнення 52047,17грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Салагорник А.В. за
свідоцтвом №2135;

Від відповідача: Погорела О.А. по
довіреності;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю " КАТЕРИНА
", звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Колективного комерційного
підприємства "Монтажспецбуд" про
стягнення заборгованості у розмірі
52047,17грн., з яких 44251,39грн. основна
заборгованість, 3582,53грн.- пеня, 451,90грн.-
3% річних. та індекс інфляції - 3761,35грн.
Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 4400грн. - судові витрати з
оплати послуг адвоката та судові
витрати з оплати судового збору в
розмірі 1827грн..

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.09.14р. порушено
провадження у справі № 916/3590/14.

Відповідач в судовому засіданні
27.10.2014р. надав відзив на позов
відповідно якому позовні вимоги визнав
в повному обсязі.

У судовому засіданні 27.10.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи , суд
встановив.

05.08.2013 році між ТОВ «КАТЕРИНА» (далі по
тексту - Субпідрядник, Позивач) та
Колективним комерційним підприємством
"Монтажспецбуд" (далі по тексту -
Генпідрядник, Відповідач) було
укладено Договір підряду № 9 (далі по
тексту - Договір)

Згідно з п. 1.1. Договору, Генпідрядник
доручає, а Субпідрядник забезпечує
виконання капітального ремонту, згідно
із кошторисною документацією та умов
договору по об"єкту. Об"єкт : Дитячий
садок-ясла №1 (буд.) на 140 місць у селищі
Усатове на території Нерубайської
сільської ради Біляївського району
Одеської області" - будівництво
(тимчасові будівлі та споруди) (п.1.2
договору).

Пунктом 3.1. Договору зазначено, що
договірна ціна визначається на
підставі кошторисної документації та
становить 246076,42грн..

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що
план фінансування будівництва
складається на весь період поточного
ремонту. Оплата за виконані роботи
здійснюється на підставі типових
форм-КБ-3, КБ-2в (розрахованої за
допомогою програмного комплексу АВК-3),
підписаними представникми сторін при
умові наявності коштів на рахунку
Замовника (п. 5.5. договору)

Приймання актів виконаних робіт
здійснюється Замовником до 25 числа
звітного місяця Розрахунки за виконані
роботи з Субпідрядниками здійснюється
Генпідрядником. Для здійснення
розрахунків Субпідрядник надає
Генпідряднику акти виконаних
субпідрядником робіт (п. 5.6. договору).

Субпідрядник виконав взяте на себе
зобов'язання по Договору, що
підтверджується Актом приймання
виконаних робіт (№ Ф-КБ-2в), Довідкою про
вартість виконаних робіт (№ Ф-КБ-3)
підсумковою відомістю ресурсів на
загальну вартість 246076,42 грн. але
відповідач виконав взяті на себе
зобов"язання частково в наслідок чого у
відповідача виникла заборгованість в
сумі 44251,39грн. .

Позивач зазначає, що Відповідачем не
заявлено жодних претензій стосовно
якості виконаних робіт або
прострочення строку здачі виконаних
робіт ні на момент їх прийняття, ні на
момент подання даного позову.

Враховуючи невиконання відповідачем
взятого на себе за договором обов'язку
щодо оплати заборгованості за виконані
роботи, позивач звернувся до суду з
даною позовною заявою, згідно якої
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 52047,17грн., з
яких 44251,39грн. основна заборгованість,
3582,53грн.- пеня, 451,90грн.- 3% річних. та
індекс інфляції - 3761,35грн. Крім того,
позивач просить суд стягнути з
відповідача 4400грн. - судові витрати з
оплати послуг адвоката та судові
витрати з оплати судового збору в
розмірі 1827грн...

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов висновків про задоволення
позовних вимог в повному обсязі з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу
України у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення. Ціна роботи у договорі
підряду включає відшкодування витрат
підрядника та плату за виконану ним
роботу.

У відповідності з ч. 1 ст. 844 Цивільного
кодексу України, ціна у договорі
підряду може бути визначена у
кошторисі. Якщо робота виконується
відповідно до кошторису, складеного
підрядником, кошторис набирає чинності
та стає частиною договору підряду з
моменту підтвердження його замовником.

Згідно п.1 ст. 854 Цивільного кодексу
України, якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Згідно п.1 ст. 857 Цивільного кодексу
України, робота, виконана підрядником,
має відповідати умовам договору
підряду, а у разі їх відсутності або
неповноти -вимогам, що звичайно
ставляться до роботи відповідного
характеру.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Так, судом встановлено наявність
виконання позивачем відповідачу робіт,
існування заборгованості по оплаті
виконаних робіт, у зв'язку з чим позовна
вимога позивача щодо стягнення з
відповідача вартості виконаних робіт в
сумі 44251,39грн. є обґрунтованою та
підлягає судом задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Також, згідно ст. 625 ЦК України позивач
просить стягнути з відповідача 3%
річних від простроченої суми та індекс
інфляції.

Оскільки Відповідачем не належним
чином виконані умови Договору щодо
оплати товару, тому він зобов'язаний
сплатити на користь Позивача три
проценти річних від простроченої суми,
розмір яких складає 451,90 грн. та індекс
інфляції розмір яких складає 3761,35грн.

Отже, згідно розрахунку позивача, сума
3% річних складає 451,90грн. та індекс
інфляції складає 3761,35грн., які
підлягають стягненню.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями в
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання. Водночас вимогами п.3 ч.1
ст.611 Цивільного кодексу України
передбачено, що одним із наслідків
порушення зобов'язання є сплата
неустойки (штрафу, пені), а відповідно
до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюються
договором або актом цивільного
законодавства.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд
перевіривши розрахунок позивача щодо
сплати відповідачем пені за прострочку
виконання зобов'язання у розмірі 3582,53
грн. вважає його обґрунтованим та таким
що відповідає нормам чинного
законодавства, а тому підлягає
задоволенню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Під час
розгляду справи відповідачем не було
належним чином доведено суду та
доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та перевіривши правильність
наданого позивачем розрахунку сум
заявлених до стягнення, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАТЕРИНА" до
Колективного комерційного
підприємства "Монтажспецбуд"
підлягають задоволенню повністю в сумі
52047,17грн., з яких 44251,39грн. - основна
заборгованість, 3582,53грн.- пеня, 451,90грн.-
3% річних. та індекс інфляції - 3761,35грн.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1827грн. та витрати з
оплати послуг адвоката у розмірі
4400грн..

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Колективного комерційного
підприємства "Монтажспецбуд" (67832,
Одеська область, Овідіопольський
район, смт. Великодолинське, вул.
Крупської, 89, ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю " КАТЕРИНА " (65003, м.
Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 115,
) 44251,39грн. - основна
заборгованість, 3582,53грн.- пеня, 451,90грн.-
3% річних, індекс інфляції - 3761,35грн.,
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827грн. та витрати з оплати
послуг адвоката у розмірі 4400грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено та
підписано 03.11.2014р.

Суддя
С.В. Літвінов