КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 911/4862/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі:Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Гордієць С.С., представник
за довіреністю №33 від 26.12.2013р.;

Гончар Н.Б., представник за довіреністю
№22 від 26.12.2013р.;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ БЛЕНД»

на рішення Господарського суду
Київської області від 04.09.2014р.
(підписано-09.09.2014р.)

у справі №911/4862/13 (головуючий cуддя:
Саванчук С.О.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «БАНК БОГУСЛАВ»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ БЛЕНД»

про стягнення 1 464 664,60 доларів США

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «БАНК БОГУСЛАВ» (далі -
позивач) звернулося до Господарського
суду Київської області з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ БЛЕНД» (далі -
відповідач) про стягнення 1 464 664,60
доларів США, з яких: 1 203 380,30 доларів США
основного боргу та 261 284,30 доларів США
заборгованості за нарахованими
процентами.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням Товариством з
обмеженою відповідальністю «БМБ
БЛЕНД» зобов'язань за Кредитним
договором про надання відновлюваної
відкличної мультивалютної кредитної
лінії №15/01-КР-8/2007 від 21.07.2007р. та
неповерненням у визначені Договором
строки кредиту та процентів за
користування кредитним коштами.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 30.12.2013р. порушено
провадження у справі №911/4862/13 за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства «БАНК
БОГУСЛАВ» та призначено до розгляду.

Відповідач у процесі розгляду справи
подавав заяву про застосування правил
про позовну давність при вирішенні
спору. При цьому письмового відзиву
на позовну заяву відповідач не подав.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 04.09.2014р. у справі
№911/4862/13 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ БЛЕНД» на
користь Публічного акціонерного
товариства «БАНК БОГУСЛАВ» 1 203 380
доларів США 30 центів основної
заборгованості, що станом на 27.12.2013р.
становить 9 618 618 грн. 74 коп., 261 284
доларів США 30 центів заборгованості за
нарахованими процентами, що станом на
27.12.2013р. становить 2 088 445 грн. 41 коп. та 68
820 грн. 00 коп. судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що Банк зобов'язання за
кредитним договором виконав належним
чином і надав кредит відповідачу, але
останній зобов'язань належним чином не
виконав, у визачнені строки кредит не
повернув, процентів за користування
кредитним коштами не сплатив.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «БМБ БЛЕНД»
звернулось з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій просило
скасувати рішення Господарського суду
Київської області від 04.09.2014р. у справі
№911/4862/13 та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю.

У доводах апеляційного оскарження
відповідач вказував на допущені судом
першої інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права;
невірну оцінку наявних у справі
доказів, що призвело до
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи.

Апелянт стверджував, що суд першої
інстанції припустився грубого
порушення норм процесуального права, і
прийняв рішення у відсутність
представника відповідача , не
повідомленого належним чином.

Серед інших доводів скаржник зазначав,
що місцевий господарський суд
неправомірно не застосував строк
позовної давності до вимог позову , що
призвело до прийняття незаконного
рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ БЛЕНД» передано
на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Кропивній Л.В.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського від 29.09.2014р. у справі
№911/4862/13 сформовано для розгляду
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМБ
БЛЕНД» колегію суддів у складі:
головуючого судді Кропивної Л.В.,
суддів: Руденко М.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014р. у
справі №911/4862/13 (колегія суддів у
складі: головуючий суддя -
Кропивна Л.В. (доповідач), судді:
Руденко М.А., Смірнова Л.Г.) апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ БЛЕНД» прийнято
до провадження, а її судовий розгляд
призначено на 15.10.2014р.

10.10.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства «Банк
Богуслав» надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому останнє
просило суд відмовити у задоволенні
апеляційної скарги, а оскаржуваний
судовий акт залишити без змін.

10.10.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства «Банк
Богуслав» надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи.

14.10.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМБ
Бленд» надійшло клопотання про
відкладення розгляду апеляційної
скарги у зв'язку з неможливістю
забезпечити явку представника
останнього, оскільки постійний
представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Бленд» Клуглов
С.С. перебуває на лікарняному та
неможливістю негайної заміни
представника.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014р. у
справі №911/4862/13 розгляд апеляційної
скарги відкладено на 29.10.2014р. у зв'язку з
неявкою представника відповідача та
задоволення його клопотання про
відкладення розгляду апеляційної
скарги.

28.10.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМБ
Бленд» надійшло клопотання про
відкладення розгляду апеляційної
скарги у зв'язку з неможливістю
забезпечити явку представника
останнього, оскільки постійний
представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Бленд» Клуглов
С.С. перебуває на лікарняному та
неможливістю негайної заміни
представника.

