ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.
Справа № 922/2961/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М.,
суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

позивача - Євглевський В.О., дов. б/н від
12.06.2014 р.

відповідача - Ульянов Д.В., дов. б/н від
01.08.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ПАТ "Інститут
інформаційних технологій", м. Харків
(вх. №3432 Х/3) на ухвалу господарського
суду Харківської області від 17.10.14 у
справі № 922/2961/14

за позовом ПАТ "Інфраструктура
відкритих ключів", м. Київ

до ПАТ "Інститут інформаційних
технологій", м. Харків

про визнання права власності та
визнання договорів недійсними

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17.10.2014 р. у
справі № 922/2961/14 (головуючий суддя
Макаренко О.В., суддя Жиляєв Є.М., суддя
Аріт К.В.) клопотання Приватного
акціонерного товариства
"Інфраструктура відкритих ключів" про
призначення у справі комплексної
судово-економічної експертизи та
експертизи дослідження об'єктів
інтелектуальної власності та
клопотання про призначення по справі
судової експертизи дослідження
комп'ютерних продуктів задоволено.
Призначено у справі №922/2961/14 судову
експертизу дослідження комп'ютерних
продуктів, комплексну
судову-економічну експертизу та
експертизу досліджень об'єктів
інтелектуальної власності.
Провадження у справі зупинено.

Відповідач з ухвалою суду щодо
зупинення провадження у справі через
призначення експертизи не погодився,
звернувся до господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу господарського суду
Харківської області від 17.10.2014 р. у
справі № 922/2961/14 скасувати, справу
направити до господарського суду
Харківської області для продовження
розгляду справи в іншому складі суду.
Апеляційна скарга мотивована
посиланням на те, що в розумінні п. 1 ч. 2
ст. 79 ГПК України, призначення
господарським судом експертизи не є
виключною обставиною, яка зумовлює
зупинення провадження, а є підставою
для можливого винесення ухвали про
зупинення провадження. Відповідач
стверджує, що порушені позивачем
питання, які зазначені в клопотанні про
призначення комплексної
судово-економічної експертизи та
експертизи об'єктів інтелектуальної
власності, стосуються правових питань,
які віднесено до компетенції суду, тому
вважає проведення такої експертизи
безпідставним через відсутність
правових підстав, невідповідність
питань експертизи предмету позову,
відсутності необхідності доведення
будь-яких фактів, які мають значення
для вирішення спору, та які можуть бути
встановлені виключно на підставі
застосування спеціальних знань.

06.11.2014 р. відповідач надав до суду
додаткове нормативно-правове
обґрунтування до апеляційної скарги, в
яких посилається на невідповідність
змісту оскаржуваної ухвали щодо
мотивів призначення експертизи,
обставин, які підлягають встановленню,
а також поставлених перед експертом
питань вимогам ст. 86 ГПК України, а
також вказівкам, які зазначені в п. 2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 4 від
23.03.2012 р.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не
надав, в судовому засіданні його
представник з наведеними відповідачем
доводами не погоджується, просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, оскаржувану ухвалу - без
змін.

Дослідивши докази, що є у справі,
перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про залишення
апеляційної скарги без задоволення,
виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, позивач -
Приватне акціонерне товариство
"Інфраструктура відкритих ключів", м.
Київ звернувся до господарського суду
з позовною заявою до Приватного
акціонерного товариства "Інститут
інформаційних технологій", м. Харків, в
якій просив суд визнати право
власності за позивачем на майно, а саме
на виключні майнові права на Збірку
комп'ютерних програм "Центр
сертифікації ключів "IIТ ЦСК-1"; визнати
право власності за позивачем на майно,
а саме на виключні майнові права на
Збірку комп'ютерних програм "Абонент
центру сертифікації ключів "IIТ Абонент
ЦСК-1"; визнати недійсним договір
№0414/10-05 від 25.11.2005 р., укладений між
позивачем та відповідачем; визнати
недійсним договір №0414/30-13 від 04.01.2013 р.,
укладений між позивачем та
відповідачем.

