ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" листопада 2014 р. Справа №
916/4028/14 Господарський суд
Одеськоїобласті у складі:

Суддя
Зайцев Ю.О.

При секретарі судового засідання
Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (свідоцтво НОМЕР_2
від 26.07.2014р.);

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юніком-С" про
стягнення 1 266,58грн., суд -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 02.10.2014р. Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юніком-С"
про стягнення 25 752,83грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 06.10.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження з
призначенням справи до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

22.10.2014р. у судовому засіданні
представником позивача надано суду
заяву відповідно до якої, просить суд
залучити до матеріалів справи докази
оплати відповідачем основною суми
боргу за даним позовом у сумі 24 486,25 грн.

У судовому засіданні 03.11.2014р.
представником позивача надано
додаткові пояснення по справі
відповідно до яких, зменшено позовні
вимоги до відповідача.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся, про причини неявки суд не
повідомив; про дату, місце та час
проведення вказаного судового
засідання суду був повідомлений
належним чином, про що свідчить наявне
у матеріалах справи поштове
повідомлення про вручення ухвали суду
з зазначенням вказаних відомостей
відповідачу (вх.№44447/14 від 17.10.2014р.);
правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК
України не скористався.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа
ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про
деякі питання, порушені в доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
викладена правова позиція, згідно якої
відмітка про відправку процесуального
документа суду на зворотньому аркуші у
лівому нижньому куті першого
примірника процесуального документа є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам у
справі та іншим особам, які брали
участь у справі, а коли йдеться про
ухвалу, де зазначено про час і місце
судового засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
засідання. При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення скеровувались на адресу
відповідача визначену в позовній заяві
та у витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 10.10.2012 р., суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі відповідача за наявними в
ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

03.11.2014 р. у судовому засіданні після
повернення з нарадчої кімнати було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті 85
ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, суд
встановив:

02.011.2012р. між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі -
постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Юніком-С"
(далі - покупець) укладено договір
поставки №02/11/12 (далі - Договір).

Згідно п.1.1. вказаного Договору,
постачальник у відповідності з умовами
цього договору зобов'язується
поставити, а покупець прийняти і
оплатити товар в кількості, за назвами
і цінами, вказаними в
товаросупровідній документації на
кожну партію товару.

Пунктом 2.1. Договору, встановлено, що
ціна по кожному найменуванню і на кожну
партію товару погоджена сторонами і
вказується в товаросупровідній
документації на кожну партію товару.

Відповідно до п. 2.2. Договору, умовами
оплати є передоплата.

За умовами п.п. 2.3.,2.4. Договору,
розрахунки за даним договором
здійснюються в національній валюті
України. Оплата здійснюється на
підставі виставленого рахунку або
накладних шляхом перерахунку грошових
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника, вказаний в даному
договорі, або готівковим розрахунком з
оформленням документів у
відповідності з вимогами діючого
законодавства. Загальна сума даного
договору не обмежена і складається із
сум поставок товару за даним договором.

Згідно п.3.1. Договору, товар
поставляється партіями у
відповідності з заявкою покупця, в якій
вказується асортимент, кількість
товару, строк поставки.

Відповідно до п. 3.3. Договору, при
передачі товару постачальник
зобов'язаний передати всю необхідну
документацію на товар, а покупець
зобов'язаний прийняти товар і
підписати всі необхідні документи, які
підтверджують передачу товару.

Згідно положень п.п. 7.1.,7.2. Договору, у
випадку невиконання або неналежного
виконання сторонами своїх обов'язків
за даним договором вони несуть
відповідальність, передбачену діючим
законодавством України. У випадку
просрочки оплати за даним договором
покупець виплачує постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожен день просрочки.

Проте, як зазначає позивач в позовній
заяві, протягом 2012-2013р.р. ФОП ОСОБА_2
належним чином виконувала умови
договору та здійснювала поставки
товару м'ясної продукції ТОВ "Юніком-С",
яке прийняло товар, однак до цього часу
в повному обсязі не здійснило його
оплату.

04.07.2014р. між позивачем та відповідачем
було підписано акт звірки відповідно
до якого, за відповідачем рахується
заборгованість станом на 04.07.2014р. у сумі
24 486,25 грн.

11.07.2014р. ФОП ОСОБА_2 надіслала на адресу
ТОВ "Юніком-С" вимогу про сплату у
семиденний строк боргу за договором
поставки у розмірі 24 486,25 грн., яка
отримана відповідачем, згідно відмітки
на вимозі, 14.07.2014р. Проте, відповідач
будь-яких дій щодо викладених у
претензії вимог не здійснив.

З наведених підстав позивач звернувся
до господарського суду Одеської
області з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юніком-С"
25 752,83 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.Правочин,
різновидом якого є договори - основний
вид правомірних дій - це волевиявлення
осіб, безпосередньо спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків. При цьому,
ст.12 ЦК України передбачає, що особа
здійснює свої цивільні права вільно на
власний розсуд.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Правові відносини сторін виникли на
підставі договору поставки від 02.11.2012р.
№ 02/11/12, відповідно до п.1.1.
якого, передбачено, що постачальник у
відповідності з умовами цього договору
зобов'язується поставити, а покупець
прийняти і оплатити товар в кількості,
за назвами і цінами, вказаними в
товаросупровідній документації на
кожну партію товару.