У судове засідання 29.10.2014р.
представники відповідача не з'явились.

Наявність клопотання (вх.№09-11/16258 від
28.10.2014р.) Товариства з обмеженою
відповідальністю «БМБ Бленд» про
відкладення розгляду апеляційної
скарги свідчить про те, що відповідач
був повідомлений належним чином,
обізнаний про слухання його
апеляційної скарги 29.10.2014р., проте не
скористався своїми процесуальними
правами на участь у судовому засіданні.

Розглянувши клопотання відповідача
про відкладення розгляду апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції не
знайшов підстав для його задоволення з
наступних мотивів.

У відповідності до п. 3.9.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Таким чином, наведені відповідачем
обставини в обґрунтування причин
неявки представника у судове засідання
не можуть бути визнані поважними, адже
не є об'єктивно непереборними. Керівник
(виконавчий орган) підприємства може,
як самостійно здійснювати
представництво інтересів товариства
директором, якого він являється, так і
не позбавлений права обрати будь-якого
іншого представника, якому доручити
виконання функції по представництву
інтересів підприємства на час
відсутності представника Круглова С.С.

Слід також наголосити, що суд
апеляційної інстанції вже відкладав
ухвалою від 15.10.2014р. розгляд
апеляційної скарги у зв'язку із
задоволенням аналогічного клопотання
відповідача та фактично шляхом надання
додаткового часу надавав можливість
відповідачу забезпечити явку іншого
представника від його імені.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950, ратифікована Україною
17.07.1997р., кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи у продовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Крім того, статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Виходячи зі змісту ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України та
аналізу змісту позовних вимог по даній
справі, Київський апеляційний
господарський не бачить підстав для
чергового відкладення розгляду справи,
оскільки розгляд справи вже
відкладався, з урахуванням того, що
розгляд апеляційної скарги обмежений
процесуальними строками, зокрема ст. 102
Господарського процесуального кодексу
України, чергове безпідставне
відкладення призводить лише до
необґрунтованого затягування розгляду
даної справи.

Оскільки, сторони були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, проте відповідач
не скористався своїми правами,
передбаченими статтями 22 ГПК України,
а явка сторін - не визнавалася
обов'язковою судом апеляційної
інстанції, Київський апеляційний
господарський суд дійшов до висновку
про можливість розгляду апеляційної
скарги по суті в судовому засіданні
29.10.2014р. за відсутності представників
відповідача.

Представники позивача у судовому
засіданні 29.10.2014р. заперечували проти
задоволення апеляційної скарги,
просили рішення суду першої інстанції
у даній справі залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
21.07.2007р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «БАНК БОГУСЛАВ»,
правонаступником якого є Відкрите
акціонерне товариство «БАНК БОГУСЛАВ»,
назву якого змінено на акціонерне
товариство «БАНК БОГУСЛАВ» (далі - банк,
позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «БМБ БЛЕНД» (далі -
позичальник, відповідач) укладено
Кредитний договір про надання
відновлюваної відкличної
мультивалютної кредитної лінії
№15/01-КР-8/2007 (далі - Кредитний договір),
за умовами якого банк, на умовах,
передбачених договором, відкриває
позичальнику відновлювальну відкличну
кредитну лінію з загальним лімітом в
сумі 1 142 000,00 доларів США, в межах якої
надає позичальнику в користування
грошові кошти (далі - кредит) для
ведення статутної діяльності зі
сплатою 14 процентів річних за
користування сумою кредиту (далі -
проценти) на строк з 21 лютого 2007 року до
20 лютого 2009 року (п. 1.1. Договору).

Договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до повного
виконання сторонами взятих на себе
зобов'язань (пункт 7.2. Кредитного
договору).

Відповідно до пункту 1.2. Кредитного
договору, кредит позичальнику
надається в межах суми ліміту,
зазначеної в пункті 1.1. Кредитного
договору, на підставі письмової заяви
позичальника про надання кредиту (далі
- заява), викладеної у формі згідно з
Додатком № 1 до договору та за умови
належного виконання позичальником
своїх зобов'язань, згідно з договором.

Згідно пунктом 1.4. Кредитного договору
термін погашення кредиту - 20 лютого 2009
року або термін, встановлений
відповідно до пунктів 2.8., 2.9. договору.

