м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»
до Державного архіву Київської області
про стягнення 85 272,29 грн.
Суддя Морозов С.М.
За участю представників сторін:
від позивача: Коваленко С.В.
(представник за довіреністю №155/1/03-3631
від відповідача: ОСОБА_5. (представник
за довіреністю №2 від 04.11.2014р.).
Обставини справи:
Комунальне підприємство
«Київжитлоспецексплуатація» (далі
також - позивач) звернулось до суду з
позовом про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (далі також -
відповідач) суми боргу в розмірі 85 272,29
грн. за орендні платежі, а саме 80 622,21
грн. основного боргу та 4 650,08 грн. 3%
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на невиконання
відповідачем умов Договору оренди
нерухомого майна (нежилих будівель,
споруд, приміщень) комунальної
власності територіальної громади
міста Києва №10/1606 від 30.09.2004р.,
внаслідок чого у останнього виникла
заборгованість за період з 01.05.2012р. по
03.09.2012р., що зумовило нарахування 3%
річних та звернення з даним позовом до
суду.
Відповідачем надано відзив на позовну
заяву в якому він проти задоволення
позовних вимог заперечує повністю
посилаючись при цьому на те, що у жовтні
майна (нежилих будівель, споруд,
приміщень) комунальної власності
територіальної громади міста Києва
№10/1606 від 30.09.2004р. було укладено
додаткову угоду від 20.10.2011р., яка
погоджена Головним управлінням
комунальної власності м. Києва,
відповідно до якої термін дії Договору
оренди продовжується до 31 березня 2012
року. Інших додаткових угод, договорів
між сторонами не заклечалось. Разом з
тим, Київська міська рада своїм
рішенням від 22.09.2011р. за №34/6205 ухвалила
«Положення про оренду майна
територіально громади міста Києва
(далі - Положення), відповідно до п. 21
Методики розрахунку орендної плати за
майно територіальної громади міста
Києва, яке передається в оренду (далі -
Методика), цього Положення, бюджетним
організаціям передбачено розмір
річної орендної плати за оренду
нерухомого майна 1 гривня на рік. Крім
того, п. 23 Методики визначено, що
бюджетним установам орендна ставка та
мінімальна орендна ставка та
мінімальна орендна ставка за 1 кв.м. на
місяць встановлюються у межах втрат на
утримання приміщення. У зв'язку з цим,
Державний архів Київської області
починаючи з 2012 року мав правові
підстави лише на укладення додаткової
угоди до Договору оренди про сплату
оренди у розмірі 1 гривня та
відшкодування комунальних витрат за їх
видами, кількістю та вартістю, про що
він повідомив КП
«Київжитлоспецексплуатація» своїм
листом від 09.04.2012р. №01-18/253. Але КП
«Київжитлоспецексплуатація» надав для
укладання Державному архіву Київської
міської ради від 22.09.2011р. за №34/6250, і яка,
відповідно, була відхилена листом
Державного архіву Київської області
від 05.07.2012р. №01-18/378. Головне управління
комунальної власності м. Києва листом
від 02.03.2012р. №042/10/9-2531 також підтвердило
розмір річної орендної плати в розмірі
1 гривня на рік для бюджетних
організацій.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.09.2014р. прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
провадження у справі, присвоєно справі
№910/20281/14 та призначено до розгляду на
21.10.2014р.

Згідно розпорядження Голови
Господарського суду міста Києва
Князькова В.В. від 21.10.2014р., у зв'язку з
перебуванням судді Морозова С.М. у
відпустці, справу №910/20281/14 передано для
розгляду судді Коткову О.В.

Ухвалою від 21.10.2014р. суддею Котковим О.В.
матеріали справи №910/20281/14 було
прийнято до свого провадження та
призначено на 04.11.2014р.

Розпорядженням Голови Господарського
суду м. Києва Князькова В.В. від 28.10.2014р.
у зв'язку з виходом судді Морозова С.М. з
відпустки, справу №910/20281/14 було
передано на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою від 28.10.2014р. суддею Морозовим
С.М. матеріали справи №910/20281/14 було
прийнято до свого провадження.

