Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

28 жовтня 2014 року
Справа №927/1492/14

За позовом: публічного акціонерного
товариства «Чернігів-АВТО»,

проспект Миру, 231, м.Чернігів, 14007,

до відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

про стягнення 6503,21 грн.

Суддя
Блохіна Ж.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Скрипник А.М., довіреність
№045 від 08.01.2014 року,

відповідач: не з'явився.

В судовому засіданні 28.10.2014р.
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення на підставі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

СУТЬ СПОРУ:

Публічним акціонерним
товариством «Чернігів-АВТО» подано
позов до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 6503,21 грн., з яких 6000
грн. основного боргу, 442,80 грн. пені та
60,41 грн. 3% річних.

В судовому засіданні представник
позивача підтримує позовні вимоги та
просить їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач в судові засідання 15.10.2014
року та 28.10.2014 року не з'явився, заяв та
клопотань не надіслав. Копії ухвал від
19.09.2014 року та від 15.10.2014 року,
направлені на адресу відповідача,
повернулися до суду з довідками
Укрпошти, в яких зазначені причини
повернення, а саме: «за закінченням
терміну зберігання» та «за зазначеною
адресою не проживає».

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
за №18 (зі змінами, внесеними Постановою
Пленуму ВГСУ від 16.01.2013 №3) особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої ст. 64 та ст. 87
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України).

За змістом зазначеної ст. 64 ГПК України,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відтак, відповідач повідомлений
належним чином про час і місце розгляду
справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Отже, відповідач не скористався своїми
правами, передбаченими ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, правом на приймання
участі у господарських засіданнях, на
подання відзиву на позов, заяв,
клопотань, на подачу доказів та іншими
правами.

Оскільки явка представник сторін не
визнавалась обов'язковою, суд вважає за
можливе, на підставі ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, розглянути справу у
відсутність відповідача, за наявними в
справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали,
вислухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши фактичні
обставини справи, оцінивши докази, що
мають юридичне значення для розгляду
справи по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

03.03.2014 року між позивачем
(Орендодавець) та відповідачем
(Орендар) укладено договір оренди №83-О
(далі - Договір).

За умовами п. 1.1 договору Орендодавець
передає, а Орендар приймає в
користування частину цеху, що
знаходиться за адресою: Чернігівська
обл.. АДРЕСА_2, згідно додатку №3 до
договору та інше майно, перелік якого
наведено в додатку 4 до договору (надалі
- «Майно»).

Загальна площа майна, що передається в
оренду, складає 354 кв.м. (п.1.2 договору).

Згідно п. 1.3 договору балансова
вартість переданого в оренду майна
складає: 179612,89 грн. (сто сімдесят дев'ять
тисяч шістсот дванадцять гривень 89
копійок).

Орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін, указаний
у п.4.2 цього договору, але не раніше дати
підписання сторонами цього договору та
акта приймання-передачі майна (п.4.1
договору).

Згідно п.4.2 договору майно повинно бути
передане орендодавцем і прийняте
орендарем за актом приймання-передачі
протягом 10 (десяти) днів з моменту
підписання даного договору. Акт
приймання-передачі підписується
уповноваженими представниками сторін
та скріплюється печатками і є
складовою та невід'ємною частиною
даного договору, визначений як додаток
№1.

Відповідно до п.4.3 договору обчислення
строку оренди починається з моменту
підписання акту приймання-передачі.

Передача майна в оренду не тягне за
собою виникнення в орендаря права
власності на це майно. Власником майна
залишається орендодавець, а орендар
користується ним протягом строку,
зазначеного у п.17.1 даного договору (п.4.4
договору).

Згідно п.4.6 договору протягом 10 (десяти)
днів з дати припинення дії цього
договору, майно повертається орендарем
орендодавцеві, про що сторонами
підписується акт приймання-передачі.
Орендар повертає майно орендодавцю
аналогічно порядку, встановленому при
передачі майна орендарю за цим
договором. Майно вважається поверненим
орендодавцю з моменту підписання
сторонами акту приймання-передачі.
Обов'язок по складанню акта
приймання-передачі покладається на
сторону, яка передає майно іншій
стороні договору.

Відповідно до п.5.1 договору за
користування орендованим майном
орендар сплачує орендодавцю орендні
платежі, визначені сторонами в додатку
№2 до договору.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що
орендна плата є фіксованим платежем, в
який включено плату за користування
майном, земельною ділянкою
(амортизаційних відрахувань та витрат
орендодавця, пов'язаних із сплатою
земельного податку пропорційно площі
орендованого майна), який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності.

До суми орендної плати не включаються
витрати за спожиті орендарем
комунальні послуги та послуги зв'язку,
інші супутні послуги за погодженням
сторін. Ці витрати сплачуються
орендодавцем, але підлягають
обов'язковій компенсації орендарем
орендодавцю у повному обсязі на
підставі рахунку-фактури орендодавця,
не пізніше 3 (трьох) банківських днів з
дати одержання відповідного рахунку,
шляхом грошового переказу на поточний
банківський рахунок орендодавця.

