ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р.Справа №
916/2490/14Колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду у
складі:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Мишкіної М.А.,

Будішевської Л.О.

секретарі - Шитря О.М.

за участю представників:

Від прокурора: Коломійчук І.О.

Від позивача: Моджук І.О.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: Польщіна Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства "Віртус"

на рішення господарського суду
Одеської області

від 04 вересня 2014 року

у справі № 916/2490/14

за позовом: заступника прокурора
Суворовського району м. Одеси в
інтересах держави в особі Одеської
міської ради

до відповідача: Малого приватного
підприємства "Віртус"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради

про внесення змін до договору оренди
землі

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року заступник
прокурора Суворовського району м.
Одеси в інтересах держави в особі
Одеської міської ради звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до Малого приватного
підприємства "Віртус", за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача- Департаменту
комунальної власності Одеської
міської ради, про внесення змін до
договору оренди землі від 19.04.2006р.,
укладеного між Одеською міською радою
та МПП «Віртус», зареєстрованого у
Одеському міському управлінні ОРФ
ЦДЗК, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 17.10.2006р. за №
80, шляхом викладення пункту 2.3
договору у наступній редакції:
"Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки, для реконструкції з
розширенням, подальшої експлуатації та
обслуговування магазину-бару, площею
2420 кв.м становить 3 236 266 грн. згідно
витягу з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки №118/С від 01.11.2013р., складеного
управлінням Держземагентства у м.
Одесі; та пункту 4.1. договору у
наступній редакції: "Орендна плата за
земельну ділянку, для реконструкції з
розширенням, подальшої експлуатації та
обслуговування магазину-бару, площею
2420 кв.м, що розташована за адресою: м.
Одеса, вул. Грушевського, 52-а,
розрахована у розмірі 5% від
нормативної грошової оцінки цієї
земельної ділянки та становить 161 813,30
грн. на рік". Позовні вимоги
обґрунтовувалися обставинами зміни
розміру річної орендної плати за землю.
При цьому, заступник прокурора
посилався на приписи ст. ст. 15,16, 525, 626, 632,
651, 653, 654, 762 ЦК України, ст. 188 ГК України,
ст. ст. 21, 23, 30 Закону України «Про оренду
землі», ст. ст. 5, 20, 23 Закону України «Про
оцінку земель», ст. 288 Податкового
кодексу України.

МПП «Віртус» не визнало позов
посилаючись на необґрунтоване
завищення Управлінням Держземагенства
у м. Одесі, яке склало витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку орендованої земельної ділянки,
коефіцієнту, який визначає
функціональне використання земельної
ділянки, що в свою чергу впливає на
правильність проведення нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
орендованої відповідачем та в
подальшому на визначення розміру
орендної плати.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 24.07.2014 року
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради Рішенням
господарського суду Одеської області
від 04.09.2014 року (суддя - Гут С.Ф) позов
задоволено з мотивів обґрунтованості
позовних вимог. Внесено зміни до
договору оренди землі від 19.04.2006р.,
зареєстрованого у Одеському міському
управлінні ОРФ ЦДЗК, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 17.10.2006р. за №80, яким
Одеською міською радою передано МПП
"Віртус" земельну ділянку площею 2420
кв.м, що розташована за адресою: м.
Одеса, вул. Грушевського, 52-а терміном
на 49 років (у тому числі на термін
реконструкції - 1рік), а саме:

- викладено п. 2.3 договору у наступній
редакції: "Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки, для реконструкції з
розширенням, подальшої експлуатації та
обслуговування магазину-бару, площею
2420 кв.м становить 3 236 266 грн. згідно
витягу з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки №118/С від 01.11.2013р., складеного
управлінням Держземагентства у
м.Одесі;

- викладено п. 4.1. договору у наступній
редакції: "Орендна плата за земельну
ділянку, для реконструкції з
розширенням подальшої експлуатації та
обслуговування магазину-бару, площею
2420 кв.м, що розташована за адресою: м.
Одеса, вул. Грушевського, 52-а,
розрахована у розмірі 5% від
нормативної грошової оцінки цієї
земельної ділянки та становить 161 813,30
грн. на рік".