Позивач звернувся до суду першої
інстанції з клопотаннями (вх.№ 35445 від
10.10.2014 р., вх. №35431 від 10.10.2014 р. та вх. №
36423 від 16.10.2014 р.) про призначення у
справі судової експертизи дослідження
комп'ютерних продуктів, комплексної
судово-економічної експертизи та
судової експертизи досліджень об'єктів
інтелектуальної власності для
роз'яснення питань, що виникли при
вирішення спору і потребують
спеціальних знань, а саме:

1) Чи є комп'ютерна програма "Збірка
комп'ютерних програм "Центр
сертифікації ключів "ІІТ ЦСК-1" (версія
1.3.)" модифікацією (похідною чи
створеною на основі) комп'ютерної
програми "Збірка комп'ютерних програм
"Центр сертифікації ключів "ІІТ ЦСК-1"
або іншою?

2) Чи підтверджується документально
внесення до статутного фонду ПрАТ
"Інфраструктура відкритих ключів"
Приватним акціонерним товариством
"Інститут інформаційних технологій"
нематеріальних активів у вигляді
комп'ютерних програм з майновими
правами - Збірка комп'ютерних програм
"Центр сертифікації ключів "ІІТ ЦСК-1",
Збірка комп'ютерних програм "Абонент
центра сертифікації ключів "ІТ ЦСК-1"
або підтверджується внесок до
статутного фонду ПрАТ "Інфраструктура
відкритих ключів" примірників вказаних
програм на носії?

3) Чи підтверджується внесення до
статутного фонду ПАТ "Інфраструктура
відкритих ключів" Приватним
акціонерним товариством "Інститут
інформаційних технологій"
нематеріальних активів у вигляді
майнових прав (виключних та
невиключних) на об'єкти
інтелектуальної власності: комп'ютерні
програми - Збірка комп'ютерних програм
"Центр сертифікації ключів "ІІТ ЦСК-1",
Збірка комп'ютерних програм "Абонент
центра сертифікації ключів "ІІТ ЦСК-1"?

4) Чи відповідає вимогам Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та іншим
законодавчим актам відображення в
бухгалтерському обліку ПрАТ
"Інфраструктура відкритих ключів"
нематеріальних активів у вигляді
Збірка комп'ютерних програм "Центр
сертифікації ключів "ІІТ ЦСК-1", Збірка
комп'ютерних програм "Абонент центра
сертифікації ключів "ІІТ ЦСК-1",
отриманих від ПрАТ "Інститут
інформаційних технологій"?

5) Яким чином у бухгалтерському обліку
ПрАТ "Інститут інформаційних
технологій" відображена вартість
нематеріальних активів у вигляді
Збірка комп'ютерних програм "Центр
сертифікації ключів "ІІТ ЦСК-1", Збірка
комп'ютерних програм "Абонент центра
сертифікації ключів "ІІТ ЦСК-1",
переданих ПрАТ "Інфраструктура
відкритих ключів" у якості внеску до
статутного фонду в період з 07 лютого 2005
року по серпень 2014 року?

Позивач просив суд доручити проведення
зазначених експертиз експертам
лабораторії економічних досліджень та
лабораторії товарознавчих досліджень
та досліджень об'єктів інтелектуальної
власності ХНДІСЕ ім. Засл. проф.
Бокаріуса.

При цьому представник позивача
відмовився від раніше заявленого
клопотання (вх.№ 35445 від 10.10.2014 р., а.с.
205-206) про призначення у даній справі
судової економічної експертизи.

Місцевий господарський суд,
розглянувши заявлені позивачем
клопотання про призначення експертизи
(вх. №35431 від 10.10.2014 р. та вх. № 36423 від
16.10.2014 р.), матеріали справи в їх
сукупності, керуючись ст.ст. 7, 9 Закону
України «Про судову експертизу», ст. 41
ГПК України, а також з врахуванням
вказівок, викладених в постанові
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
призначення судової експертизи»,
зважаючи на те, що встановлення
обставин, на які посилаються сторони в
обґрунтування своїх вимог та
заперечень, потребує спеціальних
знань, вважав за необхідне призначити у
даній справі судову експертизу
дослідження комп'ютерних продуктів,
судову-економічну експертизу та судову
експертизу досліджень об'єктів
інтелектуальної власності для
отримання висновку експертів з питань,
викладених позивачем в заявленому
клопотанні та поставлених судом перед
експертом в ухвалі, з направленням
матеріалів справи до ХНДІСЕ ім.
засл.проф.М.С. Бокаріуса.

