КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.
Справа№ 910/10421/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Доманської М.Л.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря Корінної А.О.

та представників:

від позивача - Сушко В.С. - дов. б/н від
01.01.2014р.,

від відповідача - не з'явився,

від третьої особи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ) «Маша і
Мєдвєдь»

на рішення

господарського суду м.Києва

від 29.09.2014р.

у справі №910/10421/14 (суддя
Гумега О.В.)

за позовом ТОВ «Маша і
Мєдвєдь»

до Фізичної особи -
підприємця (далі - ФОП)

ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)

«Суперлакомка»

про захист
виключного права шляхом стягнення

компенсації в сумі
12180 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва
від 29.09.2014р. у справі №910/10421/14 позивачу у
позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з винесеним рішенням,
ТОВ «Маша і Мєдвєдь» подало апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
скасувати і прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

Відзиви на апеляційну скаргу не
надходили.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.10.2014р.
апеляційна скарга була прийнята до
провадження та призначено до розгляду
на 10.11.2014р.

Колегія суддів відхиляє клопотання
відповідача про перенесення судового
засідання, як необґрунтоване, оскільки
перебування відповідача за кордоном не
є поважною причиною і у останнього була
можливість найняти собі
уповноваженого представника.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

ТОВ "Маша и Мєдвєдь" є юридичною особою
за законодавством Російської
Федерації, місцезнаходженням якої є м.
Москва, вул. Годовікова, б. 9, будова 3 і
якій присвоєно основний державний
реєстраційний номер 536, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб від
18.12.2013 № 7961808 УД.

Відповідно до Договору № 010601-МиМ про
відчуження виключного права на
аудіовізуальний твір (серіал "Маша и
Мєдвєдь") від 08.06.2010 року (далі -
договір-1), укладеному між
Товариством з обмеженою
відповідальністю Студія "АНИМАККОРД"
(далі- правовласник) і Товариством з
обмеженою відповідальністю "Маша и
Мєдвєдь" (далі - позивач), правовласник
передав позивачу виключне право на
аудіовізуальний твір - серіал "Маша и
Мєдвєдь" (вісім серій, визначених в
ст. 1.1. договору-1). Договір-1 діє
протягом всього терміну дії
виключного права на аудіовізуальний
твір (ст. 6.1. договору-1).

Відповідно до Договору № 1007/19 про
відчуження виключного права на
аудіовізуальний твір (серіал "Маша и
Мєдвєдь") від 12.11.2010 року (далі -
договір-2), укладеному між
Товариством з обмеженою
відповідальністю Студія "АНИМАККОРД"
(далі- правовласник) і Товариством з
обмеженою відповідальністю "Маша и
Мєдвєдь" (далі - позивач), правовласник
передав позивачу виключне право на
аудіовізуальний твір - серіал "Маша и
Мєдвєдь" (чотири серії, визначені в
ст. 1.1. договору-2). Договір-2 діє
протягом всього терміну дії
виключного права на аудіовізуальний
твір (ст. 6.1. договору-1).

Відповідно до ст. 1.3. договору-1 та
договору-2, правовласник гарантував,
що він є власником виключного
права на аудіовізуальний твір.
Виключне право на аудіовізуальний
твір передається правовласником
набувачу в повному об'ємі для
використання його будь-яким способом
і в будь-якій формі (ст. 1.4. договору-1,
договору-2).

Відповідно до п. 28 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України
від 17.10.12 року № 12 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних
із захистом прав інтелектуальної
власності" із змінами і доповненнями,
визначено, що у розгляді господарським
судом справи про захист авторських
прав потрібно виходити з того, що, поки
не доведено інше, автором твору
вважається особа, зазначена як автор на
оригіналі або примірнику твору. Інші
докази, пов'язані з авторством твору,
досліджуються лише в разі, якщо
авторство даної особи на твір
оспорюється або заперечується.