Згідно з пунктом 1.5. Кредитного
договору, зобов'язання банка перед
позичальником надати кредит
обмежуються сумою, визначеною у заяві,
належним чином підписаній сторонами.
Вказані зобов'язання виникають у банку
з моменту підписання сторонами заяви
та припиняються в момент надання
кредиту позичальнику в сумі, що
визначена сторонами.

Відповідно до пункту 2.2. Кредитного
договору, банк надає кредит
позичальнику у безготівковій формі
шляхом перерахування суми кредиту,
відповідно до пункту 1.2. договору, на
рахунок позичальника в банку, згідно з
заявою позичальника, протягом 5
календарних днів з дати підписання
сторонами заяви. При цьому, днем
надання кредиту вважається дата
зарахування суми кредиту повністю або
частково на рахунок позичальника,
згідно з заявою позичальника.

Відповідно до пункту 2.4. Кредитного
договору проценти за користування
кредитом нараховуються банком у валюті
кредиту з дня надання кредиту по дату
настання терміну погашення, на суму
щоденного залишку заборгованості
позичальника за кредитом

Згідно з пунктами 2.4.2., 2.4.3. Кредитного
договору, нарахування процентів
здійснюється щомісячно, не пізніше
останнього робочого дня місяця, за
повний календарний місяць та в день
настання терміну погашення. При
розрахунку процентів враховується
день надання кредиту і не враховується
день, в який настає термін погашення.
Після закінчення терміну погашення
проценти не нараховуються, а
позичальник сплачує неустойку (пеню,
штраф), інші штрафні санкції,
відшкодовує збитки, передбачені
умовами договору.

В подальшому до Кредитного договору
були укладені Договори про внесення
змін та доповнень № 1 від 27.02.2007р., №2
від 20.07.2007р., №3 від 27.12.2007р., №4 від
01.04.2008р., №5 від 10.06.2008р., №6 від
24.10.2008р., №7 від 24.11.2008р., №8 від 30.01.2009р.,
№9 від 20.02.2009р., № 10 від 20.02.2009р., №11 від
24.03.2009р., №12 від 25.03.2009р., №13 від 01.09.2009р.,
№14 від 02.11.2009р. та №15 від 30.06.2010р.,
відповідно до яких сторонами внесено
зміни та доповнення до Кредитного
Договору.

Пунктом 1. Договору №2 від 20.07.2007р. про
внесення змін до Кредитного договору
сторони встановили, що банк на умовах,
передбачених договором, відкриває
позичальнику відновлювальну відкличну
кредитну лінію з загальним лімітом 1 232
000,00 доларів США, в межах якої надає
позичальнику в користування грошові
кошти для поповнення обігових коштів
зі сплатою 14 процентів річних за
користування сумою кредиту на строк з 21
лютого 2007 року до 20 лютого 2009 року.

Договором №5 від 10.06.2008р. про внесення
змін та доповнень до Кредитного
договору, сторони дійшли згоди про
встановлення 15 відсотків річних за
користування сумою кредиту, що
отриманий в іноземній валюті (пункт 1.
Договору №5 про внесення змін та
доповнень до Кредитного договору).

Відповідно до пункту 2. Договору № 9 від
20.02.2009р. про внесення змін та доповнень
до Кредитного договору, сторони
встановили строк повернення кредиту - 18
лютого 2011 року або строк, встановлений
відповідно до пунктів 2.7., 2.8. Кредитного
договору.

Договором № 13 від 01.09.2009р. про внесення
змін та доповнень до Кредитного
договору, сторони дійшли згоди про
встановлення 12,5 відсотків річних за
користування сумою кредиту, що
отриманий в іноземній валюті - доларах
США (пункт 1. Договору № 13 про внесення
змін та доповнень до Кредитного
договору).

Пунктом 3. Договору № 13 про внесення
змін та доповнень до Кредитного
договору сторони домовились про
встановлення нових термінів сплати
позичальником, нарахованих банком
відсотків за користування кредитом,
згідно з Договором, а саме: за серпень
2009 року - до 05.01.2010, за вересень 2009 року -
до 05.02.2010, за жовтень 2009 року - до 05.03.2010,
за листопад 2009 року - до 05.04.2010, за
грудень 2009 року - до 05.05.2010, за січень 2010
року - до 05.06.2010, за лютий 2010 року - до
05.07.2010, за березень 2010 року - до 05.08.2010, за
квітень 2010 року - до 05.09.2010, за травень 2010
року - до 05.10.2010, за червень 2010 року - до
05.11.2010, за липень 2010 року - до 05.12.2010, за
серпень, вересень, жовтень 2010 року - до
05.01.2011, за листопад, грудень, січень 2010
року - до 05.02.2011.

