ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" жовтня 2014 р.Справа № 924/1411/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

суддя Танасюк О.Є., розглянувши
матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Енергія" м.Київ

до дочірнього підприємства
"Хмельницький облавтодор" відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" м. Хмельницький

про стягнення 345386,72 грн., з яких: 286219,50
грн. - основний борг, 23374,11 грн. - пеня,
4022,75 грн. - 3% річних, 31770,36 грн. -
інфляційні втрати.

Представники сторін:

позивач: Валігура О.О. - представник за
довіреністю від 04.08.14,

відповідач: Мамчур Р.В. - представник за
довіреністю №30-14 від 24.04.2014.

У судовому засіданні згідно зі ст.
85 ГПК України оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача 478984,31 грн., з яких: 286219, 50
грн. - основний борг, 24630,55 грн. - пеня,
4022,75 грн. - 3% річних, 33487,68 грн. -
інфляційні втрати, 130 623,84 грн. - збитки у
вигляді упущеної вигоди.

Ухвалою суду від 16.10.2014р. прийнято заяву
позивача про зменшення позовних вимог,
в якій просив стягнути 346643,16 грн., з
яких: 286219,50 грн. - основний борг, 24630,55
грн. - пеня, 4022,75 грн. - 3% річних, 31770,36 грн.
- інфляційні втрати.

В судовому засіданні представник
позивача подав заяву про зменшення
позовних вимог в частині стягнення
пені, в якій просить стягнути 23374,11 грн.
пені. Решту позовних вимог просить
залишити без змін, при цьому загальну
суму позовних вимог визначає в розмірі
345386,72 грн.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
зменшення позовних вимог приймається
судом.

Таким чином, предметом розгляду спору є
стягнення 345386,72 грн., з яких: 286219,50 грн. -
основний борг, 23374,11 грн. - пеня, 4022,75 грн.
- 3% річних, 31770,36 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ
"Торговий Дім "Енергія" посилається на
неналежне виконання дочірнім
підприємством "Хмельницький
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
своїх грошових зобов'язань за
договором поставки №19-14 від 10.02.2014р., на
підставі якого позивачем було
поставлено відповідачу нафтопродукти
на загальну суму 286219,50 грн.

Повідомляє, що 07.08.2014р. відповідачу по
факту існуючого боргу було вручено
вимогу про сплату заборгованості, яка
залишена без відповіді.

Враховуючи, що відповідач не виконує
своїх договірних зобов'язань, позивач
просить суд стягнути 286219,50 грн.
заборгованості. Також заявлено до
стягнення 23374,11 грн. пені, 4022,75 грн. - 3%
річних та 31770,36 грн. інфляційних втрат.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні, у письмовому запереченні
(вих. №1611 від 13.10.2014р.) та у додаткових
запереченнях (вих. №1682 від 27.10.2014р.)
просить відмовити в стягненні збитків,
штрафних санкцій, упущеної вигоди та
індексу інфляції, а всі витрати
покласти на відповідача. Зазначає, що
між сторонами були укладені договори
поставки № 12-14 від 27.01.2014р. та №19-14 від
10.02.2014р. та вказує, що заборгованість за
отримані паливно-мастильні матеріали
становить 393542,50 грн.

Розглядом матеріалів справи
встановлено :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Енергія" є юридичною особою та
включене до ЄДРПОУ, що підтверджується
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 18.09.2014р.

Дочірнє підприємства "Хмельницький
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
є юридичною особою та включене до
ЄДРПОУ, що підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
19.06.2014р. та витягом з ЄДРПОУ від 19.05.2014р.

10.02.2014р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Енергія" (постачальник) та дочірнім
підприємством "Хмельницький
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
(покупець) укладений договір поставки
№19-14, за умовами якого постачальник
зобов'язується передати у власність
покупцю нафтопродукти (надалі - товар),
а покупець зобов'язується прийняти і
сплатити їх вартість на умовах даного
договору.

Кількість, асортимент та ціна товару
зазначається у специфікаціях (форма
специфікації затверджується сторонами
додатком №1), що складаються
постачальником та підтверджуються
шляхом підписання покупцем на умовах
даного договору. Кока специфікація є
невід'ємною частиною даного договору
(п. 1.1. договору).