В судовому засіданні 04 листопада 2014
року було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Зважаючи на достатність в
матеріалах справи доказів, необхідних
для повного та об'єктивного вирішення
справи, розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2004р. між Комунальним підприємством
«Київжитлоспецексплуатація»
(орендодавець за Договором) та
відповідачем (орендар за Договором)
було укладено Договір оренди
нерухомого майна (нежилих будівель,
споруд, приміщень) комунальної
власності територіальної громади
міста Києва №10/1606 (надалі - Договір),
відповідно до п.1.1. якого орендодавець
на підставі рішення Київської міської
ради від 30.09.2004р. №496/1906 додаток 2 пункт 1
передає, а орендар приймає в оренду
нежиле приміщення, далі - об'єкт оренди,
за адресою: вул. Володимирська, буд 15
літ. А для розміщення архіву.

Пунктом 2.4. Договору зазначено, що
об'єкт оренди належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва і знаходиться на балансі КП
«Київжитлоспецексплуатація», який є
орендодавцем.

Опис технічного стану об'єкта оренди на
дату передачі його орендареві, його
склад зазначається в акті
приймання-передачі об'єкта оренди, що є
неівд'ємною частиною цього Договору.
(п. 2.3. Догоовру).

За користування об'єктом оренди
орендар сплачує орендодавцю орендну
плату, розрахунок якої здійснюється на
підставі Методики розрахунку орендної
плати та порядку використання орендної
плати, затвердженої рішенням Київради
від 05.07.2001р. №366/1342 та рішення Київської
міської ради від 30.09.2004р. №496/1906,
місячний розмір якої згідно з
розрахунком орендної плати, що є
невід'ємною частиною цього Договору
(додаток №3) на дату підписання
Договору становить: 4 079,01 грн. Розмір
орендної плати підлягає коригуванню
після виготовлення нової експертної
оцінки нежилого приміщення; орендна
плата буде донарахована з дати початку
дії цього договору. (п. 3.1. Договору).

Розмір орендної плати може бути
змінено на вимогу однієї із сторін у
разі зміни Методики розрахунку
орендної плати та порядку використання
орендної плати, цін і тарифів та в інших
випадках, передбачених законодавством
України. (п. 3.3. Договору).

Пунктом 9.1. Договору сторони визначили
строк його дії, а саме з 30.09.2004р. по
28.09.2005р.

Після закінчення строку дії цього
Договору його дія може бути продовжена
на підставі рішення Київської міської
ради. (п. 9.3. Договору).

На виконання на умов Договору між
сторонами було підписано Акт
приймання-передачі об'єкту оренди від
01.07.2005р.

Додатковою угодою від 20.10.2011р. до
Договору сторони підтвердили, зокрема
п. 1., що ними дотримані умови, визначені
в пункті 1.2. рішення Київської міської
ради від 14.07.2011р. №402/5789, виконання якого
дозволяє відповідно до вказаного
рішення подовжити до 31 березня 2012 року
дію договорів оренди про передачу
майна комунальної власності
територіальної громади міста Києва та
майна, що перебувало у власності
територіальних громад районів у місті
Києві, терміни дії яких закінчились.

Сторони домовились внести зміни до п.
9.1. Договору від 30.09.2004р. №10/1606, виклавши
його в редакції: «Цей договір діє до 31
березня 2012 року включно». (п. 2.
Додаткової угоди від 20.10.2011р. до
Договору).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач вказує на те, що в зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань за Договором, у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість по сплаті орендної
плати за період з 01.05.2012р. по 03.09.2012р. в
розмірі 80 622,21 грн., у зв'язку з чим
позивач був змушений звернутись до
суду.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, договір є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими підприємствами,
організаціями і громадянами в усіх
сферах господарської діяльності
здійснюються на основі договорів.

Тобто, згідно із положеннями чинного
законодавства України, правовою
підставою користування певним майном є
відповідний договір оренди.

