м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа №910/8841/14 15.10.14
За позовом Державного підприємства
"Придніпровська залізниця"
до Дочірнього підприємства
"Агроцентр Єврохім-Україна"
про стягнення штрафу
Суддя Митрохіна А.В.
Представники сторін:
від позивача: Губорєв К.С. дов. №37 від
від відповідача: Панченко Р.В. дов. №б/н
Обставини справи:
Позивач - Державне підприємство
"Придніпровська залізниця" звернулося
до Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Дочірнього
підприємства "Агроцентр
Єврохім-Україна" про стягнення штрафу у
розмірі 13 290,00 грн., крім того судові
витрати у розмірі 1 827,00 грн. також
просили покласти на відповідача.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.05.2014 порушено провадження у
справі №910/8841/14, з урахуванням ухвали
Господарського суду міста Києва про
виправлення описки від 20.05.2014, розгляд
вказаної справи призначено на 16.06.2014.
Розпорядженням №04-23/321 від 12.06.2014
призначено повторний автоматичний
розподіл справи №910/8841/14 у зв'язку із
тривалим лікарняним судді Дупляк О.М.
За результатами повторного
автоматичного розподілу вказану
справу було передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 суддя Митрохіна А.В.
прийняла справу №910/8841/14 до свого
провадження та призначила судове
засідання на 14.07.2014.
Ухвалою Господарського суду від 14.07.2014
розгляд справи відкладався до 04.08.2014
відповідно до вимог ст. 77
Господарського процесуального кодексу
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. на лікарняному,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
04.08.2014 справу було передано в
провадження судді Якименку М.М.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 справу №910/8841/14
прийнято до свого провадження суддею
Якименко М.М. та призначено до розгляду.
04.08.2014 на адресу Господарського суду
міста Києва від відповідача надійшли
відзив на позовну заяву та клопотання
про залучення третьої особи.
У зв'язку із поверненням судді
Митрохіної А.В. з лікарняного,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
01.09.2014 справу було передано в
провадження судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.09.2014 суддя Митрохіна А.В.
прийняла справу №910/8841/14 до свого
провадження та призначила розгляд
справи на 03.09.2014.
Розглянувши клопотання відповідача
про залучення третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору в судовому засідання 03.09.2014 суд
відмовляє у задоволенні згаданого
клопотання з огляду на наступне.
Подана заява мотивована тим, що рішення
суду по справі №910/8841/14 істотно вплине
на права ПП «Машпродкомплект» вимагати
поставки ще двох тон карбаміду та на
обов'язок поставки товару
Відповідно до ст. 27 Господарського
процесуального кодексу України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
прокурора. Якщо господарський суд при
прийнятті позовної заяви, вчиненні дій
по підготовці справи до розгляду або
під час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору. У
заявах про залучення третіх осіб і у
заявах третіх осіб про вступ у справу
на стороні позивача або відповідача
зазначається, на яких підставах третіх
осіб належить залучити або допустити
до участі у справі.

При цьому, метою участі третіх осіб у
справі є обстоювання ними власних прав
і законних інтересів, на які може
справити вплив рішення чи ухвала суду і
допущення або притягнення третьої
особи, яка не заявляє самостійних
вимог, до участі у справі вирішується
господарським судом з урахуванням
того, чи є у цієї особи юридичний
інтерес до даної справи.

Розглянувши в судовому засіданні 03.09.2014
подану відповідачем заяву суд дійшов
висновку про відмову в її задоволенні,
у зв'язку з недоведеністю, оскільки із
аналізу поданої заяви, не вбачається,
яким чином прийняте в межах спору
рішення може вплинути на права та
обов'язки, вказаного відповідачем
підприємства.

У судовому засіданні 03.09.2014
оголошувалась перерва до 15.09.2014.

У судовому засіданні 15.09.2014
оголошувалась перерва до 22.09.2014.

Ухвалою Господарського суду від 22.09.2014
розгляд справи №910/8841/14 відкладався до
15.10.2014 відповідно до вимог ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

Представник позивача в судове
засідання 15.10.2014 з'явився, надав
пояснення по суті спору, відповідно до
яких просив суд задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання 15.10.2014 з'явився, надав
пояснення по суті справи, просив
відмовити у завдолоенні позовних вимог
у повному обсязі.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
може бути розглянута за наявними в ній
матеріалами.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі №910/8841/14.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 15.10.2014 судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2014 Дочірнім підприємством
"Агроцентр Єврохім-Україна" (далі -
Відповідач) зі станції Красногорівка
Донецької залізниці за залізничною
накладною №49714595 у вагоні №52554763 на
станцію Мелітополь Придніпровської
залізниці на адресу ПП
«Машпродкомплект» був відправлений
вантаж карбамід (мочевина штучна).