Згідно з п. 2.2 договору передача покупцю
товару здійснюється в разі надання
покупцем довіреності на отримання
зазначеної кількості товару. Датою
виникнення права власності на товар у
покупця є дата підписання видаткової
накладної та/або товарно-транспортної
накладної з подальшою передачею
видаткової накладної.

Відповідно до п. 2.7 договору одиниця
виміру кількості та кількість поставки
кожної партії товару, що постачається
за договором, визначається у
специфікації.

Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна
на товар формується постачальником і
обумовлюється сторонами на день
підписання специфікації, та
зазначається у самій специфікації.
Ціна даного договору складається з
загальної вартості товару, що
поставляється за даним договором
протягом терміну його дії.

Згідно з п. 3.2 договору постачальник має
право відвантажити товар без
попередньої оплати, а покупець
зобов'язаний оплатити товар у термін,
визначений у відповідній специфікації.

Розрахунок покупцем за товар
здійснюється у національній валюті
України - гривні, шляхом перерахування
безготівкових грошових коштів на
розрахунковий (поточний) рахунок
постачальника. На кожну партію товару
постачальником виписується окремий
рахунок (п. п. 3.5., 3.6. договору).

Згідно з п.4.3 договору у випадку
ненадходження від покупця повної
оплати за відвантажений товар
постачальник має право нарахувати, а
покупець зобов'язується сплатити пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми заборгованості за кожен
день прострочення виконання грошового
зобов'язання.

В п. 4.10 договору сторони дійшли згоди
про те, що при несвоєчасній оплаті
товару постачальник має право
нараховувати, а покупець
зобов'язується сплачувати відсотки за
час користування коштами у розмірі 3%
річних та сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

Рахунок, видаткова накладна та
специфікація на товар є невід'ємними
частинами даного договору (п. 8.1.
договору).

Договір підписаний представниками
сторін та скріплений печатками
підприємств.

11.02.2014р. сторонами підписана
специфікація №15 до договору поставки
№19-14 від 10.02.2014р., в якій визначено, що
покупець має намір оплатити та
прийняти, а постачальник готовий
поставити, при умові виконання
покупцем умов договору поставки
нафтопродукти, а саме, дизельне паливо
марки ДТ-3-К5 сорт F (код УКТ ЗЕД )
вартістю 56656,08 грн. без ПДВ та
відшкодувати транспортні витрати на
суму 2250,00 грн., без ПДВ. Всього до сплати
підлягає сума в розмірі 70687,30 грн., в
тому числі ПДВ 20% - 11781,22 грн.

Пунктом 3 специфікації передбачено, що
оплата за поставлену продукцію
здійснюється на протязі 10 банківських
днів з дати поставки товару.

11.02.2014р. сторонами підписана
специфікація №17 до договору поставки
№19-14 від 10.02.2014р., в якій визначено, що
покупець має намір оплатити та
прийняти, а постачальник готовий
поставити, при умові виконання
покупцем умов договору поставки
нафтопродукти, а саме, дизельне паливо
марки ДТ-3-К5 сорт F (код УКТ ЗЕД )
вартістю 73396,67 грн. без ПДВ та
відшкодувати транспортні витрати на
суму 1500,00 грн., без ПДВ. Всього до сплати
підлягає сума в розмірі 89876,00 грн., в
тому числі ПДВ 20% - 14979,33 грн.

Пунктом 3 специфікації передбачено, що
оплата за поставлену продукцію
здійснюється на протязі 10 банківських
днів з дати поставки товару.

11.02.2014р. сторонами підписана
специфікація №18 до договору поставки
№19-14 від 10.02.2014р., в якій визначено, що
покупець має намір оплатити та
прийняти, а постачальник готовий
поставити, при умові виконання
покупцем умов договору поставки
нафтопродукти, а саме, дизельне паливо
марки ДТ-3-К5 сорт F (код УКТ ЗЕД )
вартістю 51733,33 грн. без ПДВ, бензин
АИ-92-К5-Євро (код УКТ ЗЕД ) вартістю
51030,17 грн., без ПДВ та відшкодувати
транспортні витрати на суму 1950,00 грн.,
без ПДВ. Всього до сплати підлягає сума
в розмірі 125656,20 грн., в тому числі ПДВ 20% -
20942,70 грн.