20.02.2009р. сторонами укладено Договір №
9 про внесення змін до Кредитного
Договору , згідно з яким продовжено
строк користування кредитними лініями
до 18.02.2011р. та введено графік
зменшення лімітів кредитних ліній в
національній та іноземних валютах.

Договором № 15 від 30.06.2010р. про внесення
змін та доповнень до Кредитного
договору, сторони дійшли згоди про
встановлення 15,27 відсотків річних за
користування сумою кредиту, що
отриманий в іноземній валюті - доларах
США (пункт 1. Договору № 15 про внесення
змін та доповнень до Кредитного
договору).

Зазначені Договори про внесення змін
та доповнень до Кредитного договору
набирають чинності з дати їх
підписання сторонами, є невід'ємними
частинами Кредитного договору та діють
до виконання позичальником в повному
розмірі взятих зобов'язань за
Кредитним договором.

На виконання умов Кредитного договору,
позивач, на підставі письмових заяв
відповідача про надання кредиту від
21.02.2007 (вх. № 62) у розмірі 450 000,00 доларів
США, від 22.02.2007 (вх. № 65) у розмірі 410
000,00 доларів США, від 27.02.2007 у розмірі 282
000,00 доларів США, від 20.07.2007 (вх. № 181) у
розмірі 90 000,00 доларів США, надав
відповідачу кредит в межах суми ліміту,
що встановлена Договором - 1 232 000,00
доларів США, що підтверджується
випискою по особовим рахункам позивача
з обліку кредитної заборгованості за
період з 21.02.2007р. до 17.02.2014р. Отже,
позивач виконав зобов'язання з видачі
кредиту за Кредитним договором
належним чином та в повному обсязі.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач здійснював виконання своїх
зобов'язань у іноземній валюті,
сплативши: 04.09.2009р. - 6 776,26 доларів США,
11.09.2009р. - 9 137,07 доларів США, 08.10.2009р. - 3
000,00 доларів США, 09.10.2009р. - 3 000,00 доларів
США, 29.10.2009р. - 6 706,37 доларів США.

21.02.2011р. позивач вніс суму
заборгованості за кредитом в іноземній
валюті в розмірі 1 203 380,30 доларів США на
рахунок простроченої заборгованості,
що підтверджується випискою по
особовим рахункам позивача з обліку
простроченої кредитної заборгованості
за період з 21.02.2011р. до 25.12.2013р.

Позивачем здійснено розрахунок
простроченої заборгованості за
відсотками за період з 01.08.2009р. до
31.08.2009р. за відсотковою ставкою - 15 %, за
період з 01.09.2009р. до 29.06.2010р. за
відсотковою ставкою - 12,5 %, за період з
30.06.2010р. до 17.02.2011р. за відсотковою
ставкою - 15,27 %. Відтак, заборгованість
відповідача перед позивачем за
нарахованими процентами, згідно з
Кредитним договором, складає 261284,30
доларів США.

В подальшому, позивачем на адресу
відповідача направлялися претензії
від 14.07.2011р. вих. №130/10,13,14,15, від 06.11.2013р.
вих. №213/07 з вимогою сплати
заборгованість за Кредитним договором,
однак вказані вимоги залишені
відповідачем без реагування,
заборгованість не сплачена.

Звертаючись із заявою про
застосування до розгляду спору
правил про позовну давність,
відповідач вважав, що строк позовної
давності на вимоги про стягнення
заборгованості за кредитом та
процентів за користування кредитними
коштами сплинув у 2010р. При цьому
відповідач наводив такі міркування:

Згідно з п. 2.8. Кредитного договору у
редакції договору №3 зобов'язання
повернути Банку кредит раніше
календарної дати, визначеної п. 1.3.
Договору, виникає у Позичальника у
разі настання наступних обставин: "п.
2.8.1. несплати або часткової несплати
позичальником в передбачений
договором строк відсотків; та /або
частковій несплаті позичальником в
строк штрафних санкцій; при цьому
строком погашення кредиту є 10- тий
календарний день за останнім днем
строку, в який позичальник повинен був
виконати зазначені у цьому пункті
Договору зобов'язання". Оскільки,
вказував відповідач, сторонами
визначено строк повернення кредиту
18.02.2011 р. згідно з договором №9, а за п.
3 Договору №13 - відсотки за серпень
2009р. сплачуються в термін до 05.01.2010р.,
несплата відповідачем відсотків за
серпень 2009 у строк до 15.01.2010р. мала
наслідком дострокове припинення
кредитного договору і виникнення у
позичальника обов'язку з погашення
кредиту та відсотків за користування
кредитом до 15.01.2010р. Звернення банку
з позовом у грудні 2013р. свідчить про
пропуск строку позовної давності на
заявлені вимоги.

