КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Справа№ 910/12388/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

за участю представників:

від прокуратури: не з'явився

від позивача: Кириченко А.Б. - за дов.

від відповідача: Бессмертна М.М. -
директор

Тузова В.О. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Орєст»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 20.08.2014

у справі № 910/12388/14

за позовом Київського
міжрайонного екологічного прокурора
Дніпровської екологічної прокуратури
в інтересах держави в особі Київської
міської ради

до Приватного підприємства
«Орєст»

про внесення змін до
договору

ВСТАНОВИВ:

Київський міжрайонний екологічний
прокурор Дніпровської екологічної
прокуратури (далі, прокурор) звернувся
до Господарського суду міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради (далі, позивач) з позовом
до Приватного підприємства «Орєст»
(далі, відповідач) про внесення змін до
пункту 4.2. Договору оренди земельної
ділянки, укладеного між позивачем та
відповідачем, зареєстрованого
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), про що
зроблено запис від 23.07.2004 за № 63-6-00143 у
книзі записів державної реєстрації
договорів, виклавши його у такій
редакції:

«п. 4.2 річна орендна плата за земельну
ділянку, відповідно до положень ст. 288
Податкового кодексу України,
встановлюється у розмірі 3 (трьох)
відсотків від її нормативної грошової
оцінки».

Позов мотивовано тим, що розмір
орендної плати, передбачений чинними
умовами договору оренди, є нижчим за
мінімальний розмір орендної плати,
який встановлено Податковим кодексом
України. Оскільки відповідач не
звертався до позивача із заявою про
укладення додаткової угоди про
збільшення розміру орендної плати та
договір оренди не приведено у
відповідність до вимог законодавства,
прокурор звернувся з даним позовом до
суду.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 20.08.2014 позовні вимоги
задоволено в повному обсязі.

Внесено зміни до пункту 4.2. Договору
оренди земельної ділянки, укладеного
між Київською міською радою та
Приватним підприємством «Орєст»,
зареєстрованого Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), про
що зроблено запис від 23.07.2004 за № 63-6-00143
у книзі записів державної реєстрації
договорів, виклавши його у такій
редакції:

«п. 4.2 Річна орендна плата за земельну
ділянку, відповідно до положень ст. 288
Податкового кодексу України,
встановлюється у розмірі 3 (трьох)
відсотків від її нормативної грошової
оцінки».

Присуджено до стягнення з Приватного
підприємства «Орєст» на користь
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1 218 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Приватне підприємство «Орєст»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, відповідно до якої просить
скасувати повністю рішення
Господарського суду міста Києва від
20.08.2014 у справі № 910/12388/14 та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач зазначає, що всупереч
вимогам статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
частини 5 статті 12 Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності», статті 22 Закону України
«Про порядок висвітлення діяльності
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування в Україні
засобами масової інформації» рішення
Київської міської ради № 89/9146 від 28.02.2013
«Про внесення змін до договорів оренди
земельних ділянок у частині приведення
розміру річної орендної плати у
відповідність до положень статті 288
Податкового кодексу України» було
оприлюднене в друкованому виданні
«Хрещатик» від 02.04.2013 випуск № 33 (1161) не
у якості рішення, а у якості
інформаційного повідомлення, тобто,
без додатку, який є невід'ємною
частиною цього рішення, внаслідок чого,
із засобів масової інформації
неможливо взагалі визначити конкретне
коло суб'єктів, на яких
розповсюджується рішення Київської
міської ради № 89/9146 від 28.02.2013.

Також, скаржник зазначає, що позивачем,
всупереч вимог цивільного та
земельного законодавства України не
дотримано встановлений порядок зміни
цивільно-правових відносин оренди,
оскільки не надіслано жодних вимог
та/або пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди, не дотримано
розумного строку для отримання
відповіді на пропозицію, не вчинено
будь-яких активних дій, спрямованих на
зміну умов договору оренди.

Водночас, відповідач наголосив на тому,
що ним ще з 2012 року сплачується орендна
плата у розмірі 3 % від нормативної
грошової оцінки спірної земельної
ділянки, а тому у відповідача відсутній
будь-який податковий борг по сплаті
орендної плати.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Орєст» у
справі № 910/12388/14 було передано на
розгляд колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Михальська
Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.09.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та розгляд справи
призначено на 07.10.2014.

Представники прокуратури та позивача у
судове засідання, призначене на 07.10.2014,
не з'явились, про причини неявки суд не
повідомили, у зв'язку з чим ухвалою
Київського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014 розгляд
справи було відкладено на 04.11.2014.

