м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 908/3691/14 03.11.14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорожский
про визнання договору недійсним.
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача - Ковальова А.Г.
(представник за довіреністю);
від відповідача - не з'явився.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
Крамміськбуд» (далі - Позивач)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорожский коксохимремонт» (далі -
Відповідач) про визнання недійсним
договору субпідряду № 2/70 від 18.12.2013.
Позовні вимоги мотивовані отриманою
Позивачем інформацією про сумнівності
реального здійснення господарської
діяльності Відповідачем, оскільки під
час перевірки останнього податковими
органами встановлено відсутність
необхідних умов для здійснення
господарської діяльності.
Відзиву на позов Відповідач не подав. В
судове засідання представники
Відповідача не з'явилися, хоча судом
були вчинені всі дії щодо належного
повідомлення Відповідача про
призначення справи до розгляду в
засіданні суду, про час і місце його
проведення, оскільки ухвала суду
надсилалася на адресу
місцезнаходження Відповідача згідно
відомостей, які містяться у ЄДРЮО та
ФОП та у матеріалах справи. А відтак,
будь-які несприятливі наслідки неявки
повноважних представників у судове
засідання покладаються на Відповідача.
Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Клопотань про відкладення розгляду
справи не надходило, та перед судом не
доведено обставин, які б перешкоджали
чи не дозволяли розглянути спір у
даному судовому засіданні.
Відтак, суд дійшов висновку про
відсутність встановлених ст. 77 ГПК
України підстав для відкладення
розгляду справи та відповідно до
статті 75 ГПК України, здійснює розгляд
справи за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, дослідивши надані сторонами
докази та оцінивши їх в сукупності, суд
18.12.2013 між Позивачем, як генпідрядником,
та Відповідачем, як підрядником, було
укладено Договір № 2/70 (далі - Договір),
предметом якого є виконання
Відповідачем визначених даним
договором робіт по завданню
генпідрядника, які останній
зобов'язався прийняти та оплатити.
До матеріалів справи Позивачем надано
договірні ціни на виконання робіт, акти
форми КБ2в та довідки форми КБ3
підписані сторонами та скріплені їх
печатками, а також видані Відповідачем
рахунки на оплату придбаного
обладнання та проведених робіт.
Доказів оплати Позивачем виставлених
Відповідачем рахунків матеріали
справи не містять.
Позивач заявляє вимоги про визнання
Договору недійсним, з посиланням на
статті 203, 215, 216 та 230 ЦК України та
отриману Позивачем інформацією про
сумнівність реального здійснення
господарської діяльності
Відповідачем, оскільки під час
перевірки останнього податковими
органами встановлено відсутність
необхідних умов для здійснення
господарської діяльності.
Позивач вважає, що зазначені вище
обставини можуть суттєво вплинути на
використання Позивачем прав,
передбачених податковим
законодавством та автоматично
призвести до його порушення, оскільки
на підставі спірного Договору
Позивачем формуються податкові
кредити, валові витрати. Позивач не має
наміру продовжувати господарські
відносини з Відповідачем, оскільки є
ризик пасивної участі Позивача у схемі
ухилення від сплати податків, і
зведення контрагента Позивача до
сумнівного значно порушує майнові
права Позивача, гарантовані законом.
Тому на думку Позивача спірний Договір
породжує не ті правові наслідки, на
котрі розраховував Позивач під час
його укладення, та замовчування
Відповідачем обставин, що мали істотне
значення для укладення Договору, є
підставою вважати спірний договір
недійсним. Позивач також зазначає, що
використання Відповідача для
створення тіньового сектору протидіє
інтересам Позивача та впливає на права
Позивача стосовно здійснення
стабільної, прибуткової діяльності,
подальше виконання спірного Договору
ущемляє майнові права Позивача, може
вплинути на репутацію останнього, що в
свою чергу вплине на відносини з
Проте до таких доводів Позивача суд
У відповідності до розподілу обов'язку
доказування між сторонами,
встановленого ст. 33 ГПК України, саме та
сторона, яка посилається на певні
обставини, як на підставу своїх вимог і
заперечень, повинна довести ці
В розумінні ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі.
При цьому, за приписами ст. 34 ГПК
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Як на підставу позовних вимог про
визнання Договору недійсним Позивач
посилається на отриману ним інформацію
про сумнівність реального здійснення
господарської діяльності
Відповідачем, оскільки під час
перевірки останнього податковими
органами встановлено відсутність
необхідних умов для здійснення
господарської діяльності.
Проте вищенаведені твердження
Позивача є необґрунтованими в
розумінні ст.ст. 32, 34 ГПК України,
оскільки не підтверджується жодними
належними засобами доказування.
Так, матеріали справи не місять
доказів, з яких Позивачем було отримано
та які доводять наведену Позивачем
інформацію про сумнівність реального
здійснення господарської діяльності
Відповідачем, і також Позивач не надав
і не навів доказів на доведення
встановлення податковими органами
щодо Відповідача відсутності
необхідних умов для здійснення
господарської діяльності.
Доказів невиконання Відповідачем
робіт за Договором матеріали справи
також не місять, а не здійснення оплати
виставлених за роботи рахунків не
доводить фактичне невиконання робіт.
Доказів того, що оспорюваний Договір не
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
матеріали справи не містять, так само
як не містять доказів вчинення
Позивачем оспорюваного договору під
Відповідно до ст. 38 ГПК України, сторона
у разі неможливості самостійно надати
докази вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
Позивачем жодного клопотання в порядку
ст. 38 ГПК України на доведення
зазначених ним в позові обставин перед
судом не заявлялось.
Відтак, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог про визнання Договору
недійсним із наведених Позивачем
обґрунтувань позову через їх фактичну
недоведеність, та їх відхиляє.
Судовий збір, відповідно до положень
статті 49 ГПК України, покладається на
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд
У задоволенні позову відмовити
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.11.2014

Суддя
Сташків Р.Б.