Пунктом 3 специфікації передбачено, що
оплата за поставлену продукцію
здійснюється на протязі 10 банківських
днів з дати поставки товару.

На виконання умов договору та
відповідно до специфікацій позивачем
поставлено відповідачу товар на надано
транспортні послуги на загальну суму
286219,50 грн., що підтверджується
видатковими накладними: №55 від 11.02.2014р.
на суму 70687,30 грн., №57 від 11.02.2014р. на суму
89876,00 грн., №58 від 11.02.2014р. на суму 125656,20
грн., товарно-транспортними накладними
на відпуск нафтопродуктів (нафти):
№11022014 від 11.02.2014р., №11022014-2 від 11.02.2014р.,
№11022014-3 від 11.02.2014р. та довіреностями на
отримання товару: №54 від 10.02.2014р.,№ 55
від 10.02.2014р., №56 від 10.02.2014р.

07.08.2014р. позивачем було вручено
відповідачу вимогу від 19.07.2014р. про
сплату боргу, яка залишена останнім без
відповіді.

Враховуючи, що відповідачем не
здійснена оплата за поставлений товар,
заборгованість останнього складає
286219,50 грн.

Також за прострочення оплати позивачем
нараховано та заявлено до стягнення
24630,55 грн. пені, 4022,75 грн. - 3% річних та
31770,36 грн. інфляційних втрат.

Досліджуючи надані по справі докази та
пояснення сторін, судом приймається до
уваги таке :

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175
Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК
України вбачається, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник),
який здійснює підприємницьку
діяльність, зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.02.2014р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Енергія" (постачальник) та дочірнім
підприємством "Хмельницький
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
(покупець) укладений договір поставки
№19-14, за умовами якого постачальник
зобов'язався передати у власність
покупцю нафтопродукти (надалі - товар),
а покупець зобов'язався прийняти і
сплатити їх вартість на умовах даного
договору.

Статтею 692 ЦК України визначено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу. Якщо покупець
відмовився прийняти та оплатити товар,
продавець має право за своїм вибором
вимагати оплати товару або відмовитися
від договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст.
193 ГК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
виконання зобов'язання і одностороння
зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.2 договору
постачальник має право відвантажити
товар без попередньої оплати, а
покупець зобов'язаний оплатити товар у
термін, визначений у відповідній
специфікації.

Пунктом 3 специфікацій №15, №17 та №18 від
11.02.2014р. передбачено, що оплата за
поставлену продукцію здійснюється на
протязі 10 банківських днів з дати
поставки товару.

Як вбачається із видаткових накладних
та товарно-транспортних накладних,
поставка товару відбулася 11.02.2014р. Отже,
відповідач повинен був оплати
поставлений йому товару до 26.02.2014р.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає, як
порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Судом враховується, що позивач
належним чином виконав зобов'язання за
договором поставки №19-14 від 10.02.2014р.,
поставивши відповідачу передбачений
специфікаціями до договору товар
(дизельне паливо, бензин) та надавши
транспортні послуги на загальну суму
286219,50 грн., що підтверджується
видатковими накладними: №55 від 11.02.2014р.
на суму 70687,30 грн., №57 від 11.02.2014р. на суму
89876,00 грн., №58 від 11.02.2014р. на суму 125656,20
грн., товарно-транспортними накладними
на відпуск нафтопродуктів (нафти):
№11022014 від 11.02.2014р., №11022014-2 від 11.02.2014р.,
№11022014-3 від 11.02.2014р.

Відповідач, у свою чергу, одержав товар
на підставі довіреностей №54 від
10.02.2014р., № 55 від 10.02.2014р., №56 від 10.02.2014р.,
однак у визначений строк не здійснив
оплату товару.

Докази погашення заборгованості у
розмірі 286219,50 грн. не надані
відповідачем і під час розгляду
справи.