Стягнуто з Малого приватного
підприємства "Віртус" на користь
Державного бюджету України витрати по
сплаті судового збору у сумі 1218 грн.

Рішення мотивовано встановленими по
справі обставинами, на підставі яких
господарський суд дійшов висновку про
наявність правових підстав для
внесення змін до спірного договору у
зв'язку із зміною розміру річної
орендної плати за землю та
необхідністю приведення договору у
відповідність до вимог чинного
законодавства.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
МПП «Віртус» звернулося до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у позові відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, невідповідністю
викладених у рішенні висновків суду
обставинам справи та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відзиви на апеляційну скаргу від
позивача та третьої особи не надходили.

В судовому засіданні апеляційного суду
від 14.10.2014 року представником
відповідача заявлено клопотання про
зупинення провадження у даній справі
до розгляду по суті адміністративної
справи № 815/4945/14, яка знаходиться в
провадженні Одеського окружного
адміністративного суду. Розглянувши
зазначене клопотання, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
підстави для зупинення провадження у
даній справі відсутні, оскільки
розгляд Одеським окружним
адміністративним судом справи,
предметом розгляду якої є визнання
протиправним дій управління
Держземагенства у м. Одесі щодо
застосування у витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки м. Одеси
коефіцієнту функціонального
використання величиною 2,5 та
скасування зазначеного витягу, не може
бути перешкодою для встановлення усіх
істотних обставин у даній
господарській справі № 916/2490/14. Отже,
розгляд справи, що перебуває у
провадженні Одеського окружного
адміністративного суду, не перешкоджає
розгляду даної справи в апеляційному
порядку.

За правилами встановленими ч. 3 ст. 77 ГПК
України в засіданні суду було
оголошено перерву до 04.11.2014 року, про що
прокурору, представникам сторін та
третій особі повідомлено під розписку.
Проте, 04.11.2014 року до Одеського
апеляційного господарського суду від
представника МПП «Віртус» надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку із знаходженням
представника відповідача ОСОБА_9 у
відрядженні. Вказане клопотання
апеляційним судом визнано
необґрунтованим та відхилено з огляду
на неподання заявником доказів
перебування представника відповідача
ОСОБА_9 у відрядженні та неможливості
його явки з інших поважних причин, а
також з тих мотивів, що чинний
Господарський процесуальний кодекс
України (ст. 28) не обмежує кількість
представників сторони, які можуть
прийняти участь у засіданні
господарського суду. Крім того, в
матеріалах справи міститься
довіреність від 24.12.2013р. від імені МПП
«Віртус» на представництво його
інтересів в суді, видану на гр. ОСОБА_9,
гр. ОСОБА_6, гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_8
Нез'явлення представника відповідача в
судове засідання не перешкоджає
перегляду даної справи в апеляційній
інстанції відповідно до ст. 101 ГПК
України за наявними у справі
матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вислухавши
пояснення прокурора, представників
позивача та третьої особи, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті оскаржуваного рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 19.04.2006 року між Одеською міською
радою (орендодавець) та Малим приватним
підприємством "Віртус" (орендар) було
укладено договір оренди землі,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу, зареєстрований в реєстрі за
номером № 1762, а 17.10.2006 року у Одеській
регіональній філії ДП ЦДЗК за №
80, за умовами якого орендодавець,
на підставі рішення Одеської міської
ради №5095-ІV від 23.12.2005р. за актом
приймання - передачі передав, а орендар
прийняв в оренду строком на 49 років
земельну ділянку площею 2420 кв.м, що
знаходиться за адресою: м. Одеса, вулиця
Грушевського, 52-а.

На земельній ділянці розташовано
приміщення магазину - бару, яке
належить МПП «Віртус» на підставі
свідоцтва про право власності на
приміщення магазину - бару № 014444,
виданого 25.09.2001 року виконавчим
комітетом Одеської міської ради (п. 2.2
договору).

Згідно з п. 4.1 договору орендна плата за
земельну ділянку площею 2420 кв.м,
розрахована у розмірі 10 відсотків від
нормативної грошової оцінки цієї
земельної ділянки та складає: 53 586,06 грн.
на рік.