Отже, позивач є власником виключних
майнових авторських прав на
аудіовізуальний твір -
мультиплікаційний серіал "Маша и
Мєдвєдь" (серії 1-12), а саме: 1. "Раз, два,
три! Елочка гори!"; 2. "Первая встреча"; 3.
"До весны не будить!"; 4. "Весна пришла!";
5. "Ловись рыбка!"; 6. "Следы невиданных
зверей!"; 7. "С волками жить…"; 8. "Позвони
мне, позвони!"; 9. "День варенья"; 10
"Праздник на льду"; 11. "Первый раз в
первый класс"; 12. "Граница на замке"), та
його складові частини і має право
захищати свої права, у тому числі
шляхом звернення до господарського
суду з даним позовом.

Згідно статті 1 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
(далі - Закон), аудіовізуальний твір - це
твір, що фіксується на певному
матеріальному носії (кіноплівці,
магнітній плівці чи магнітному диску,
компакт-диску тощо) у вигляді серії
послідовних кадрів (зображень) чи
аналогових або дискретних сигналів,
які відображають (закодовують) рухомі
зображення (як із звуковим супроводом,
так і без нього), і сприйняття якого є
можливим виключно за допомогою того чи
іншого виду екрана (кіноекрана,
телевізійного екрана тощо), на якому
рухомі зображення візуально
відображаються за допомогою певних
технічних засобів. Видами
аудіовізуального твору є кінофільми,
телефільми, відеофільми, діафільми,
слайдофільми тощо, які можуть бути
ігровими, анімаційними
(мультиплікаційними), неігровими чи
іншими.

Стаття 8 Закону України "Про авторське
право і суміжні права", встановлює, що
об'єктами авторського права є твори у
галузі науки, літератури і мистецтва,
в тому числі аудіовізуальні твори.

Статтею 9 Закону передбачено, що
частина твору, яка може
використовуватись самостійно, у тому
числі й оригінальна назва твору,
розглядається як твір і охороняється
відповідно до цього закону.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що персонаж
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу "Маша и
Мєдвєдь" - "Маша" є частиною вказаного
аудіовізуального твору, яка може
використовуватися самостійно, а тому
розглядається як твір.

Статтею 443 ЦК України встановлено, що
використання твору здійснюється лише
за згодою автора, крім випадків
правомірного використання твору без
такої згоди, встановлених цим Кодексом
та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України
та частини третьої статті 15 Закону
майновими правами інтелектуальної
власності на твір є: право на
використання твору; виключне право
дозволяти використання твору; право
перешкоджати неправомірному
використанню твору, в тому числі
забороняти таке використання; інші
майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону
передбачено, що використання твору
будь-якою особою допускається виключно
на основі авторського договору, за
винятком випадків правомірного
використання, передбачених статтями 21 -
25 цього Закону.

В п. 26 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12
року № 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" із змінами і доповненнями,
також зазначено, що використання
творів та/або об'єктів суміжних прав, -
якщо інше не встановлено законом, -
допускається лише на підставі
передбаченого статтею 1107 ЦК України
договору щодо розпоряджання майновими
правами інтелектуальної власності. При
цьому господарським судам слід мати на
увазі таке: майнові права, не зазначені
в договорі як передані чи дозволені до
використання, вважаються непереданими
та недозволеними; предметом договору
не можуть бути права на використання
творів, які не були чинними; невиключні
права, одержані за ліцензійним
договором, можуть у подальшому
передаватися іншим особам, якщо це
прямо передбачено у первісному
договорі; якщо в ліцензійному договорі
на видання, опублікування чи інше
відтворення твору або об'єкта суміжних
прав винагорода визначається у вигляді
фіксованої суми, то в договорі має бути
зазначено як його істотну умову
максимальний тираж твору або об'єкта
суміжних прав. Примірники творів або
об'єктів суміжних прав, відтворені
понад установлений тираж, є
контрафактними. Будь-які пробні чи
технологічні тиражі повинні входити до
встановленого договором розміру
тиражу.

В матеріалах справи відсутні докази,
які б свідчили про наявність у
відповідача правових підстав для
використання аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу "Маша и
Мєдвєдь", або його частини.

