ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 вересня 2014 року Справа № 16-13-28/17-438-2011

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Мачульського
Г.М.,Суддів:Волковицької Н.О., Грейц К.В.,
Добролюбової Т.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши заявуЗаступника
Генерального прокурора Українипро
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 16.06.2014у
справі№ 16-13-28/17-438-2011за
позовомЗаступника прокурора
Суворовського району міста Одеси в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна Українидо1.
Приватного підприємства "Брікк"; 2.
Закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"; 3. Дочірнього
підприємства "Клінічний санаторій ім.
Пирогова" ЗАТ лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"за
участюпрокурора Одеської
областіпровизнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської
області від 19.11.2013 у справі №
16-13-28/17-438-2011 позовні вимоги задоволено
частково: визнано за державою в особі
Фонду державного майна України право
власності на індивідуально визначене
майно у вигляді нежитлових споруд з
устаткуванням, загальною площею 1.526,3
кв.м, вартістю 514 450,00 грн., розташованих
на земельній ділянці площею 34 362 кв.м,
вартістю 14 067 115,56 грн. за адресою: м.
Одеса, Овідіопольська дуга, 3, що
складаються з адміністративної
будівлі (літ. А); медичної (літ. Б),
технічної служби (літ. В); ангару (літ. Г);
складу (літ. Д); боксу (літ. Е); мостіння №
7; огорожі № 8; вирішено витребувати
вказане майно з чужого незаконного
володіння шляхом виселення Приватного
підприємства "Брікк" з вказаних
нежитлових споруд та передати
вищезазначене майно у вигляді
нежитлових споруд з устаткуванням на
користь Фонду державного майна
України; в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 11.03.2014 у справі
№ 16-13-28/17-438-2011 рішення місцевого
господарського суду скасовано, у
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.06.2014 у справі у справі №
16-13-28/17-438-2011 постанову суду апеляційної
інстанції залишено без змін.

Заступником Генерального прокурора
України подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
16.06.2014 у справі у справі № 16-13-28/17-438-2011 з
дотриманням строку, передбаченого
частиною першою статті 11117 ГПК України,
у якій заявник просить вказану
постанову та постанову суду
апеляційної інстанції скасувати, та
прийняти нове рішення, яким залишити в
силі рішення місцевого господарського
суду.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 26.06.2014
у справі № 5002-23/5153-2011 та від 24.07.2014 у
справі № 48/340, мотивовано неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: положень
Закону України "Про підприємства,
установи та організації союзного
підпорядкування, розташованих на
території України", постанови
Верховної ради України "Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР" №
3943-ХІІ від 04.02.1994 та постанови Верховної
Ради Української РСР "Про захист
суверенних прав власності Української
РСР" № 506 від 29.11.1990, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищого господарського
суду України, колегія суддів вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

У постанові від 16.06.2014 у справі №
16-13-28/17-438-2011, про перегляд якої подано
заяву суд касаційної інстанції
погодився з висновками апеляційного
господарського суду щодо відмови у
визнанні за державою права власності
на відповідне нерухоме майно. При
цьому, суд касаційної інстанції не
підтримав висновки місцевого
господарського суду про те, що в силу
Закону України "Про підприємства,
установи та організації союзного
підпорядкування, розташованих на
території України"; постанови Ради
Міністрів УРСР "Про передачу
профспілкам санаторіїв і будинків
відпочинку Міністерства охорони
здоров'я УРСР" № 606 від 23.04.1960; постанови
Верховної Ради України "Про майнові
комплекси та фінансові ресурси
громадських організації колишнього
Союзу РСР, розташовані на території
Україні" № 2268-ХІІ від 10.04.1992; постанови
Верховної Ради України "Про майно
загальносоюзних громадських
організації колишнього Союзу РСР" №
3943-ХІІ від 04.02.1994; постанови Верховної
Ради Української РСР "Про захист
суверенних прав власності Української
РСР" № 506 від 29.11.1990, спірне майно, (яке
було передано ЗАТ "Укрпрофоздоровниця"
(відповідачу-2) Федерацією незалежних
профспілок України як внесок до
статутного фонду) належало державі на
праві власності і передавалось
профспілкам лише у відання та
Федерація незалежних профспілок
України не мала права розпоряджатися
спірним майном.

Водночас у постановах від 26.06.2014 у
справі № 5002-23/5153-2011 та від 24.07.2014 у
справі № 48/340, за аналогічного
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин, пославшись на
положення Закону України "Про
підприємства, установи та організації
союзного підпорядкування,
розташованих на території України";
постанови Ради Міністрів УРСР "Про
передачу профспілкам санаторіїв і
будинків відпочинку Міністерства
охорони здоров'я УРСР" № 606 від 23.04.1960;
постанови Верховної Ради України "Про
майнові комплекси та фінансові ресурси
громадських організації колишнього
Союзу РСР, розташовані на території
Україні" № 2268-ХІІ від 10.04.1992; постанови
Верховної Ради України "Про майно
загальносоюзних громадських
організації колишнього Союзу РСР" №
3943-ХІІ від 04.02.1994; постанови Верховної
Ради Української РСР "Про захист
суверенних прав власності Української
РСР" № 506 від 29.11.1990, суд касаційної
інстанції прийшов до протилежного
правового висновку про те, що спірне
майно, (яке було передано ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" Федерацією
незалежних профспілок України як
внесок до статутного фонду) є державною
власністю і Федерація незалежних
профспілок України не мала права
розпоряджатися спірним майном, а
повноваження щодо управління цим
майном покладено саме на Фонд
державного майна України.

З огляду на викладене колегія суддів
визнає, що зі змісту вказаних судових
рішень Вищого господарського суду
України вбачаються ознаки
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, внаслідок
чого ухвалені різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах, що
є підставою для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В :

Допустити справу № 16-13-28/17-438-2011 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяГ. МачульськийСудді:Н.
Волковицька К. Грейц Т. Добролюбова М.
Черкащенко