03.03.2014 на ст. Запоріжжя-Ліве
Придніпровської залізниці було
проведено контрольний огляд та
зважування вагону №52554763, на підставі
чого було складено Акт загальної форми
№143 та відповідно до ст. 129 Статуту
залізниць України та п. 4 „Правил
складання актів", затверджених наказом
Міністерства транспорту від 28.05.2002 року
№ 334, Комерційний акт РА №001680/260/5, які
підписані повноважними представниками
станції.

В результаті проведеного огляду та
зважування, було встановлено що маса
вантажу, вказана відправником в
залізничній накладній №52554763 у графі
"маса вантажу в кг, визначена
відправником" не відповідає масі
вантажу встановленій на станції
Запоріжжя-Ліве.

Так, в накладній було зазначено: маса
брутто - не зазначено, тара - 23 500, нетто -
64 256, тоді як виявилось при проведенні
огляду: маса брутто - 85 800, тара по
документу - 23 580, нетто - 62 300. Таким чином,
різниця склала - нетто 1 956.

Переважування проводилось на 150-тоних
вагонних електронно-тензометричних
вагах ст. Запоріжжя-Ліве які пройшли
держперевірку 29.01.2014. В технічному
відношенні вагон справний, слідів
крадіжки та втрати вантажу не виявлено.
При повторному зважуванню вагона, вага
підтвердилась, про що було зроблено
відповідний запис в розділі «Є»
комерційного акту РА №001680/260/5.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України „Про
залізничний транспорт" від 04.07.1996 року,
законодавство про залізничний
транспорт загального користування
складається з Закону України "Про
транспорт", цього Закону, Статуту
залізниць України, який затверджується
Кабінетом Міністрів України, та інших
актів законодавства України.

Частиною 2 вищезазначеної статті
передбачено, що нормативні документи,
що визначають порядок і умови
перевезень, користування засобами
залізничного транспорту загального
користування, безпеки руху, охорони
праці, забезпечення громадського
порядку, перетину залізничних колій
іншими видами транспорту і
комунікаціями, пожежної безпеки,
санітарні норми та правила на
залізничному транспорті України є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
умови перевезення вантажів окремими
видами транспорту, а також
відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Стаття 2 Статуту залізниць України
(далі - СЗ України) визначає обов'язки,
права і відповідальність залізниць, а
також підприємств, організацій,
установ і громадян, які користуються
залізничним транспортом.

В ст. 5 СЗ України зазначено, що на
підставі цього Статуту Мінтранс
затверджує Правила перевезення
вантажів (далі - Правила) та інші
нормативні документи. Нормативні
документи, що визначають порядок і
умови перевезень, користування
засобами залізничного транспорту,
безпеки руху, охорони праці,
громадського порядку, перетину
залізничних колій іншими видами
транспорту і комунікаціями, пожежної
безпеки, санітарні норми та правила на
залізничному транспорті, є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 СЗ України накладна
є обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажу,
яка укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача.

Статтею 23 СЗ України та „Правилами
перевезень вантажів" затверджених
наказом Міністерства транспорту
України № 644 від 21.11.2000 року, а саме
„Правилами оформлення перевізних
документів", передбачено що
відправники повинні надати станції
навантаження на кожне відправлення
вантажу заповнену накладну (комплект
перевізних документів).

Згідно з п. 2.1. та 2.2. розділу 2 „Правил
оформлення перевізних документів",
графи „Маса вантажу в кг. визначена
відправником" та „Спосіб визначення
маси" заповнюються відправником.

Відповідно до ст. 37 СЗ України та п. 5
„Правил приймання вантажів до
перевезення", маса вантажу
визначається відправником.

Як передбачено п. 2.3. „Правил
оформлення перевізних документів",
правильність внесених в накладну
відомостей своїм підписом засвідчує
представник відправника.

Пунктом 28 „Правил приймання вантажів
до перевезення" передбачено, що
вантажі, завантажені відправниками у
вагони відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т. ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СЗ України,
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній.

Згідно з ч. 2 ст. 24 СЗ України залізниця
має право перевіряти правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 129 СЗ України
передбачено, що обставини, що можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. Комерційний акт
складається для засвідчення
відповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про
залізничний транспорт", розрахунки
відправників і одержувачів вантажу,
вантажобагажу і пошти з підприємствами
залізничного транспорту загального
користування за перевезення, додаткові
збори за вантажні операції і
користування рухомим складом, а також
за штрафи, пеню, неустойки здійснюються
в порядку, передбаченому Статутом
залізниць України, іншими актами
законодавства України та міжнародним
договорами.

Згідно зі ст. 122 СЗ України за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника, стягується штраф у
розмірі згідно із статтею 118 цього
Статуту. При цьому відправник несе
перед залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли.