Вбачається, що 21.03.2014 року, двічі 04.04.2014
року та 07.04.2014 року, в магазині,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1,
торгівлю в якому здійснює ФОП ОСОБА_4,
представником позивача було придбано
товар: кукурудзяні палички "ПІК НІК" в
поліетиленовій упаковці з малюнками,
на яких зображений персонаж "Маша" із
різних кадрів серій
мультиплікаційного серіалу "Маша и
Мєдвєдь" та нанесено напис "Маша и
Медведь". Виробником кукурудзяних
паличок вказано Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Суперлакомка" (а.с.89-90). Придбання
зазначеного товару підтверджується не
фіскальними чеками (а.с.91-93).

Встановлено, що на упаковці товару -
кукурудзяних паличках "ПІК НІК", який
реалізовувався відповідачем,
відтворено персонаж "Маша" з
аудіовізуального твору "Маша і
Мєдвєдь", власником виключних
майнових прав на який є позивач.

У пункті "г" частини першої статті 52
Закону встановлено, що за захистом
свого авторського права і (або)
суміжних прав суб'єкти авторського
права та суміжних прав мають право
звертатися в установленому порядку до
суду та інших органів відповідно до їх
компетенції.

При порушеннях будь-якою особою
авторського права і (або) суміжних прав,
передбачених статтею 50 цього Закону,
недотриманні передбачених договором
умов використання творів і (або)
об'єктів суміжних прав, використанні
творів і об'єктів суміжних прав з
обходом технічних засобів захисту чи з
підробленням інформації і (або)
документів про управління правами чи
створенні загрози неправомірного
використання об'єктів авторського
права і (або) суміжних прав та інших
порушеннях особистих немайнових прав і
майнових прав суб'єктів авторського
права і (або) суміжних прав суб'єкти
авторського права і (або) суміжних прав
мають право: подавати позови про
відшкодування збитків (матеріальної
шкоди), включаючи упущену вигоду, або
стягнення доходу, отриманого
порушником внаслідок порушення ним
авторського права і (або) суміжних прав,
або виплату компенсацій.

Пунктом "г" частини 2 ст. 50 Закону
передбачено, що суд має право
постановити рішення чи ухвалу про
виплату компенсації, що визначається
судом, у розмірі від 10 до 50000
мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу.

Позивачем визначено суму компенсації в
розмірі 10 мінімальних заробітних плат,
що складає 12180,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Частиною другою цієї
статті визначено способи захисту
цивільних прав та інтересів. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Частиною першою статті 432 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
права інтелектуальної власності
відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Законами України про набуття та
здійснення права на конкретні об'єкти
інтелектуальної власності, зокрема,
статтею 52 Закону України "Про авторське
право і суміжні права" також
передбачено способи захисту
відповідного права, в тому числі і
право на стягнення компенсації.

В п. 51 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12
року № 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" із змінами і доповненнями,
зазначено, що за змістом статті 52
Закону України "Про авторське право і
суміжні права" у зв'язку з порушенням
авторського права і (або) суміжних прав
є можливим одночасне застосування
кількох передбачених зазначеною
статтею способів цивільно-правового
захисту таких прав, у тому числі й у
розгляді різних судових справ. Крім
відшкодування збитків як загального
способу захисту порушених прав,
відповідно до пункту "г" частини першої
статті 52 Закону України "Про авторське
право і суміжні права" суб'єкт
авторського права і (або) суміжних прав
може вимагати виплати компенсації
замість відшкодування збитків або
стягнення доходу.

Компенсація підлягає виплаті у разі
доведення факту порушення майнових
прав суб'єкта авторського права та/або
суміжних прав, а не розміру заподіяних
збитків. Таким чином, для задоволення
вимоги про виплату компенсації
достатньо наявності доказів вчинення
особою дій, які визнаються порушенням
авторського права та/або суміжних прав,
а розмір збитків суб'єкт такого права
доводити не зобов'язаний. Водночас
розмір доведених збитків має
враховуватися господарським судом у
визначенні розміру компенсації (п. 51.2.
Постанови).

