ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 листопада 2014 р.
Справа № 918/1271/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Марач В.В. розглянувши
справу за позовом Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Комунальне
підприємство "Здолбунівкомуненергія"
Здолбунівської міської ради

про стягнення в сумі 4 867 209 грн. 32 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник Вознюк Є.В.

від відповідача: представник Педич Д.П.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 07.10.14 по 10.11.14

Статті 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі Позивач)
звернулося в господарський суд
Рівненської області з позовом до
комунального підприємства
"Здолбунівкомуненергія"
Здолбунівської міської ради (надалі
Відповідач) в якому просить стягнути з
останнього суму основного боргу у
розмірі 3 892 866,04 грн., пеню у розмірі 349
094,33 грн., суму на яку збільшився борг в
наслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення, що складає 484 616,75 грн.
та три відсотки річних у розмірі 140 632,20
грн., загалом 4 867 209,32 грн..

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що на
підставі договору №13/2656-ТЕ-28
купівлі-продажу природного газу від 25
грудня 2012 року він поставив
Відповідачу природний газ, однак
останній не оплатив його вартість.

Відповідач надав суду відзив на позов в
якому повідомляє про неможливість
своєчасної сплати боргу через
збитковість підприємства та не
відшкодування державою різниці в
тарифах на теплову енергію. Крім того
Відповідач зазначає, що Позивачем
невірно здійснено розрахунок пені та
інфляційних, так як не враховано день
сплати частини боргу та нараховано
інфляційні на інфляційні. Також
Відповідач заявляє про застосування
позовної давності при вирішенні спору.

До винесення рішення у справі
представник Відповідача надав суду
платіжне доручення №17 від 24.10.2014р. про
сплату Позивачу основного боргу у
розмірі 3 892 866,04 грн..

Розглянувши документи і матеріали, які
подані учасниками судового процесу,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, давши належну
оцінку доказам, які мають значення для
справи, господарський суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню.

При цьому господарський суд керувався
наступним.

25 грудня 2012 року між публічним
акціонерним товариством «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», як Продавцем та комунальним
підприємством
«Здолбунівкомуненергія»
Здолбунівської міської ради, як
Покупцем був укладений договір
№13/2656-ТЕ-28 купівлі-продажу природного
газу (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Продавець
зобов'язався поставити Покупцеві
імпортований природний газ, виключно
для вироблення теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями, національними творчими
спілками та їх регіональними
осередками (крім обсягів, що
використовуються для
виробничо-комерційної діяльності), а
Покупець зобов'язався прийняти та
оплачувати газ на умовах цього
Договору.

На виконання п. 1.1 Договору Позивач
поставив протягом січня - грудня 2013
року, а Відповідач прийняв природний
газ на загальну суму 4 817 122,83 грн., що
підтверджуються актами приймання -
передачі природного газу:

1. від 27.05.13 б/н за січень на суму 995
840,37 грн.;

2. від 27.05.13 б/н за лютий на суму 825
842,04 грн.;

3. від 27.05.13 б/н за березень на суму
887 938,72 грн.;

4. від 27.05.13 б/н за квітень на суму 330
914,70 грн.;

5. від 31.10.13 б/н за жовтень на суму 439
021,88 грн.;

6. від 30.11.13 б/н за листопад на суму
528 213,75 грн.;

7. від 24.01.14 б/н за грудень на суму 809
351,37 грн..

Пунктом 6.1. договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14 числа наступного за місяцем поставки
газу.

Необхідно зазначити, що Покупцем
розрахунки за поставлений природний
газ проводились з порушенням п. 6.1
Договору.

Таким чином, станом на 04.08.2014 року сума
основного боргу Відповідача складала З
892 866,04 грн..

Після порушення провадження у справі
Відповідач сплатив Позивачу З 892 866,04
грн., що підтверджується платіжним
дорученням №17 від 24.10.2014 року. Крім того
Позивач надав суду довідку про те, що
станом на 07.11.2014р. заборгованість у
Відповідача відсутня.

Таким чином провадження у справі в
частині позовних вимог про стягнення з
Відповідача основного боргу у розмірі 3
892 866,04 грн. підлягає припиненню в
зв"язку з відсутністю предмету спору.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з Відповідача пені у розмірі
349 094,33 грн., суми на яку збільшився борг
в наслідок інфляційних процесів за
весь час прострочення , що складає 484
616,75 грн. та три відсотки річних у
розмірі 140 632,20 грн., то суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Така ж норма встановлена і статтею 526
Цивільного кодексу України.