Відповідно до п. 4.2 договору розмір
орендної плати за землю встановлюється
за домовленістю сторін згідно рішення
Одеської міської ради від 15.07.2005р.
№4247-IV, у відповідності до протоколу
узгодження розміру договірної
орендної плати, та може збільшуватися
Одеською міською радою в межах
передбачених законодавством, в
залежності від збільшення ринкової
вартості земельної ділянки яка
знаходиться у користуванні.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що
умови цього договору щодо розміру
орендної плати можуть бути змінені за
згодою обох сторін, шляхом укладання
відповідних угод, які мають бути
нотаріально посвідчені та будуть
невід'ємними частинами цього договору,
крім випадків: - зміни розміру
земельного податку, відповідно до
чинного законодавства України; -
коригування "Грошової оцінки земель
міста Одеси", яка затверджується
рішенням Одеської міської ради; - зміни
функціонального призначення будівлі
або її частини. У цих випадках розмір
орендної плати змінюється
орендодавцем.

Пунктом 5.1 договору визначено, що
земельна ділянка передається в оренду
МПП «Віртус» для реконструкції з
розширенням, подальшої експлуатації та
обслуговування магазину-бару.

За умовами п. п. 9.4.3 договору орендар
зобов'язаний використовувати земельну
ділянку відповідно до її цільового
призначення, зазначеного в п. 5.1
договору, забезпечити належний
санітарний, протипожежний, екологічний
стан земельної ділянки, будинків і
спору, розташованих в ній.

Згідно з п. 14.3 договору невід'ємними
частинами договору є: - план земельної
ділянки, яка передається в оренду; -
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень; - акт
визначення меж земельної ділянки в
натурі; - акт приймання - передачі
об'єкта оренди.

Рішенням Одеської міської ради від
28.12.2010р. № 41-VI "Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової земель міста Одеси"
затверджено технічну документацію з
нормативної грошової оцінки земель
міста Одеси (п.1), введено в дію
нормативну грошову оцінку земель міста
Одеси з 01.01.2011, крім випадків визначних
у п.3 цього рішення (п.2); введено в дію
нормативну грошову оцінку земель міста
Одеси для розрахунку річної орендної
плати і плати за дольову участь у
землекористуванні з 01.01.2012 (п.3).

Рішенням Одеської міської ради від
20.09.2011р. № 1268-VІ "Про внесення змін до
рішення Одеської міської ради від
28.12.2010р. № 41-VІ "Про затвердження
технічної документації з нормативно
грошової оцінки земель міста Одеси", п. 3
рішення викладено в наступній
редакції: "Ввести в дію затверджену
пунктом 1 цього рішення нормативну
грошову оцінку земель міста Одеси для
розрахунку річної орендної плати з
20.09.2011 року".

20.09.2011 року Одеською міською радою
прийнято рішення № 1267-IV "Про
затвердження фіксованих відсотків при
визначенні ставок орендної плати за
земельні ділянки в м. Одесі", яким
затверджено фіксовані відсотки при
визначенні орендної плати за землі
міста Одеси відповідно до технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель м. Одеси, затвердженої
Рішенням Одеської міської ради від
28.12.2010р. № 41-VI; введено в дію затверджені
пунктом 1 цього рішення фіксовані
відсотки орендної плати за землі міста
Одеси з 20.09.2011р.; доручено Одеському
міському управлінню земельних
ресурсів Одеської міської ради вжити
заходи щодо внесення відповідних змін
в договори оренди земельних ділянок.

Як вбачається з витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки м. Одеси від
01.11.2013р. №118/С, наданого Управлінням
Держземагенства у м. Одесі, нормативна
грошова оцінка земельної ділянки
площею 2420 кв.м., що знаходиться у м.
Одеса, вулиця Грушевського, 52-а.,
користувачем якої є МПП «Віртус»,
становить 3 236 266 грн.

Згідно з проведеним Департаментом
комунальної власності Одеської
міської ради розрахунком розміру
орендної плати за земельну ділянку для
реконструкції з розширенням, подальшої
експлуатації та обслуговування
магазину - бару МПП «Віртус» на 14.01.2014
року, нормативна грошова оцінка
орендованої МПП «Віртус» земельної
ділянки станом на 01.11.2013р. становить 3 236
266 грн., розмір орендної плати на рік
становить 161 813,30 грн.