Також, приймаючи до уваги, що для
проведення експертизи матеріали
справи направляються до
судово-експертної установи, суд першої
інстанції, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК
України, зупинив провадження у справі.

З даними висновками погоджується
колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 2 статті 79
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд має право
зупинити провадження у справі за
клопотанням сторони, прокурора, який
бере участь у судовому процесі, або
за своєю ініціативою у випадках: 1)
призначення господарським судом
судової експертизи; 2) надіслання
господарським судом матеріалів
прокурору або орагну досудового
розслідування; 3) заміни однієї зі
сторін її правонаступником.

Виходячи зі змісту статті 79
Господарського процесуального
кодексу України, необхідною
передумовою для застосування такого
виду зупинення провадження у справі
мають бути обставини, що перешкоджають
її розглядові по суті заявлених
позовних вимог, а суд, застосовуючи
дану норму права повинен належним
чином обґрунтувати необхідність
призначення експертизи.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у встановленому
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

А відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Так, предметом позовних вимог є
визнання права власності за позивачем
на майно, а саме на виключні майнові
права на Збірку комп'ютерних програм
"Центр сертифікації ключів "IIТ ЦСК-1";
Збірку комп'ютерних програм "Абонент
центру сертифікації ключів "IIТ Абонент
ЦСК-1"; визнання недійсним договору
№0414/10-05 від 25.11.2005 р. та договору №0414/30-13
від 04.01.2013 р., укладених між позивачем та
відповідачем.

Звертаючись з даним позовом до суду,
позивач зокрема послався на те, що до
статутного фонду позивача входять
об'єкти інтелектуальної власності:
Збірка комп'ютерних програм "Центр
сертифікації ключів "IIТ ЦСК-1" вартістю
150000,00 грн.; Збірку комп'ютерних програм
"Абонент центру сертифікації ключів "IIТ
Абонент ЦСК-1" вартістю 250000,00 грн.

Позивач вказує на те, що право
власності на зазначені комп'ютерні
програми, внесені в статутний фонд
позивача, не визнається відповідачем.
Крім того, відповідач стверджує, що
відповідач, без згоди позивача, не
визнаючи права власності позивача на
зазначені комп'ютерні програми,
допустив переробку належної
позивачеві програми Збірка
комп'ютерних програм "Центр
сертифікації ключів "IIТ ЦСК-1", та надав
назву переробленій комп'ютерній
програмі - Збірка комп'ютерних програм
"Центр сертифікації ключів "IIТ ЦСК-1"
(версія 1.3). Крім того, позивач також
стверджує, що відповідач, не визнаючи
права власності позивача на збірку
комп'ютерних програм ""Абонент центру
сертифікації ключів "IIТ Абонент ЦСК-1",
уклав з позивачем ліцензійний договір
№ 0414/10-05 від 25.11.2005 р., відповідно до
якого передав позивачу у користування
вищезазначену комп'ютерну програму,
позначивши її іншою назвою: Комп'ютерна
програма "Засіб користувача "IIТ
Користувач ЦСК-1", а також уклав з
позивачем договір № 0414/30-13 від 04.01.2013 р.,
за яким повторно передав у
користування позивачу комп'ютерну
програму "IIТ Користувач ЦСК-1".

Звертаючись до господарського суду з
клопотаннями про призначення по справі
експертизи дослідження комп'ютерних
продуктів, комплексної
судово-економічної експертизи та
судової експертизи досліджень об'єктів
інтелектуальної власності, позивач
послався на те, що поставлене в
позовній заяві питання про те, що
відповідач переробив комп'ютерну
програму, яка належить відповідачу,
підлягає доведенню способом
призначення та проведення
судово-компютерної експертизи, а спір
про те, що саме було передано до
статутного фонду позивача - комп'ютерні
програми, як об'єкти інтелектуальної
власності, або ж носії з примірниками
комп'ютерних програм, - підлягає
доведенню способом призначення та
проведення судово-економічної
експертизи.