Статтею 199 ГК України встановлено, що
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення
виконання зобов'язань учасників
господарських відносин застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст.216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно ж до ст.218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Статтею 546 Цивільного кодексу
України встановлено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а відповідно до
ст.611 цього ж Кодексу у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до положень ст.612 ЦК
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Пунктом 7.2 договору №13/2656-ТЕ-28
купівлі-продажу природного газу від 25
грудня 2012 року передбачено, що у разі
невиконання Покупцем умов пункту 6.1.
умов цього Договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю крім суми заборгованості,
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Враховуючи вищенаведені норми
закону та договору, та те, що Відповідач
за отриманий від Позивача природний
газ розраховувався невчасно, то,
відповідно, Позивачем правомірно
застосовано до Відповідача таку міру
відповідальності як нарахування пені.

Заперечення Відповідача про те,
що Позивачем пропущено річний строк
позовної давності стосовно вимог про
стягнення пені є необгрунтованими, так
як відповідно до п.9.3 договору
№13/2656-ТЕ-28 строк у межах якого Сторони
можуть звернутися до суду з вимогою про
захист своїх прав за цим Договором
(строк позовної давності), у тому числі
щодо стягнення основної
заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 (п'ять) років.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки Відповідачем не
виконані умови Договору щодо
своєчасної оплати отриманого
природного газу, тому він зобов'язаний
сплатити на користь Позивача суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Однак перевіривши розрахунок
санкцій, 3% річних та інфляційних, який
зроблено Позивачем , судом встановлено,
що в ньому допущено помилку, а саме при
нарахуванні санкцій та 3% річних за
зобов"язаннями січня 2013р. Позивачем
враховувся день в якому була часткова
сплата боргу, а саме 29.07.13р., 25.12.2013р.,
17.04.2014р. без відмінусування зазначеної
сплати. Відповідно ж до Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013р. день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені.

Нарахування інфляційних за
зобов"язаннями січня 2013р. Позивач
здійснював на суму боргу, яка вже була
збільшена на індекс інфляції за
попередній період, тобто нараховував
інфляцію на інфляцію. В той час, як
відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013р. зазначені нарахування
здійснюються окремо за кожен період
часу, протягом якого діяв відповідний
індекс інфляції, а одержані таким чином
результати підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Крім того здійснюючи нарахування
інфляційних Позивач не заокруглював
індекс інфляції до твердої суми, як то
передбачено Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013р.

Таким чином, з огляду на
вищенаведене, розрахунок санкцій, 3%
річних та інфляційних складає:

- пеня за зобов"язаннями січня 2013р. :

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення995840.3714.02.2013 - 09.06.20131167.5000 %0.041
%*47472.94995840.3710.06.2013 - 28.07.2013497.0000 %0.038 %*18716.34

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення701667.5929.07.2013 - 13.08.2013167.0000 %0.038
%*4306.12

Всього пені : 70 495.40 грн..

- три відсотки річних за зобов"язаннями
січня 2013 року:

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів995840.3714.02.2013 - 28.07.20131653 %13505.23

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів701667.5929.07.2013 - 24.12.20131493 %8593.03

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів323224.2125.12.2013 - 16.04.20141133 %3002.00

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів71583.5817.04.2014 - 04.08.20141103 %647.19

Всього 3% річних - 25 747.45 грн..

- інфляційні нарахування за
зобов"язаннями січня 2013 року:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
період№Інфляційне збільшення суми
боргуІСума боргу з врахуванням індексу
інфляціїі01.02.2013 - 31.07..370.999-995.84994844.53

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
період№Інфляційне збільшення суми
боргуІСума боргу з врахуванням індексу
інфляціїі01.08.2013 -
31.12..751.0042802.68703473.43Сума боргу за
розрахунковий період складає 701667.59
грн., однак суд розраховує інфляційні з
суми боргу, яку зазначає в розрахунку
Позивач (700670,75 грн.), так як суд не вправі
виходити за межі позовних вимог. Крім
того, з наведених вище підстав, суд
приймає до стягнення інфляційні за цей
період в сумі, яка зазначена Позивачем,
а саме 2775,20 грн

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
період№Інфляційне збільшення суми
боргуІСума боргу з врахуванням індексу
інфляціїі01.01.2014 - 30.04..211.06420686.35343910.56

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
період№Інфляційне збільшення суми
боргуІСума боргу з врахуванням індексу
інфляціїі01.05.2014 - 30.06.201471583.581.0483436.0175019.59

Всього інфляційні - 26925.04 грн..

Решта розрахунків пені, 3% річних та
інфляційних відповідно складає:

- за зобов"язаннями лютого 2013 року від
суми боргу 825842.04 грн.:

пеня за період з 14.03.2013р. по 13.09. 2013р. - 59
551,13 грн.;

3% річних за період з 14.03.2013р. по 04.08. 2014р. -
34 549,61 грн.;

інфляційні за період з березня 2013р. по
червень 2014р. - 99101.04 грн..

- за зобов"язаннями березня 2013 року від
суми боргу 887938.72 грн.:

пеня за період з 14.04.2013р. по 13.10. 2013р. - 62
204,36 грн.;

3% річних за період з 14.04.2013р. по 04.08. 2014р. -
34 885,04 грн.;

інфляційні за період з квітня 2013р. по
червень 2014р. -106552.65 грн..

- за зобов"язаннями квітня 2013 року від
суми боргу 330914.70 грн.:

пеня за період з 14.05.2013р. по 13.11. 2013р. - 22
756,05 грн.;

3% річних за період з 14.05.2013р. по 04.08. 2014р. -
12 184,91 грн.;

інфляційні за період з травня 2013р. по
червень 2014р. -39709.76 грн..

- за зобов"язаннями жовтня 2013 року від
суми боргу 439021.88 грн.:

пеня за період з 14.11.2013р. по 13.05. 2014р. - 30
394,75 грн.;

3% річних за період з 14.11.2013р. по 04.08. 2014р. -
9 526,17 грн.;

інфляційні за період з листопада 2013р.
по червень 2014р. - 53999.69 грн..

- за зобов"язаннями листопада 2013 року
від суми боргу 528213.75 грн.:

пеня за період з 14.12.2013р. по 13.06. 2014р. - 39
449,61 грн.;

3% річних за період з 14.12.2013р. по 04.08. 2014р. -
10 159,07 грн.;

інфляційні за період з грудня 2013р. по
червень 2014р. - 63913.86 грн..

- за зобов"язаннями грудня 2013 року від
суми боргу 809351.37 грн.:

пеня за період з 14.01.2014р. по 13.07. 2014р. - 64
149,41 грн.;

3% річних за період з 14.01.2014р. по 04.08. 2014р. -
13 503,97 грн.;

інфляційні за період з січня 2014р. по
червень 2014р. - 93617.45 грн..

Разом всього: пеня - 349000.71 грн., 3% річних
- 140556,22 грн.., інфляційні - 483819,49 грн..

Статтею 233 Господарського кодексу
України передбачено, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Приписами частини 3 ст. 551
Цивільного кодексу України
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

У пункті 3.17.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вказано, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 ЦК України і
статтею 233 ГК України. Якщо відповідні
санкції застосовуються не у зв'язку з
порушенням зобов'язання, а з інших
передбачених законом підстав
(наприклад, за порушення вимог
конкурентного законодавства), їх
розмір не може бути зменшено судом.

Виходячи із того, що тарифи які
використовує КП
"Здолбунівкомуненергія", не
відповідають фактичним витратам з
надання послуг теплопостачання та не
відшкодована різниця в тарифах на
послуги теплопостачання для КП
"Здолбунівкомуненергія" для населення
за 2012-2113 роки становить 6 599484 грн. 27 коп.,
взявши до уваги майновий стан сторін,
які беруть участь у справі, враховуючи,
що основною причиною невиконання
зобов`язань відповідачем є
невідшкодована різниця в тарифах, його
важкий фінансовий стан, а також ступінь
виконання боржником зобов`язань за
договором, а саме сплату Відповідачем
основної суми боргу, зважаючи на те, що
Відповідач є комунальним
підприємством, основним видом
діяльності якого є виробництво та
розподіл теплової енергії для потреб
населення та соціально значимих
об'єктів міста, через низький ступінь
розрахунків якого і виникла
заборгованість, суд визнав за можливе
скористатись правом, наданим п. 3 ст. 83
ГПК України, зменшивши на 50% розмір
пені, яка підлягає до стягнення, тобто з
349000.71 грн. до 174500,36 грн.. Крім того при
зменшенні розміру пені суд приймає до
уваги те, що з Відповідача стягуються
інфляційні в сумі 483819,49 грн. та річні в
сумі 140556,22 грн., що вже є частковою
компенсацією Позивачу втрат від
несвоєчасної сплати заборгованості
Відповідачем.

Таким чином, з огляду на
вищенаведене, з Відповідача підлягає
до стягнення пеня в сумі 174500,36 грн., а в
стягнення пені в сумі 174500,36 грн. слід
відмовити.

На підставі ст.49 Господарського
процесуального кодексу України на
Відповідача покладаються судові
витрати, так як спір виник внаслідок
його неправильних дій, які полягають у
несвоєчасному виконанні взятого на
себе договірного зобов"язання в
частині оплати вартості отриманого від
Позивача природного газу, в зв"язку з
чим останній був змушений звернутися
до господарського суду за захистом
своїх прав та інтересів.

Керуючись статями 49, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства
"Здолбунівкомуненергія"
Здолбунівської міської ради (35701,
Рівненська область, м. Здолбунів,
вул.Шкільна, 40А, ) на
користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ,
вул.Б.Хмельницького,6, )
пеню у сумі 174 500,36 грн., інфляційні
втрати в сумі 483819,49 грн., три відсотки
річних у сумі 140 556,22 грн., судовий збір в
сумі 73 080.00 грн..

3. Припинити провадження у справі в
частині позовних вимог про стягнення
основного боргу у сумі 3 892 866,04 грн..

4. В решті позову відмовити в
задоволенні..

5. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Марач В.В.

підписано "14" листопада 2014 р.