Відповідно до ст. 118 СЗ України за
пред'явлення вантажу, який заборонено
до перевезень або який потребує під час
перевезення особливих заходів безпеки,
та з неправильним зазначенням його
найменування або властивостей з
відправника, крім заподіяних залізниці
збитків витрат, стягується штраф у
розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення.

Підставою для накладання на
відправника відповідальності за
неправильне визначення ним відомостей
про масу вантажу є комерційний акт,
складений у випадках передбачених ст.
129 Статуту.

У накладній №49714595 було визначено, що
провізна плата складає - 2 658,00 грн.

Таким чином, штраф за неправильно
зазначену масу вантажу становить 13 290,00
грн. (2 658,00 грн. - розмір провізної плати,
який встановленом у накладній №49714595 х 5
- п'ятикратний розмір, відповідно до ст.
118 СЗ України).

У відзиві на позовну заяву Відповідач
зазначає, що Позивач не залучив його до
участі у контрольному виваженні, у
зв'язку з чим складені акти викликають
сумнів у достовіорності обставин,що
були в них викладені. Також Відповідач
посилається на п.9 «Правил складання
актів», відповідно до якого у
комрційному акті детально описуються
стан вантажу або багажу і обставини, за
яких виникла незбереженість, а також
обставини, які могли бути причиною
виникнення незбереженості вантажу,
багажу чи вантажобагажу. Ніякі
припущення та висновки про причини
незбереженості або про вину
відправника і залізниці до акта не
вносяться. Крім того, Відповідач
посилається на те, що під час
проведення повторного контрольного
виваження Позивач взагалі не порахував
кількість місць. У зв'язку з викладеним,
Відповідач просив відмовити в
задоволенні позову.

Проте, суд не погоджується з наданими
твердженнями оскільки відповідно до п.2
«Правил складаня актів» останні
складаються, зокрема, для засвідчення
невідповідності найменування, маси і
кількості місць наявного вантажу,
багажу чи вантажобагажу даним,
зазначеним у перевізних документах.
Пункт 9 «Правил складання актів», які
стосуються незбереженості вантажу не
можуть бути застосовнані до випадків
неправильного указання маси вантажу у
перевізному документі. Комерційним
актом РА №001680/260/5 встановлено, що
доступу до вантажу немає, пломбовані
проушини стандарті, не порушені.

Таким чином, встановлено, що жодної
незбереженості вантажу немає. Звідси,
положення п.9 «Правил складання актів»
застосуванню не підлягають.

Крім того, відповідно до п.10 «Правил
складання актів» Комерційний акт
підписує начальник станції (його
заступник), начальник вантажного
району (завідувач вантажного двору,
складу, контейнерного відділу,
контейнерного майданчика,
сортувальної платформи) і працівник
станції, який особисто здійснював
перевірку, а також одержувач, якщо він
брав участь у перевірці. Крім того, у
разі необхідності, до перевірки
вантажу і підписання акта можуть бути
залучені також інші працівники
залізниці.

Враховуючи положення п.10 «Правил
складання актів» у Позивача відсутній
обов'язок з приводу залучення
вантажовідправника (Відповідача) до
підписання комерційного акту. Звідси,
аргументи Відповідача суд ваажає
необгрунтованими та такими, що не
підлягають прийняттю.

З приводу непорахування місць при
повторному контрольному виваженні на
станції призначення, суд зазначає
наступне. Відповідно до п. 12 «Правил
складання актів» якщо при перевірці
вантажу, який прибув з актом попутної
станції, під час перевірки на станції
призначення не буде виявлено різниці
між даними акта, складеного на попутній
станції, і фактичною наявністю та
станом вантажу, багажу або
вантажобагажу, то станція в розділі "Є"
комерційного акта попутної станції
вносить відмітку такого змісту: "Під
час перевірки вантажу (багажу,
вантажобагажу) різниці проти цього
акта не виявлено". Указана відмітка
наявна у комерційному акті РА №001680/260/5,
що свідчить про дотримання Позивачем
вимог «Правил складання актів»
стосовно виконання покладених на них
обов'язків.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору.

Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи Позивача та
підтверджували заперечення проти
задоволення позовних вимог.

За таких обставин, позов визнається
судом доведеним, обґрунтованим, та
таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, у якому позовні вимоги
задоволені у повному обсязі,
покладаються на Відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85, Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
"Агроцентр Єврохім-Україна" (01133, м. Київ,
вул. Щорса, буд. 44; ) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем при виконанні
рішення суду, на користь Державного
підприємства "Придніпровська
залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр.
Карла Маркса, 108, ) штраф
у розмірі 13 290,00 грн. та витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1 827,00
грн.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

5. Дата складання повного тексту
рішення 27.10.2014.

Суддя
А.В.Митрохіна