Відповідно до п.5.3 договору обчислення
орендної плати починається з дня
підписання акту прийому-передачі
(тобто за неповний місяць).

Згідно п.5.6 договору сплата орендних
платежів проводиться орендарем
щомісячно на підставі рахунку-фактури
орендодавця, не пізніше 3 (трьох)
банківських днів з дати одержання
відповідного рахунку, шляхом грошового
переказу на поточний банківський
рахунок орендодавця.

Відповідно до п. 12.4 договору за не
сплату орендних платежів у повному
обсязі й у визначений термін, орендар
на користь орендодавця сплачує пеню в
розмірі 0,1% від суми не перерахованих
вчасно платежів, за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
, за який нараховується пеня.

Пунктом 17.1 договору передбачено, що цей
договір укладено строком на один рік
(до 02.03.2015 року).

Вищезазначене приміщення позивачем
було передано в оренду відповідачу
03.03.2014 року на підставі акта
прийому-передачі (додаток №1 до
договору). Згідно даного акту на момент
передачі майна технічний стан у момент
передачі є задовільний та такий, що
відповідає технічним та санітарним
вимогам. Ніяких зауважень або вимог від
орендаря до орендодавця немає.

Розрахунком орендної плати (додаток №2
до договору) сторони домовились про
місячний розмір орендної плати за
користування майном з урахуванням
індексації складає на місяць 2500,00 (дві
тисячі п'ятсот гривень 00 копійок), ПДВ
(20%) - 500,00 (п'ятсот гривень 00 копійок),
разом 3000,00 (три тисячі гривень 00
копійок).

Додатковою угодою №1 від 31 травня 2014
року до договору оренди №83-О від 03.03.2014
року сторони припинити дію договору
оренди №83-О 03.03.2014 року 31 травня 2014 року.

Згідно акту прийому-передачі від 31
травня 2014 року орендар повертає, а
орендодавець приймає з орендного
користування частину цеху площею 354
м.кв., розташованого за адресою
м.Прилуки, АДРЕСА_2

Між сторонами були складені та
затверджені акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг), а саме: акт №ОУ-0000321
(оренда приміщення в м.Прилуки в квітні
місяці 2014 року) на загальну суму 3000,00
грн. та акт №ОУ-0000395 (оренда приміщення
в м.Прилуки в травні місяці 2014 року) на
загальну суму 3000,00 грн.

На підставі викладеного позивач
просить стягнути з відповідача 6000,00
грн. заборгованості з орендної плати.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Згідно ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу
України плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 193
Господарського кодексу України (далі
ГКУ):

"Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином."

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Отже, в порушення вищевказаних норм
законодавства та умов договору оренди,
відповідач не виконав вчасно та в
повному обсязі свої зобов'язання по
сплаті орендної плати на загальну суму
6000,00 грн. за період з 30 квітня 2014 року по
31 травня 2014 року.

За таких обставин позовні вимоги в
частині стягнення 6000,00 грн. боргу по
сплаті орендної плати підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 217
Господарського кодексу України
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки. У сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції.

Згідно ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 12.4 договору за не
сплату орендних платежів у повному
обсязі й у визначений термін, орендар
на користь орендодавця сплачує пеню в
розмірі 0,1% від суми не перерахованих
вчасно платежів, за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
, за який нараховується пеня.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, має
на вимогу кредитора сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі п. 12.4 договору та ст. 625
Цивільного кодексу України позивачем
нараховано та пред'явлено до стягнення
з відповідача 442,80 грн. пені та 60,41 грн. 3%
річних за період з 01.05.2014 року по 15.09.2014
року.

Для всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
повинен перевірити обґрунтованість і
правильність здійсненого позивачем
нарахування штрафних санкцій, річних
тощо, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати позивача
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору або зробити це
самостійно.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені та 3% річних, суд дійшов
висновку про правомірність їх
нарахування.

За таких обставин позовні вимоги
підлягають задоволенню повністю в сумі
6503,21 грн., з яких 6000 грн. основного боргу,
442,80 грн. пені та 60,41 грн. 3% річних.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судовий збір покладається на
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 м.Прилуки,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
інформація про рахунок відсутня) на
користь публічного акціонерного
товариства «Чернігів-АВТО» (пр. Миру, 231,
м. Чернігів, р/р 5948 в ПАТ
«Промінвестбанк» м.Київ,
ідентифікаційний код 14235422, МФО 300012) 6000
грн. основного боргу, 442,80 грн. пені та
60,41 грн. 3% річних та 1827,00 грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 31.10.2014 року.

Суддя
Ж.В. Блохіна .