Пропозицією від 27.02.2014 року № 01-13/1569
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради повідомив
відповідача про зміну нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, яка
перебуває в оренді відповідача, та
направив для підпису два примірники
договору про внесення змін до договору
оренди землі від 19.04.2006р. разом з
обчисленим розрахунком орендної плати.

Посилаючись на те, що сторони не
досягли згоди щодо внесення змін до
договору оренди землі від 19.04.2006р.,
заступник прокурора Суворовського
району м. Одеси звернувся до
господарського суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Згідно з п. п. 34, 35 ч. 1 ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування" до
виключної компетенції міської ради
належить вирішення на пленарних
засіданнях питань регулювання
земельних відносин; затвердження
відповідно до закону ставок земельного
податку, розмірів плати за
користування природними ресурсами, що
є у власності відповідних
територіальних громад.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
оренду землі" орендна плата за землю це
платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Відповідно до статті 632 ЦК України
ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі статтею 30 Закону України
"Про оренду землі" зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

Відповідно до п. 2.19 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 17.05.2011 року "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин",
статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати може бути підставою
для перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. При
цьому надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
Господарського кодексу України щодо
надсилання іншій стороні пропозицій
про зміну умов договору не позбавляє
його права звернутися до
господарського суду з позовом про
зміну умов договору за наявності спору
(тобто за відсутності згоди
відповідача на зміну умов договору).

Відповідно ч. 2 ст. 21 Закону України "Про
оренду землі" розмір, форма і строки
внесення орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди (крім строків внесення
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
які встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Законом України № 2756-VI від 02.12.10р. "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з прийняттям
Податкового кодексу України", що набрав
чинності з 01.01.11р., змінено, зокрема, ч. 2
ст. 21 Закону України "Про оренду землі":
слова "до Закону України "Про плату за
землю" замінено словами "до Податкового
кодексу України", частини четверту,
п'яту і сьому виключено.

Статтею 288.5., підпунктом 288.5.1. ПК України
визначено, що розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою:
для земель сільськогосподарського
призначення - розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом; для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом. Не може перевищувати: а) для
земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; б) для земельних
ділянок, які перебувають у державній
або комунальній власності та надані
для будівництва та/або експлуатації
аеродромів - чотирикратний розмір
земельного податку, що встановлюється
цим розділом; в) для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки (підпункт
288.5.2).

Судом першої інстанції встановлено, що
на момент звернення заступника
прокурора Суворовського району міста
Одеси до суду з позовом про внесення
змін у спірний договір оренди щодо
розміру орендної плати за земельну
ділянку між сторонами не було
підписано відповідних змін до договору
оренди, що свідчить про наявність між
сторонами відповідного спору. Більш
того, змін у договір оренди щодо
розміру орендної плати за земельну
ділянку не було внесено сторонами і під
час розгляду даної справи.

Також судом установлено, що пунктами 4.2,
4.4. договору оренди від 19.04.2006р.
передбачена можливість зміни розміру
орендної плати, зокрема, у разі
коригування "Грошової оцінки земель
міста Одеси", яка затверджується
рішенням Одеської міської ради. Чинним
рішенням Одеської міської ради № 1267-VI
від 20.09.2011р. "Про затвердження
фіксованих відсотків при визначенні
ставок орендної плати за земельні
ділянки в м. Одесі" відповідачу
встановлено річну орендну плату у
розмірі 5% від нормативної грошової
оцінки орендованої земельної ділянки.

З огляду на те, що нормами чинного
законодавства передбачена можливість
зміни умов договору за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у випадках,
встановлених договором або законом,
враховуючи, що орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, що сторонами у договорі оренди
землі від 19.04.2006р. передбачена
можливість перегляду орендної плати,
суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку, що внесення
змін щодо розміру орендної плати у
договір оренди землі у зв'язку з
проведенням нової нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
відповідає вимогам чинного
законодавства та обґрунтовано
задовольнив позов.

Не заслуговують на увагу викладені в
апеляційній скарзі доводи скаржника
про те, що поміж сторонами в
установленому порядку була досягнута
згода щодо цільового призначення
орендованої земельної ділянки і вона
визначена як «землі житлової та
громадської забудови», з помилковим
посиланням на п. 5.2 спірного договору
оренди, відповідно до якого категорія
земель за основним цільовим
призначенням - землі житлової та
громадської забудови.