За своє правовою природою даний
Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цих
Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.
Державну політику у сфері оренди
здійснюють: Кабінет Міністрів України,
а також Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та
представництва - щодо державного майна;
органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, - щодо
майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи місцевого
самоврядування - щодо майна, яке
перебуває в комунальній власності.
Відносини щодо оренди державного
майна, майна, що належить Автономній
республіці Крим або перебуває в
комунальній власності, регулюються
договором оренди, цим Законом та іншими
нормативно - правовими актами (ст. 2, ст. 3
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна»).

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України, за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу
України, орендна плата - це фіксований
платіж, який орендар сплачує
орендодавцю незалежно від наслідків
своєї господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач 30.09.2005р. направив відповідачу
лист за №155/06-1796 від 29.09.2005р., в якому
повідомив відповідача про закінчення
дії договору оренди №10/1606 від 30.09.2004р. і
дія його припиняється, та запропонував
орендарю в разі неподання розпорядчих
документів та не укладання договору
оренди звільнити вказане приміщення. В
зв'язку з наведеним судом встановлено,
що строк дії договору оренди №10/1606 від
30.09.2004р. припинився 28.09.2005р. Даний факт
підтверджується рішенням
Господарського суду міста Києва від
25.10.2011р. №3/228.

Як вже зазначено вище, 20.10.2011р. між
сторонами по справі була підписана
додаткова угода до договору оренди
№10/1606 від 30.09.2004р. про передачу майна
комунальної власності територіальної
громади міста Києва, яке передається в
оренду в будинку №15 літер А на вулиці
Володимирській. Відповідно до умов
даної угоди сторони погодили строк дії
договору до 31.03.2012р. включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму (оренди)
укладається на строк, встановлений
договором.

Підставою звернення позивача до суду
після закінчення строку дії Договору
стала та обставина, що відповідачем не
було повернуто об'єкт оренди позивачу,
а тому він повинен сплачувати орендну
плату за період з 01.05.2012р. по 03.09.2012р.,
оскільки строк дії Договору, на думку
позивача, вважається продовженим.

Згідно зі ст. 764 Цивільного кодексу
України якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором. (ст. 17
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна»).

Таким чином, згідно викладених норм
звернення позивача до суду з позовною
вимогою про стягнення з відповідача
сум орендної плати після закінчення
строку дії Договору є в межах норм
передбачених діючим законодавством.

Однак, необхідно зазначити, що
відповідно до п. 9.3. Договору після
закінчення строку дії цього Договору
його дія може бути продовжена на
підставі рішення Київської міської
ради.

Відповідне рішення Київської міської
ради про продовження строку дії
Договору в матеріалах справи відсутнє.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до п. 3.1.
Договору за користування об'єктом
оренди орендар сплачує орендодавцю
орендну плату, розрахунок якої
здійснюється на підставі Методики
розрахунку орендної плати та порядку
використання орендної плати,
затвердженої рішенням Київради від
05.07.2001р. №366/1342 та рішення Київської
міської ради від 30.09.2004р. №496/1906.

Станом на час звернення позивача до
суду з даною вимогою Методика
розрахунку орендної плати та порядку
використання орендної плати,
затверджена рішенням Київради від
05.07.2001р. №366/1342 втратила чинність згідно
з рішенням Київської міської ради від 28
вересня 2006 року №34/91 «Про затвердження
Порядку передачі майна територіальної
громади міста Києва в оренду, Методики
розрахунку орендної плати за
користування майном територіальної
громади міста Києва, Типового договору
про оренду майна територіальної
громади міста Києва», яке в свою чергу
втратило чинність згідно з рішенням
Київської міської ради від 22 вересня 2011
року №34/6250 «Про затвердження Положення
про оренду майна територіальної
громади міста Києва».

Відповідно до п. 21 Методики розрахунку
орендної плати за майно територіальної
громади міста Києва, яке передається в
оренду, затвердженої рішенням
Київської міської ради від 22 вересня 2011
року №34/6250 «Про затвердження Положення
про оренду майна територіальної
громади міста Києва», розмір річної
орендної плати за оренду нерухомого
майна становить 1 грн. на рік, зокрема,
для бюджетних установ, що утримуються
за рахунок місцевого або державного
бюджетів.