За приписами статті 41 ГПК України
для роз'яснення питань, що виникають
при вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

На думку колегії суддів, зазначені
судом першої інстанції в оскаржуваній
ухвалі обставини щодо порушення перед
експертом визначених позивачем питань,
є відповідно до статті 41
Господарського процесуального кодексу
України, підставою для призначення по
справі комплексної судово-економічної
експертизи та судової експертизи
досліджень об'єктів інтелектуальної
власності та комп'ютерних продуктів.
Отже, дану процесуальну дію здійснено
місцевим господарським судом у межах
наданих йому прав, у відповідності до
норм чинного Господарського
процесуального кодексу України.

Заперечення відповідача проти
призначення судової експертизи не
можуть бути взяті до уваги з наступних
підстав.

Статтею 106 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що ухвали місцевого
господарського суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку у
випадках, передбачених цим Кодексом.
Разом з тим, нормами Господарського
процесуального кодексу України не
передбачено оскарження ухвал про
призначення судової експертизи.

Таким чином, положення ухвали
господарського суду стосовно
призначення судової експертизи не
підлягають перегляду в апеляційному
порядку. Ухвала місцевого
господарського суду про призначення
судової експертизи та про зупинення у
зв'язку з цим провадження у справі може
бути переглянута в апеляційному чи
касаційному порядку лише в частині
зупинення провадження.

Відповідно до статті 79 Господарського
процесуального кодексу України, ухвалу
про зупинення провадження може бути
оскаржено. Однак колегія суддів не
вбачає підстав для скасування ухвали
від 17.10.2014 р. у даній справі, оскільки її
винесено у відповідності до пункту 1
частини 2 статті 79 Господарського
процесуального кодексу України, згідно
з яким господарський суд має право
зупинити провадження у справі у
випадку призначення господарським
судом судової експертизи. Таким чином,
суд першої інстанції, зупиняючи
провадження у справі в зв'язку з
призначенням по справі судової
експертизи, діяв в межах наданих йому
повноважень, керуючись нормами
вказаної статті, та з метою повного та
об'єктивного вирішення даного
господарського спору, оскільки
порушені позивачем в клопотаннях про
призначення експертизи питання
пов'язані з предметом позовних вимог у
даній справі та потребують спеціальних
знань при дослідженні об'єктів
інтелектуальної власності та
комп'ютерних продуктів.

Крім того, оскаржувана ухвала повністю
відповідає вимогам ст. 86 ГПК України,
оскільки містить всі необхідні
відомості щодо господарського суду,
сторін, суті даного спору, змісту
поставлених питань; мотиви винесення
ухвали з посилання на норми ст.ст. 7, 9
Закону України «Про судову
експертизу», ст. 41 ГПК України,
вказівки, викладені в постанові
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
призначення судової експертизи»;
перелік питань, які потребують
роз'яснення; назву організації з
зазначенням адреси, якій доручається
проведення експертизи. Також, в даній
ухвалі судом вирішено питання щодо
оплати витрат, пов'язаних із
здійсненням судової експертизи;
попереджено експертів про кримінальну
відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК
України, а також запропоновано судовим
експертам реалізувати надане їм
статтею 13 Закону України "Про судову
експертизу" право щодо зазначення в
експертному висновку фактів, які мають
значення для справи і з приводу яких їм
не були поставлені питання.

Зважаючи на те, що відповідачем не
надано апеляційному господарському
суду мотивованих пояснень, у чому саме
оскаржувана ухвала про зупинення
провадження у справі порушує його
права та інтереси, не доведено факту
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права при винесенні
ухвали про зупинення провадження у
справі, а також її невідповідність
нормам процесуального права, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а ухвала
господарського суду Харківської
області від 17.10.2014 року у даній справі
має бути залишена без змін.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
апеляційної скарги позивача у зв'язку з
її юридичною та фактичною
необґрунтованістю і відсутністю
фактів, які б підтверджували наявність
підстав для скасування оскаржуваної
ухвали.

Керуючись статтями 79, 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтями 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Інститут
інформаційних технологій", м. Харків
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 17.10.14 у справі
№ 922/2961/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 11 листопада 2014 року

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Білецька А.М.

Суддя
Гребенюк Н. В.