Колегія суддів вважає за необхідне
відзначити, що відповідач не вірно
тлумачить деякі правові категорії і
поняття, що у свою чергу призводить до
невірного встановлення і оцінки
юридичних фактів та їх наслідків,
оскільки категорія земель і цільове
призначення земельної ділянки - це
різні поняття.

Так, відповідно до ст. 19 Земельного
кодексу України, у редакції чинній на
момент укладення спірного договору,
землі України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення; е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Статтею 38 Земельного кодексу України
визначено, що до земель житлової та
громадської забудови належать
земельні ділянки в межах населених
пунктів, які використовуються для
розміщення житлової забудови,
громадських будівель і споруд, інших
об'єктів загального користування.

Отже, кожна із категорій земель має
узагальнене цільове призначення. Втім,
земельні ділянки, віднесені до певної
категорії земель, також можуть
використовуватися за різним цільовим
призначенням. Множинність цілей
використання земельних ділянок, що
входять в кожну із категорій земель,
обумовила необхідність встановлення
видів цільового призначення по кожній
категорії земель на рівні правового
акту. У зв'язку з цим 24.04.1998 року
Держкомзем України затвердив
Український класифікатор цільового
використання землі (УКЦВЗ), який
містить перелік видів цільового
призначення земельних ділянок, які
належать до кожної із категорій земель.

Як вже було зазначено вище, умовами п.п.
9.4.3 спірного договору передбачено, що
орендар зобов'язаний використовувати
земельну ділянку відповідно до її
цільового призначення, зазначеного в п.
5.1 договору.

Пунктом 5.1 договору визначено, що
земельна ділянка передається в оренду
МПП «Віртус» для реконструкції з
розширенням, подальшої експлуатації та
обслуговування магазину-бару.

Як вбачається з акту визначення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) МПП «Віртус» від 15.02.2006
року, який є невід'ємною частиною
договору оренди землі, в ньому
зазначено код УКЦВЗ 1.11.3 - землі
роздрібної торгівлі та комерційних
послуг, тобто землі населених пунктів
комерційного використання.

Відповідно до п. 3.5 Порядку нормативної
грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів (далі - Порядок),
затвердженого спільним наказом
Державного комітету України по
земельним ресурсах, Міністерства
аграрної політики України,
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово - комунального господарства
України, Української академії аграрних
наук від 27.01.2006р. № 18/15/21/11,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05.04.2006р. за № 388/12262,
коефіцієнт, який характеризує
функціональне використання земельної
ділянки (Кф) (додаток 1, табл. 1.1),
ураховує відносну прибутковість видів
економічної діяльності. Згідно з цією
таблицею 1.1 додатку 1 до вищевказаного
Порядку, до категорії земель за
функцією використання - землі
комерційного використання
застосовується значення коефіцієнта
(Кф) - 2.5.

Таким чином, у витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку спірної земельної ділянки від
01.11.2013р. № 118/с, наданому управлінням
Держземагенства у м. Одесі, коефіцієнт,
який характеризує функціональне
використання земельної ділянки (Кф)
значенням 2.5 визначено правильно,
відповідно до вищезгаданого Порядку.

Інші доводи скаржника, що викладені в
апеляційній скарзі, також не
заслуговують на увагу, оскільки з
урахуванням всіх обставин даної
справи, встановлених судом першої
інстанції, не впливають на
правильність вирішення спору по суті.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи викладені скаржником в
апеляційній скарзі необґрунтованими,
оскільки вони спростовуються
зібраними по справі доказами та не
відповідають вимогам закону, що
регулює спірні правовідносини. За
таких обставин колегія суддів не
знаходить законних підстав для повного
чи часткового задоволення вимог
апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та винесено рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, що дає підстави
для залишення його без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України,
Одеський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської
області від 04 вересня 2014 року у справі
№ 916/2490/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства "Віртус"- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повна постанова складена 05.11.2014р.

Головуючий суддя:
Бєляновський В.В.

Судді:
Мишкіна М.А.

Будішевська Л.О.