Розмір компенсації визначається судом
у межах заявлених вимог у залежності
від характеру порушення, ступеню вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується: тривалість порушення та
його обсяг (одно- або багаторазове
використання об'єкта авторського
права); передбачуваний розмір збитків
потерпілої особи; розмір доходу,
отриманого внаслідок правопорушення;
кількість потерпілих осіб; наміри
відповідача; наявність раніше вчинених
відповідачем порушень виключного
права даного позивача; можливість
відновлення попереднього стану та
необхідні для цього зусилля тощо.
Відповідні мотиви визначення розміру
компенсації мають бути наведені в
судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації
господарський суд має виходити з того
розміру мінімальної заробітної плати,
який установлено на час прийняття
судом відповідного рішення.

В статті 11 Закону України "Про
авторське право і суміжні права"
передбачено, що особа, яка має
авторське право, для сповіщення про
свої права може використовувати
знак охорони авторського права, який
складається з таких елементів:
латинська літера "С" обведена колом;
ім'я особи, яка має авторське право;
рік першої публікації твору.

В матеріалах справи відсутні докази,
які б свідчили про сповіщення
позивачем про його авторські права з
метою запобігання їх порушенню.

Наявні в матеріалах справи докази
свідчать, що виробником кукурудзяних
паличок "ПІК НІК" вказано Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Суперлакомка" (третя особа). Жодних
доказів, які б свідчили, про
наявність або відсутність правових
підстав для використання третьою
особою частини аудіовізуального твору
- мультиплікаційного серіалу "Маша и
Мєдвєдь" шляхом розміщення частини
цього твору (персонажу "Маша") на
упаковці кукурудзяних паличок "ПІК
НІК" немає.

Наявні в матеріалах справи докази
не містять відомостей про те, що
позивач замовляв виготовлення
кукурудзяних паличок "ПІК НІК" з
розміщенням на їх упаковці персонажу
"Маша" з метою подальшої реалізації.

Наявні в матеріалах справи докази
не містять відомостей про те, що
позивач здійснював оптовий продаж
кукурудзяних паличок "ПІК НІК" з
розміщеним на їх упаковці персонажем
"Маша".

Встановлено, що після виявлення
представниками позивача першого факту
реалізації відповідачем
кукурудзяних паличок "ПІК НІК" з
розміщеним на їх упаковці персонажем
"Маша", позивач не звертався до
відповідача з вимогами щодо
припинення такої реалізації або з
будь-яким іншим зверненням з метою
припинення порушень авторських прав
позивача. Натомість, зібрані у справі
докази свідчать, що позивач
продовжував фіксувати такі факти в
період з 21.03.2014 року по 07.04.2014 року.

Також відсутні докази, які б свідчили
про передбачуваний розмір збитків
потерпілої особи (позивача) або розмір
доходу відповідача, отриманого
внаслідок реалізації кукурудзяних
паличок "ПІК НІК", на упаковці яких
розміщено зображений персонаж "Маша"
із різних кадрів серій
мультиплікаційного серіалу "Маша и
Мєдвєдь".

Наявні в матеріалах справи докази (не
фіскальні чеки від 21.03.2014 року, 04.04.2014
року та 07.04.2014 року) свідчать, що
відповідачем було реалізовано чотири
одиниці товару - кукурудзяних паличок
"ПІК НІК" на упаковці яких зображений
персонаж "Маша" із різних кадрів серій
мультиплікаційного серіалу "Маша и
Мєдвєдь", вартість цього товару
складає 2,70 грн. за кожну упаковку.
Відповідачем здійснювалася
реалізація саме кукурудзяних паличок,
які знаходилися в упаковці, на якій
було зображено персонаж "Маша". При
цьому, місцевий суд вірно зазначив, що
в процесі споживання кукурудзяних
паличок їх упаковка розривається,
тобто зазнає пошкоджень. Розмір
доходу відповідача від реалізації
зазначених кукурудзяних паличок, в
будь-якому випадку, менший за 10,80 грн.
(2,70х4=10,80), оскільки в ціну 2,70 грн. за
одну одиницю товару, як мінімум,
включені витрати безпосередньо
пов'язані з виробництвом цієї
продукції, зумовлені технологією та
організацією виробництва (прямі
матеріальні витрати, прямі витрати на
оплату праці, інші прямі витрати),
можливі наднормативні витрати та
інші операційні витрати
(адміністративні витрати, витрати на
збут та інші).