При цьому, судом береться до уваги, що
відповідач у письмовому запереченні
(вих. №1611 від 13.10.2014р.) визнає наявність
заборгованості за отримані
паливно-мастильні матеріали за
договорами поставки № 12-14 від 27.01.2014р.
та №19-14 від 10.02.2014р. в розмірі 393542,50 грн.

З огляду на вищезазначене, позовні
вимоги про стягнення основного боргу в
сумі 286219,50 грн. є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Також сторони в п. 4.10. договору дійшли
згоди про те, що при несвоєчасній
оплаті товару постачальник має право
нараховувати, а покупець
зобов'язується сплачувати відсотки за
час користування коштами у розмірі 3%
річних та сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

Згідно листа Верховного Суду України
„Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" від 03.04.1997р.
№62-97р., відповідно до якого індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Судом приймається до уваги, що індекс
інфляції, який характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, визначається Держкомстатом за
період, який становить один місяць, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції обчислюється виходячи з суми
боргу, що мав місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013 р. „Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Таким чином, нарахування індексу
інфляції можливе лише на суму
простроченої заборгованості, яка
існувала не менше як на один місяць та у
порядку відповідальності боржника за
порушення грошового зобов'язання.

Крім того, сума боргу з урахуванням
індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція).

Позивачем обгрунтовано заявлено до
стягнення інфляційні втрати в розмірі
31770,36 грн., нараховані за період з
березня по серпень 2014р., тому заявлена
сума підлягає стягненню з відповідача.

Також позивачем правомірно нараховано
3% річних в сумі 4022,75 грн. за період з
26.02.2014р. по 15.08.2014р., які підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
відшкодування збитків та сплата
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України
визначено, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Сторони в п. 4.3. договору передбачили, що
у випадку ненадходження від покупця
повної оплати за відвантажений товар
постачальник має право нарахувати, а
покупець зобов'язується сплатити пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми заборгованості за кожен
день прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Позивачем правомірно нараховано пеню в
розмірі 23374,11 грн. за період з 26.02.2014р. по
15.08.2014р. із суми заборгованості 271618,96
грн. (вартість поставлено та
неоплаченого товару з урахуванням ПДВ),
тому заявлена сума пені підлягає
стягненню з відповідача.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги в сумі 345386,72 грн., з яких: 286219,50
грн. - основний борг, 23374,11 грн. - пеня,
4022,75 грн. - 3% річних, 31770,36 грн. -
інфляційні втрати є правомірними,
ґрунтуються на приписах чинного
законодавства, підтверджені доказами,
наявними в матеріалах справи, тому
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати по
оплаті судового збору при задоволенні
позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 15, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85,
115, 116 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Енергія" м. Київ до дочірнього
підприємства "Хмельницький облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" м.
Хмельницький про стягнення 345386,72 грн., з
яких: 286219,50 грн. - основний борг, 23374,11
грн. - пеня, 4022,75 грн. - 3% річних, 31770,36 грн.
- інфляційні втрати задовольнити.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Хмельницький облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (м. Хмельницький, вул.
Свободи, 77, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім
"Енергія" (м. Київ, Подільський район,
вул. Щекавицька, 34/48, кв.1, ) 286219,50 грн. (двісті вісімдесят
шість тисяч двісті дев'ятнадцять
гривень 50 коп.) основного боргу, 23374,11
грн. (двадцять три тисячі триста
сімдесят чотири гривні 11 коп.) пені, 4022,75
грн. (чотири тисячі двадцять дві гривні
75 коп.) 3% річних, 31770,36 грн. (тридцять одна
тисяча сімсот сімдесят гривень 36 коп.)
інфляційних втрат, 6907,73 грн. (шість
тисяч дев'ятсот сім гривень 73 коп.)
витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 27.10.2014 р.

Суддя
О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу - ТОВ "ТД "Енергія": 04071,
м.Київ, Подільський район, вул.
Щекавицького, 37/48, кв.1 - за заявою;

3 - відповідачу-ДП "Хмельницький
облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні
дороги України": 29000, м.Хмельницький,
вул. Свободи, 77.