Поставка товару підтверджується
наявними в матеріалах справи
видатковими накладними, а саме: -
накладна від 29.10.2012р. № РН-0001519 на суму 3
150,00 грн.; накладна від 08.11.2012р. № РН-0001585
на суму 945,00 грн.; накладна від 15.11.2012р.
№ РН-0001615 на суму 4 410,00 грн.;
накладна від 28.11.2012р. № РН-0001669 на суму
7 428,00 грн; накладна від 04.12.2012р. №
РН-0001703 на суму 945,00 грн.; накладна від
07.12.2012р. № РН-0001723 на суму 2 520,00 грн;
накладна від 13.12.2012р. № РН-0001758 на суму 4
095,00 грн; накладна від 09.01.2013р. № РН-0000018
на суму 20 391,00 грн.; накладна від 06.03.2013р.
№ РН-0000258 на суму 22 366,80 грн.; накладна
від 11.04.2013р. № РН-0000504 на суму 22 414,92 грн.;
накладна від 16.05.2013р. № РН-0000800 на суму 4
259,50 грн.; накладна від 17.05.2013р. № РН-0000812
на суму 1 480,50 грн.; накладна від 17.05.2013р.
№ РН-0000822 на суму 7 402,50 грн.; накладна від
06.06.2013р. № РН-0000949 на суму 6 966,00 грн.;
накладна від 10.07.2013р. № РН-0001225 на суму 2
574,84 грн.; накладна від 02.08.2013р. № РН-0001441
на суму 2 616,25 грн.; накладна від 13.08.2013р.
№ РН-0001507 на суму 2 633,75 грн.; накладна від
16.08.2013р. № РН-0001537 на суму 2 600,50 грн.;
накладна від 29.08.2013р. № РН-0001605 на суму 9
885,00 грн.; накладна від 06.09.2013р. № РН-0001646
на суму 10 494,75 грн.; накладна від 05.10.2013р.
№ РН-0001833 на суму 19 465,26 грн.; накладна
від 10.12.2013р. № РН-0002187 на суму 8 677,20 грн.;
накладна від 26.12.2013р. № РН-0002284 на суму
18538,70 грн.

Заборгованість за договором
підтверджується підписаним між
позивачем та відповідачем актом звірки
від 04.07.2014р. відповідно до якого, за
відповідачем рахується заборгованість
станом на 04.07.2014р. у сумі 24 486,25 грн.

Проте, 22.10.2014р. у судовому засіданні
представником позивача надано суду
заяву відповідно до якої, просить суд
залучити до матеріалів справи докази
оплати відповідачем основною суми
боргу за даним позовом у сумі 24 486,25 грн.

У судовому засіданні 03.11.2014р.
представником позивача надано
додаткові пояснення по справі
відповідно до яких зменшено позовні
вимоги до відповідача, які станом на
03.11.2014р. складають 1 266,58 грн.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи вищезазначене, суд припиняє
провадження в частині вимоги про
стягнення з відповідача суми основного
боргу в розмірі 24 486,25 грн., у зв'язку із
відсутністю, станом на 03.11.2014р.,
предмету спору за даною вимогою.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача за прострочення виконання
зобов'язання пені у сумі 955,97 грн., 3%
річних у сумі 114,72 грн., інфляційні
збитки у сумі 195,89 грн. суд зазначає
наступне.

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є господарські санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Якщо за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання встановлено
штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями. Законом або договором
можуть бути передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції. Вимогу щодо сплати штрафних
санкцій за господарське
правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи
законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, -
уповноважений орган, наділений
господарською компетенцією.

Право на неустойку, як зазначено у ст.
550 Цивільного кодексу України, виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунок пені у сумі 955,97
грн., 3% річних у сумі 114,72 грн.,
інфляційних збитків у сумі 195,89 грн.,
наданий позивачем, суд встановив, що
такий розрахунок відповідає вимогам
чинного законодавства, здійснений
належним чином, у зв'язку з чим позовні
вимоги в даній частині підлягають
судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Відповідно до ст.44, 49 ГПК України
витрати позивача по сплаті судового
збору покладаються на відповідача у
справі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Провадження в частині вимоги про
стягнення з відповідача суми основного
боргу в розмірі 24 486,25 грн. - припинити.

2. Позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юніком-С"
про стягнення 1 266,58грн. - задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юніком-С" (65007, м.
Одеса, вул. Генерала Цветаєва, 3, корп.5;
код ЄДРЮО та ФОП 32323417; р/р9201 в АБ
«Південний», м. Одеса, МФО 328209) на
користь Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2 (65074, АДРЕСА_1; код ЄДРЮО та ФОП
НОМЕР_1; р/р НОМЕР_3) пеню у сумі - 955,97 грн.
/дев'ятсот п'ятдесят п'ять грн. 97 коп./, 3%
річних у сумі - 114,72 грн. /сто
чотирнадцять грн. 72 коп./, інфляційні
збитки у сумі - 195,89 грн. /сто дев'яносто
п'ять грн. 89 коп./ та судовий збір у
розмірі 1 827,00 грн. /одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн./

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та підписано
10.11.2014 р.

Суддя
Ю.О. Зайцев