Вбачається, що відповідач вказував на
відсутність у нього намірів
порушувати авторські права позивача
і, що ним було одноразово придбано на
оптовому ринку 15 одиниць товару -
кукурудзяних паличок, чотири з яких,
в подальшому, були придбані саме
позивачем. Решта упаковок, відразу
після отримання позовної заяви, були
вилучені з торговельного залу і
більше не реалізовувалися. Відповідач
також зазначав, що на момент
реалізації кукурудзяних паличок йому
не було і не могло бути відомо про
наявність у позивача виключних прав
на аудіовізуальний твір "Маша и
Мєдвєдь". Відповідач також вказував,
що після з'ясування, під час розгляду
даного спору, обставин наявності у
позивача прав на аудіовізуальний
твір "Маша и Мєдвєдь" забезпечить в
майбутньому дотримання авторських
прав позивача всіма залежними від
відповідача способами.

Докази наявності раніше вчинених
відповідачем порушень виключного
права позивача на аудіовізуальний
твір "Маша и Мєдвєдь", відсутні.

У пункті 28 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" зазначено, що з огляду на
приписи статті 33 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) щодо обов'язку доказування
і подання доказів господарському суду
у вирішенні питання про те, якій
стороні належить доводити обставини,
що мають значення для справи про захист
авторського права чи суміжних прав,
слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність
йому авторського права та/або суміжних
прав чи права на їх захист, а також факт
використання об'єктів даних прав
відповідачем, а в разі заявлення вимог
про відшкодування шкоди - розмір шкоди
і причинно-наслідковий зв'язок між
завданою шкодою та діями відповідача. У
випадках коли права автора засвідчено
свідоцтвом, виданим в установленому
порядку уповноваженим органом, власник
майнових прав інтелектуальної
власності на твір, які було передано на
зазначений у свідоцтві твір,
звільняється від доведення належності
йому відповідних прав; у таких випадках
обов'язок доведення належності цих
прав іншій особі, ніж та, що зазначена у
свідоцтві, покладається на
відповідача;

2) відповідач має довести додержання
ним вимог Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) і Закону України "Про
авторське право і суміжні права" (далі -
Закон) при використанні ним твору
та/або об'єкту суміжних прав; в іншому
разі фізична або юридична особа
визнається порушником авторського
права та/або суміжних прав, і для неї
настають наслідки, передбачені цими
законодавчими актами. Крім того,
відповідач повинен спростувати
визначену цивільним законодавством
презумпцію винного заподіяння шкоди
(статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору,
пов'язаного з порушенням авторського
права та/або суміжних прав, не є
достатнім загальне посилання суду на
використання твору та/або об'єкта
суміжних прав позивачем: мають бути
з'ясовані конкретні форма і спосіб
використання кожного об'єкта такого
права.

Статтею 435 ЦК України передбачено, що
первинним суб'єктом авторського права
є автор твору. За відсутності доказів
іншого автором твору вважається
фізична особа, зазначена звичайним
способом як автор на оригіналі або
примірнику твору (презумпція
авторства). Суб'єктами авторського
права є також інші фізичні та юридичні
особи, які набули прав на твори
відповідно до договору або закону.

Тому суд першої інстанції законно і
обґрунтовано відмовив ТОВ «Маша і
Мєдвєдь» у задоволенні позову,
пославшись на малозначущість
порушеного права позивача.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України,
ст.ст. 1, 8, 9, 11, 50-52 Закону України "Про
авторське право і суміжні права",
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «Маша і Мєдвєдь»
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду м.Києва від 29.09.2014р.
у справі №910/10421/14 - без змін.

Справу №910/10421/14 повернути до
господарського суду м.Києва.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя
В.О. Пантелієнко

Судді
М.Л. Доманська

Л.Л. Гарник