Такі доводи судова колегія оцінює
критично та відхиляє за
неспроможністю, виходячи з того, що у
червні 2010 р. сторони вносили зміни
до Кредитного договору згідно з
Договором № 15 ( законність якого
була предметом судової оцінки у
господарській справі № 910/1289/14 між
цими ж учасниками процесу), а отже
правовідносини між сторонами з
приводу користування кредитом у
січні 2010р. не припинялися.

Крім того, доводи відповідача
про пропуск строку давності на
заявлені позивачем вимоги
спростовуються ще й тим, що 10.09.2012р.
відповідач повернув позивачу 1 231 827 ,06
грн. кредиту у національній валюті
та проценти за період з серпня 2009 р. по
17.02.2011 р. у сумі 374 049,30 грн.

Статтею 260 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок
обчислення позовної давності не може
бути змінений за домовленістю сторін.
Стаття 261 Цивільного кодексу України
передбачає, що перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила. У
зобов'язальних правовідносинах, в яких
визначено строк виконання
зобов'язання, перебіг позовної
давності починається з дня, наступного
за останнім днем, у який відповідне
зобов'язання мало бути виконане.
Позовна давність за позовами,
пов'язаними з простроченням почасових
платежів (проценти за користування
кредитом, орендна плата тощо),
обчислюється окремо за кожним
простроченим платежем.

Разом з тим, відповідно до частини 1
статті 264 Цивільного кодексу України,
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» до
дій, що свідчать про визнання боргу або
іншого обов'язку, належать, зокрема,
зміна договору, з якої вбачається, що
боржник визнає існування боргу,
часткова сплата боржником або з його
згоди іншою особою основного боргу
та/або сум санкцій. При цьому, якщо
виконання зобов'язання передбачалося
частинами або у вигляді періодичних
платежів і боржник вчинив дії, що
свідчать про визнання лише певної
частини (чи періодичного платежу), то
такі дії не можуть бути підставою для
переривання перебігу позовної
давності стосовно інших (невизнаних)
частин платежу.

Суд першої інстанції правомірно,
посилаючись на норми ст.ст. 193 ГК
України, ст. ст. 11, 509, 526, 626, 629 ЦК України
зазначив, що підставою виникнення
зобов'язання є договір укладений між
сторонами, зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору.

Згідно ст. 530 ЦК Кодексу якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 1048
Цивільного кодексу України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Крім того, частиною 2 статті 1050
Цивільного кодексу України визначено,
що якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 Цивільного
Кодексу України.

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Отже, вимоги позивача є законними та
обґрунтованими, підтверджені
матеріалами справи, а незаконність
прийнятого судом першої інстанції
рішення судовою колегією не
встановлена.

Необґрунтованими судова колегія
вважає доводи скаржника з приводу
того , що суд першої інстанції при
вирішенні господарського спору
допустив процесуальне порушення,
розглянувши справу у відсутність
уповноваженого представника
відповідача, чим було позбавлено його
можливості надати письмові
заперечення на позовну заяву.

Судова колегія встановила, що
відповідач був належним чином
повідомлений за юридичною адресою про
час слухання справи, справа
розглядалась тривалий час (прийнята до
провадження 30.12.2013р., а оскаржуване
рішення судом першої інстанції
винесено 04.09.2014р.), у відповідача було
достатньо часу скористатись правами,
передбаченими ст. 22 ГПК України.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи, колегія суддів, вважає, що
відповідач не був позбавлений права в
порядку ст. 28 ГПК України направити в
судове засідання представника. При
цьому, слід зазначити, що судом першої
інстанції дотримані приписи ст. 64 ГПК
України.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування прийнятого судом першої
інстанції рішення у даній справі, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а оскаржений
судовий акт - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір за розгляд справи у суді
апеляційної інстанції покладається на
апелянта (відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «БМБ
БЛЕНД» на рішення Господарського суду
Київської області від 04.09.2014р. у справі
№911/4862/13 залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду Київської
області від 04.09.2014р. у справі №911/4862/13 -
без змін.

2.Матеріали справи №911/4862/13 повернути до
місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
М.А. Руденко

Л.Г. Смірнова