Представники відповідача у судовому
засіданні 04.11.2014 підтримали доводи,
викладені у апеляційній скарзі,
просили її задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати, а у
задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача письмового
відзиву на апеляційну скаргу не надав,
у судовому засіданні 04.11.2014 проти її
задоволення заперечував, просив
залишити рішення Господарського суду
міста Києва від 20.08.2014 у справі № 910/12388/14
без змін.

Представник прокуратури у судове
засідання 04.11.2014 не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи
містяться докази належного
повідомлення прокурора про дату, час і
місце проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги, а саме
повідомлення про вручення поштових
відправлень, колегія суддів вважає
можливим здійснити перевірку рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку за наявними матеріалами справи
та без участі представника
прокуратури.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

25.06.2004 між Київською міською радою
(орендодавець) та Приватним
підприємством «Орєст» (орендар)
укладено Договір оренди земельної
ділянки, який зареєстровано Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), про що зроблено запис
від 23.07.2004 за № 63-6-00143 у книзі записів
державної реєстрації договорів (далі,
Договір; том 1, а.с. 15-23).

Відповідно до статті 13 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Як вбачається зі змісту Договору,
орендодавець на підставі пункту 34
рішення Київської міської ради від
27.11.2003 № 236/1111, за актом
приймання-передачі передає, а орендар
приймає в оренду (строкове платне
користування) земельну ділянку для
будівництва, експлуатації та
обслуговування зони відпочинку,
загальною площею 39 616 кв.м, яка
знаходиться на Дніпровській
набережній (район затоки Берковщина) у
Дарницькому районі м. Києва (далі,
об'єкт оренди, земельна ділянка).

Відповідно до пункту 3.1 Договору строк
дії Договору - 25 років.

Згідно пункту 2.2. Договору нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
згідно з витягом з технічної
документації № Ю-27936/2004 Головного
управління земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (КМДА) від
13.05.2004 становить 3 963 274,40 грн.

У відповідності до статті 21 Закону
України «Про оренду землі» орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Так, пунктом 4.2 Договору сторонами було
погоджено, що річна оренда плата за
земельну ділянку встановлюється у
розмірі 2 відсотків від її нормативної
грошової оцінки.

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий
кодекс України, положеннями якого
передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем
(стаття 288 Податкового кодексу України).

Статтею 288.5.1 Податкового кодексу
України визначено, що розмір орендної
плати встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою 3 відсотків нормативної
грошової оцінки.

З метою приведення у відповідність до
вимог законодавства істотних умов
договорів оренди земельних ділянок,
відповідно до статті 30 Закону України
«Про оренду землі», статей 40, 41, 286, 288
Податкового кодексу України 28.02.2013
Київською міською радою прийнято
рішення № 89/9146 «Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру річної
орендної плати у відповідність до
положень статті 288 Податкового кодексу
України» (далі, Рішення; том 1, а.с. 24-26).
Відповідно до вказаного Рішення орган
місцевого самоврядування вирішив
внести зміни до договорів оренди
земельних ділянок в частині річної
орендної плати, встановивши її у
розмірі 3 % від нормативної грошової
оцінки. Зазначеним Рішенням було
покладено обов'язок на орендарів
земельних ділянок, зокрема, Приватне
підприємство «Орєст» забезпечити
оформлення внесення відповідних змін
до договорів оренди земельних ділянок.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» рада в межах своїх
повноважень приймає нормативні та інші
акти у формі рішень.

Згідно частини 5 статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування
нормативно-правового характеру
набирають чинності з дня їх офіційного
оприлюднення, якщо органом чи
посадовою особою не встановлено
пізніший строк введення цих актів у
дію.

Відповідно до статті 22 Закону України
«Про порядок висвітлення діяльності
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування в Україні
засобами масової інформації» рішення
органів місцевого самоврядування
публікуються в офіційних виданнях
(відомостях, бюлетенях, збірниках,
інформаційних листках тощо) та
друкованих засобах масової інформації
відповідних органів державної влади та
органів місцевого самоврядування.

Як вбачається із матеріалів справи,
рішення Київської міської ради
№ 89/9146 «Про внесення змін до договорів
оренди земельних ділянок у частині
приведення розміру річної орендної
плати у відповідність до положень
статті 288 Податкового кодексу України»
від 28.02.2013 було офіційно оприлюднено
02.04.2013 у газеті Київської міської ради
«Хрещатик» випуск № 33(1161) (том 1, а.с. 88)
та, як зазначає позивач, на офіційному
веб-сайті Київської міської ради.

Таким чином, рішення Київської міської
ради № 89/9146 було опубліковане у
відповідності до вимог чинного
законодавства України.

Пунктом 3 Рішення покладено обов'язок
на Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
проінформувати про прийняття цього
рішення, зокрема, орендарів земельних
ділянок, у тому числі, і відповідача у
справі.