Згідно наявної в матеріалах справи
копії Положення про Державний архів
Київської області, затвердженого
Розпорядженням голови Київської
обласної державної адміністрації №96
від 14.03.2013р., Державний архів Київської
області є бюджетною, неприбутковою
установою, підпорядкований голові
Київської обласної державної
адміністрації, а також підзвітний та
підконтрольний Державній архівній
службі України.

Окрім того, листом №10-09-29/2498 від 14.10.2014р.
Департамент фінансів Київської
обласної адміністрації повідомляє
господарський суд, що Державний архів
Київської області повністю
утримується за рахунок коштів
державного бюджету за КПКВК 7801010
«Здійснення виконавчої влади у
Київській області», головним
розпорядником якої є Київська обласна
державна адміністрація.

Таким чином, розмір річної орендної
плати за оренду нерухомого майна
відповідачем згідно Договору повинен
становити 1,00 грн.

Відповідно до п. 3.3. Договору розмір
орендної плати може бути змінено на
вимогу однієї із сторін у разі зміни
Методики розрахунку орендної плати та
порядку використання орендної плати,
цін і тарифів та в інших випадках,
передбачених законодавством України.

Як підтверджується матеріалами справи,
позивачем не було зменшено розміру
орендної плати та не приведено
відповідний пункт Договору у
відповідність до норм діючого
законодавства, а саме рішення
Київської міської ради від 22 вересня 2011
року №34/6250 «Про затвердження Положення
про оренду майна територіальної
громади міста Києва».

В матеріалах справи міститься лист
Головного управління Комунальної
власності м. Києва №042/10/9-2531 від 02.03.2012р.,
в якому зазначається, що у Головному
управлінні розглянуто лист Державного
архіву Київської області від 22.02.2012р.
№01-18/152 стосовно реструктуризації
боргу та приведення розміру річної
оренди у відповідність до рішення
Київської міської ради від 22 вересня 2011
року №34/6250 «Про затвердження Положення
про оренду майна територіальної
громади міста Києва» і відмічено, що це
питання повинно бути узгоджене з
балансоутримувачем, а саме - КП
«Київжитлоспецексплуатація».

В листі №01-18/378 від 05.07.2012р. адресованому
КП «Київжитлоспецексплуатація»
Державний архів Київської області
наголошує на необхідності погодження,
шляхом укладення відповідної угоди,
розміру річної орендної плати в сумі 1,00
грн. та відшкодування комунальних
витрат за їх видами, кількістю та
вартістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Таким чином, з огляду на викладене,
позивачем не обґрунтовано підстав
правомірності стягнення з відповідача
суми орендних платежів за Договором в
розмірі 80 622,21 грн. за період з 01.05.2012р. по
03.09.2012р.

Приписами статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Окрім того, статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: - чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються; -
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; - яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору. З огляду на вимоги
частини першої статті 4 ГПК
господарський суд у прийнятті судового
рішення керується (та відповідно
зазначає у ньому) не лише тими
законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Оскільки вимога позивача про стягнення
з відповідача 3% річних в розмірі 4 650,08
грн. за прострочення виконання
грошового зобов'язання є похідною від
вимоги про стягнення основної
заборгованості у розмірі 80 622,21 грн., то
відсутність підстав для задоволення
вимоги про стягнення суми основного
боргу виключає можливість задоволення
позову в частині стягнення 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Таким чином, з наявних в матеріалах
справи доказів вбачається, що
позивачем не обґрунтовано
правомірності підстав стягнення з
відповідача суми орендних платежів за
Договором в розмірі 80 622,21 грн. за період
з 01.05.2012р. по 03.09.2012р., а відтак позовні
вимоги в справі №910/20281/14 є не
обґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Судові витрати, відповідно до положень
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України та
Закону України «Про судовий збір»,
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.11.2014р.

Суддя
С.М.
Морозов