ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.Справа № 922/3827/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання
Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Реал-банк", м. Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківський завод
будівельних матеріалів АСТОР", м.
Харків простягнення коштівза участю
представків сторін:

від позивача: Жегунін Ю.М. (дов. № 83 від
06.10.2014 року);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Реал-банк" в особі Уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на ліквідацію публічного
акціонерного товариства "Реал-банк"
(позивач) звернулось до господарського
суду Харківської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківський завод
будівельних матеріалів АСТОР"
(відповідач) про стягнення суми
заборгованості за договором про
надання кредитної лінії № 450/09-2-08 від
02.02.2011 року у розмірі 2123725,99грн. з яких:
1500000,00грн. заборгованість за кредитом
та 623725,99 грн. - заборгованість за
процентами.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 10.09.2014 року
порушено провадження у справі № 922/3827/14
та призначено до розгляду у судовому
засіданні на 01.10.2014 року.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи № 922/3837/14
відкладався з 01.10.2014 року на 10.10.2014 року,
з 16.10.2014 року на 03.11.2014 року.

У судовому засіданні 13.10.2014 року
оголошено перерву до 16.10.2014 року та
продовжено строк вирішення спору на 15
днів.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.11.2014 року
виправлено описку в ухвалі суду про
відкладення розгляду справи від 16.10.2014
року.

03.11.2014 року судом було телефонограмою №
831 було передано відповідачу відомості,
щодо виправлення описки в ухвалі від
16.10.2014 року, яка була прийнята
представником відповідача за
довіреністю Жегуніним Ю.М.

Відповідач у судове засідання не
з"явився, про причину неявки на час
розгляду справи суд не повідомив, про
час та місце розгляду справи
повідомлений своєчасно та належним
чином відповідно до вимог пункту 3.9.1-1.
Пленуму Вищого господарського суду № 18
від 26.12.2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадках коли
ухвала у справі не може бути вручена
стороні у зв'язку з обмеженим строком
розгляду, належним підтвердженням
повідомлення учасників судового
процесу про час та місце розгляду
справи може вважатися телефонограма
суду з відміткою про її прийняття
посадовою (службовою) особою сторони.

Представник позивача в судовому
засіданні надав письмові пояснення,
які долучено судом до матеріалів
справи. Окрім того, представник
позивача підтримав заявлений позов,
просить суд його задовольнити.

Оскільки неможливість присутності у
судовому засіданні представника
відповідача документально
підтверджена не була, надані позивачем
матеріали справи дозволяють
розглянути справу по суті спору, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності представника відповідача
за наявними у справі матеріалами
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно із статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 03.11.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, заслухавши
пояснення представника позивача, суд
встановив наступне.

02 лютого 2011 року між ПАТ „РЕАЛ БАНК"
(надалі - позивач) та ТОВ "ХАРКІВСЬКИЙ
ЗАВОД БУДІВЕЛЬНИХ МАТЕРІАЛІВ АСТОР"
(надалі - відповідач) укладений договір
про надання кредитної лінії № 450/09-2-08 з
додатковими угодами до нього (надалі -
Договір).

За умовами укладеного Договору позивач
(Банк) зобов'язався надати відповідачу
(Позичальнику) у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
грошові кошти (надалі - Кредит), на
умовах, визначених цим Договором та
Додатковими угодами до нього, що
складають невід'ємну частину Договору
(п.1.1).

Кредит надається у формі поновлюваної
кредитної лінії з максимальним лімітом
в сумі 1500000,00грн. (п.1.2.). Термін
остаточного повернення Кредиту «30»
січня 2015р. (п.1.3.). Процентна ставка за
користування Кредитом на момент
укладання цього Договору 20,0 процентів
річних (п.1.4.).

Відповідно до п.1.7. Договору, Кредит
надається Позичальнику на наступні
цілі: ведення поточної діяльності.

Розділом 3 Договору встановлені умови
забезпечення кредиту, а саме: в якості
забезпечення виконання Позичальником
своїх зобов'язань щодо повернення
Кредиту, сплати нарахованих процентів,
комісій, можливих штрафних санкцій, а
також інших витрат, виступає застава
рухомого майна (транспортні засоби та
виробничі запаси). Кредит, наданий
Банком, забезпечується також всім
належним Позичальнику майном та
коштами, на які може бути звернено
стягнення в порядку, встановленому
законодавством України.

Як свідчать матеріали справи, а саме:
платіжні доручення № 3067 від 03.02.2011р. на
суму 1000000,00грн. та № 6625 від 20.05.2011р. на
суму 500000,00грн. (а.с. 35-36), виписка з
рахунку відповідача про рух грошових
коштів (а.с. 20-23), позивач належним чином
виконав взяті на себе зобов'язання, та
надав відповідачу обумовлений
Договором Кредит.

Проте відповідач в порушення умов
Договору прострочив свої зобов'язання
щодо повернення Кредиту та сплати
процентів за користування Кредитом,
внаслідок чого станом на 08.08.2014р.
загальна кредитна заборгованість
склала 2123725,99грн., в тому числі 1500000,00грн.
заборгованість за кредитом та 623725,99грн.
- заборгованість за процентами.

Згідно з п. 6.6. Договору Банк має право
вимагати від Позичальника (незалежно
від настання кінцевого терміну
погашення Кредиту) сплати у повному
обсязі заборгованості за Кредитом
та/або процентами за користування ним,
суму пені і штрафів, передбачених цим
Договором, у випадках, які визначаються
згідно з цим Договором істотними та
можуть негативно вплинути на стан
кредитної заборгованості
Позичальника, зокрема:

- Позичальник прострочив свої
зобов'язання щодо повернення Кредиту
та/або сплаті процентів за
користування Кредитом щонайменше на
один календарний місяць (відповідно до
умов цього Договору).

Станом на час подання позову
прострочення відповідача перед
позивачем складає більше ніж один
календарний місяць.

Як свідчать наявні в матеріалах справи
документи, позивач, в порядку
досудового врегулювання спору
направив на адресу відповідача Вимогу
про сплату у повному обсязі
заборгованості за договором про
надання кредитної лінії № 09-208/695 від
13.03.2014р. (а.с. 24). Однак відповідач Вимогу
не виконав, заборгованість перед
позивачем не погасив, що і стало
підставою для звернення позивача до
господарського суду з відповідним
позовом.

Постановою Правління Національного
банку України № 295 від 21 травня 2014р.
було відкликано банківську ліцензію та
розпочато процедуру ліквідації ПАТ
„РЕАЛ БАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
21.05.2014р. № 34 розпочато ліквідацію ПАТ
«Реал Банк», уповноваженою особою на
ліквідацію ПАТ „РЕАЛ БАНК" призначено
Кадирова Владислава Володимировича.

Уповноважена особа Фонду діє без
довіреності від імені банку, що
ліквідується, має право підпису
будь-яких договорів (правочинів), інших
документів від імені банку (ч.3 ст. 47
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно з пп.1,5 ч.1 ст. 48 зазначеного
Закону, Уповноважена особа Фонду з дня
свого призначення виконує
повноваження органів управління банку;
у встановленому законодавством
порядку вживає заходів до повернення
дебіторської заборгованості банку,
заборгованості позичальників перед
банком та повернення (витребування)
майна банку, що перебуває у третіх осіб.

На підставі наведеного позов від імені
ПАТ «Реал Банк» подано Уповноваженою
особою Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб.

У відзиві на позов, поданому до суду
16.10.2014р. за вх. № 36412, відповідач проти
вимог позивача заперечує в повному
обсязі, посилаючись на те, що позивачем
не надано доказів надсилання вимоги до
ТОВ "ХЗБМ АСТОР" про сплату у повному
обсязі заборгованості за договором про
надання кредитної лінії за вих. № 09-208/695
від 13.03.2014р., що є порушенням чинного
законодавства, а саме ст. 35 ЗУ "Про
іпотеку".

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки (стаття 11 Цивільного
кодексу України).

У відповідності із ст.173 Господарського
кодексу України та ст. 509 Цивільного
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 345
Господарського кодексу України
кредитні операції полягають у
розміщенні банками від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик
залучених коштів юридичних осіб
(позичальників) та громадян. Кредитними
визнаються банківські операції,
визначені як такі законом про банки і
банківську діяльність. Кредитні
відносини здійснюються на підставі
кредитного договору, що укладається
між кредитором і позичальником у
письмовій формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України, передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Враховуючи вказані обставини суд
дійшов висновку, що відповідач порушив
умови укладеного з позивачем Договору
та вимоги ст. 526 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Доказів здійснення оплати за спірною
господарською операцією відповідач
суду не надав.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами (стаття 4-3 Господарського
процесуального кодексу України).

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (статті 32 Господарського
процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи несплату відповідачем
боргу, суд приходить до висновку про те
що, позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за договором про
надання кредитної лінії № 450/09-2-08 у
розмірі 1500000,00грн. є обґрунтованими,
правомірними, доведеними матеріалами
справи, не спростованими відповідачем
та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, перевіривши правильність
нарахування позивачем процентів за
користування кредитом за період з
01.06.2012 року по 087.08.2014 року, суд дійшов
висновку, що розрахунок позивача є
вірним, тому заборгованість по
процентам за користування кредитом у
розмірі 623725,99 грн. підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Щодо заперечень відповідача,
викладених у відзиві на позов, суд
визнає за необхідне зазначити
наступне.

Позивачем, при зверненні до суду, було
заявлено вимогу про стягнення
заборгованості по договору про надання
кредитної лінії № 450/09-2-08 від 02.02.2011р.,
тобто про стягнення заборгованості по
основному зобов'язанню, яке не
забезпечено іпотекою.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак доводи
відповідача викладені у відзиві на
позов є безпідставними, спростовуються
матеріалами справи, тому не
приймаються судом.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Беручи до уваги, що позивач звільнений
від сплати судового збору відповідно
до п.22 ст. 5 Закону України «Про судовий
збір», суд визнає за необхідне покласти
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 42474,52грн. на відповідача, та
стягнути зазначену суму з відповідача
в доход державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 173, 174, 193, 345
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 509, 525, 526, 598, 599, 612, 629, 1048, 1049, 1054
Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 12,
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД
БУДІВЕЛЬНИХ МАТЕРІАЛІВ АСТОР" (61106,
місто Харків, вул. Індустріальна, 3; ) на користь Публічного
Акціонерного Товариства "РЕАЛ БАНК"
(61072, м. Харків, пр-т Леніна, буд. 60; код
ЄДРПОУ 14360,00грн. заборгованості
за договором про надання кредитної
лінії № 450/09-2-08 від 02.02.2011 року та 623725,99
грн. - заборгованості за процентами.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХАРКІВСЬКИЙ ЗАВОД
БУДІВЕЛЬНИХ МАТЕРІАЛІВ АСТОР" (61106,
місто Харків, вул. Індустріальна, 3; ) на користь державного
бюджету України (одержувач коштів -
Управління державної казначейської
служби у Дзержинському районі м.
Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166,
, рахунок 3003, банк
одержувача - Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківській області, МФО 851011,
код бюджетної класифікації 22030001)
42474,52грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати накази.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги.

Повне рішення складено 10.11.2014 р.

Суддя О.О. Ємельянова