Як вбачається із матеріалів справи,
19.06.2013 Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
листом № 05704-12859 (том 1, а.с. 27) повідомив
Приватне підприємство «Орєст» про
прийняття Київською міською радою
Рішення № 89/9146, яким, відповідно,
встановлено орендну плату у розмірі 3 %
від нормативної грошової оцінки
земельних ділянок, вказавши, що дане
Рішення було опубліковане у газеті
«Хрещатик» та на офіційному веб-сайті
Київської міської ради.

Таким чином, відповідач не міг не знати
про рішення Київської міської ради №
89/9146 «Про внесення змін до договорів
оренди земельних ділянок у частині
приведення розміру річної орендної
плати у відповідність до положень
статті 288 Податкового кодексу України»
від 28.02.2013, втім, не забезпечив
оформлення внесення відповідних змін
до спірного Договору.

Відповідно до пункту 4.3. Договору
розмір орендної плати може змінюватись
за згодою сторін шляхом прийняття
відповідного рішення Київською
міською радою та внесення змін до цього
Договору .

Розмір орендної плати може
переглядатись у випадках, передбачених
законом, за згодою сторін, але не
частіше ніж один раз на рік (пункт 4.7.
Договору).

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про
оренду землі» зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом; а
також у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору (стаття 652 Цивільного кодексу
України).

Згідно статті 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Таким чином, проаналізувавши положення
чинного законодавства України, колегія
суддів, погоджуючись із висновками
суду першої інстанції, зазначає, що як
на момент укладення спірного Договору,
так і на момент розгляду спору в суді,
орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності
була/є регульованою ціною, що, в свою
чергу, свідчить про наявність підстав
для перегляду розміру орендної плати -
у разі законодавчої зміни її
граничного розміру.

Відповідно до пункту 2.18. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 6 від 17.05.2011 «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» вирішення спорів про
внесення змін до договору пов'язане із
застосуванням положення частини 1
статті 626 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої договір є
узгодженим волевиявленням двох або
більше сторін, і тому суд не може
зобов'язати іншу сторону договору
внести зміни до нього. Отже,
зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Пунктом 2.19. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
17.05.2011 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» у разі
прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку.

Судам слід враховувати, що розмір
орендної плати за землю визначається
сторонами у договорі, в тому числі може
визначатися шляхом встановлення
відсоткового відношення до
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, що відповідає чинному
законодавству України, зокрема,
приписам частини першої статті 15,
статті 21 Закону України «Про оренду
землі».

Статтею 30 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Водночас, як зазначено у пункті 2.19.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
17.05.2011 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин», оскільки
орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності є
регульованою ціною, то законодавча
зміна граничного розміру цієї плати
може бути підставою для перегляду
розміру орендної плати, встановленої
умовами договору. При цьому надсилання
відповідачеві пропозицій щодо
внесення змін до договору оренди є
правом, а не обов'язком позивача, тому
недотримання останнім вимог частини
другої статті 188 Господарського
кодексу України щодо надсилання іншій
стороні пропозицій про зміну умов
договору не позбавляє його права
звернутися до господарського суду з
позовом про зміну умов договору.

Враховуючи вищезазначене, посилання
скаржника у апеляційній скарзі на
недотримання позивачем порядку зміни
умов договору оренди, зокрема,
ненаправлення відповідачу відповідної
пропозиції, є безпідставними,
необґрунтованими, а відтак, колегією
суддів відхиляються.

Посилання апелянта на відсутність у
нього будь-якого податкового боргу по
сплаті орендної плати за Договором не
приймаються судом до уваги, оскільки
зазначена обставина не впливає та не
звільняє відповідача від обов'язку
щодо забезпечення оформлення внесення
відповідних змін до договору оренди
земельної ділянки, покладеного на
нього Рішенням № 89/9146.

Таким чином, враховуючи те, що розмір
орендної плати за землю було
законодавчо змінено, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності підстав для
зміни Договору у частині, що стосується
розміру орендної плати за
користування земельною ділянкою.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи
спір по суті заявлених позовних вимог,
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив обставини справи, дав їм
належну правову оцінку, дійшов
правильних висновків щодо прав та
обов'язків сторін, які ґрунтуються на
належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог Київського
міжрайонного екологічного прокурора
Дніпровської екологічної прокуратури
в інтересах держави в особі Київської
міської ради, а заперечення скаржника,
викладені у апеляційній скарзі, не
приймає до уваги, оскільки останні не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає рішення суду по даній справі
обґрунтованим та таким, що відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи,
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається. Апеляційна скарга
Приватного підприємства «Орєст» є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства «Орєст» на рішення
Господарського суду міста Києва від
20.08.2014 у справі № 910/12388/14 залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 20.08.2014 у справі №
910/12388/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/12388/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Ю.Б. Михальська

Судді
Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко