м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Софоклеус і
партнери консалтінг» ДоПублічного
акціонерного товариства «Неос
Банк»Простягнення 62 418,71 грн.
Суддя Спичак О.М.
Без виклику представників сторін:
від позивача: Овдієнко А.М.- дов. № б/н
від відповідача: Кузолєв Р.В - дов. № д-918
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софоклеус і
партнери консалтинг» звернулось до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Публічного акціонерного товариства
«Неос Банк» про стягнення 62 418,71 грн.
Ухвалою суду від 19.09.2014 року порушено
провадження у справі та призначено її
розгляд на 03.10.2014 року.
Представник позивача 01.10.2014 року через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва подав клопотання про
долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено, а в судовому засіданні
03.10.2014 року надав усні пояснення по
суті спору, відповідно до яких
підтримав позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому
засіданні 03.10.2014 року подав відзив на
позовну заяву, а також надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких проти задоволення позовних вимог
У судовому засіданні 03.10.2014 року,
відповідно до частини стаття 77
Господарського процесуального кодексу
України, судом оголошено перерву до
Представник позивача 17.10.2014 року через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва подав письмові
заперечення на відзив, а в судовому
засіданні надав усні пояснення по суті
спору, відповідно до яких позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
Представник відповідача у дане судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив, про дату та час слухання
справи був повідомлений належним
У судовому засіданні 03.10.2014 року,
відповідно до частини 3 статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено перерву до 27.10.2014
Представник позивача у судовому
засіданні 27.10.2014 р. надав усні пояснення
по справі, відповідно до яких підтримав
заявлені позовні вимоги у повному
Представник відповідача у даному
судовому засіданні надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких проти задоволення позовних вимог
заперечив у повному обсязі.
Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/140
від 15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 27.10.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва,
18.11.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Софоклеус і
Партнери Консалтінг» (надалі - позивач)
та Публічним акціонерним товариством
«Банк Кіпру», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «Неос
Банк» (надалі - відповідач), було
укладено Договір № 1106 про надання
юридичних послуг щодо захисту
інтересів відповідача в справі про
повернення заборгованості, яка виникла
внаслідок невиконання умов кредитного
договору № 002-55/2008 від 10.06.2008 р., який
його було укладено між відповідачем та
третьою особою, а саме паном ОСОБА_3
(надалі - Договір -1).
18.11.2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено Договір №
1107 про надання юридичних послуг
стосовно захисту інтересів
відповідача в справі про повернення
заборгованості, яка виникла внаслідок
невиконання умов кредитного договору
№ 02-4/2009 від 22.05.2009 р., що його було
укладено між відповідачем та третьою
особою, а саме фізичною особою ОСОБА_4
(надалі - Договір -2).
Предметом Договору-1 та Договору-2
(надалі разом - Договори) є платні
юридичні послуги, що надаються
Позивачем Відповідачу, на умовах
наведених у вказаних договорах.
Зокрема, п. 1.2. Договору -1 передбачено,
що Клієнт доручає, а Виконавець приймає
на себе зобов'язання надавати в порядку
та на умовах, визначених даним
договором, юридичні послуги щодо
захисту інтересів Клієнта в будь-яких
органах державної влади, місцевого
самоврядування, перед громадянами та
юридичними особами, а також в загальних
та господарських судах всіх інстанцій,
Державній виконавчій службі в справі
щодо повернення йому заборгованості,
що виникла внаслідок невиконання умов
кредитного договору № 002-55/2008 від 10.06.2008
р., що його було укладено між Банком та
третьою особою ОСОБА_3 (далі - Дебітор).
Юридичні послуги включають в себе
стягнення заборгованості з Дебітора,
поручителів, майнових поручителів
Дебітора та позови Дебітора
(поручителів, майнових поручителів
За умовами п. 1.2. Договору-2, Елієнт
доручає, а Виконавець приймає на себе
зобов'язання надавати в порядку та на
умовах, визначених даним договором,
юридичні послуги щодо захисту
інтересів Клієнта в будь - яких органах
державної влади, місцевого
самоврядування, перед громадянами та
юридичними особами, а також в загальних
та господарських судах всіх інстанцій,
Державній виконавчій службі в справі
щодо повернення йому заборгованості,
що виникла внаслідок невиконання умов
кредитного договору № 02-4/2009 від 22.05.2009
р., що його було укладено між Банком та
третьою особою - ОСОБА_4 (далі - Дебітор).
Юридичні послуги включають в себе
стягнення заборгованості з Дебітора,
поручителів, майнових поручителів
Дебітора та позови Дебітора
(поручителів, майнових поручителів
Розділом 2 Договору-1 та Договору-2
встановлені обов'язки позивача
(Виконавця), відповідно до п.п. 2.1.1. та
п.п. 2.12. п. 2.1. яких належать обов'язок
виконавця представляти інтереси
відповідача (Клієнта) з питань
повернення дебіторської
заборгованості, що обліковується на
балансі відповідача з метою захисту
його інтересів в межах вказаних
договорів та представництво інтересів
відповідача в господарських судах,
судах загальної юрисдикції,
адміністративних судах, в тому числі в
апеляційній та касаційній інстанціях,
третейських судах, державній
виконавчій службі, перед громадянами
та юридичними особами під час захисту
інтересів клієнта до повного
повернення його дебіторської
заборгованості за предметом договору.
Відповідно до пп. 3.1.5. п.3.1. Договору-1 та
Договору-2, відповідач зобов'язаний
додержуватися умов договору.
Згідно пп. 3.1.2. п.3.1. Договору-1 та
Договору -2, відповідач зобов'язується
надавати позивачу за його запитом
необхідні документи та інформацію
стосовно предмету цього договору та
отримувати інформацію щодо руху по
справі.
Відповідно до пп. 3.1.3. п.3.1. Договору-1 та
Договору-2, відповідач зобов'язаний
видати позивачу довіреності на осіб, що
є співробітниками позивача в межах
Разом з тим, як стверджує позивач,
відповідач умисно допустив істотне
порушення умов вищевказаних Договорів,
яке унеможливило виконання позивачем
своїх зобов'язань за Договором - 1 та
Позивач та відповідач погодили у
вищезазначених Договорах строк їх
чинності до 18.11.2014 року та встановили
обов'язок відповідача видавати
довіреність на ім'я співробітників
позивача з метою представництва
інтересів перед фізичними та
юридичними особами, державними
органами, у тому числі органами
державної виконавчої служби.
Строк дії довіреностей була
встановлена в один рік з 10.06.2013 року по
Як стверджує позивач, він завчасно
звернувся до відповідача з проханням
видати нову довіреність на ім'я своїх
співробітників з метою представництва
інтересів відповідача та виконання
своїх зобов'язань по Договору-1 та
Договору-2. Разом з тим, незважаючи на
багаточисленні звернення до
відповідача, останнім було
проігнорована видача довіреностей
працівникам позивача, що свідчить про
істотне порушення відповідачем
зобов'язань за Договором -1 та Договором
Тож враховуючи той факт, що строк
довіреності закінчився 10.06.2014 року,
починаючи з 11.06.2014 року позивач був
позбавлений можливості представляти
інтереси відповідача у виконавчому
провадженні та, у свою чергу, належним
чином виконувати свої зобов'язання по
Договору -1 та Договору-2.
Зважаючи на вищевикладене у
відповідача в результаті суттєвого
порушення своїх зобов'язань перед
позивачем утворилась заборгованість
на загальну суму 62 418,71 (шістдесят дві
тисячі чотириста вісімнадцять гривень
сімдесят одна копійка) гривень, яка
включає в себе заборгованість з
виплати винагороди за Договором - 1 та
за Договором - 2 у розмірі 61 631, 83 гривень
та 3 (трьох) процентів річних у розмірі
293, 82 гривень та суми інфляційного
збільшення суми боргу у розмірі 493,06
В обґрунтування розміру
заборгованості у сумі 40 120, 00 грн. за
Договором-1, позивачем зазначено
Пунктом 4.1. Договору - 1 передбачено, що
загальна вартість послуг позивача,
зазначених у п. 1 Договору становить 6 %:
1.5 % від загальної суми
заборгованості Дебітора перед
відповідачем, які виплачуються
відповідачем згідно графіку,
зазначеному в п. 4.2 Договору;
2.5 % від задоволеної судом суми
заборгованості Дебітора перед
відповідачем та фактично стягнутої
суми штрафних санкцій, відповідно до
графіку, зазначеному в п. 4.3. Договору;
2% сплачується за результатами
виконавчої процедури від суми фактично
задоволених вимог відповідача.
Відповідно до п. 4.4. Договору -1 за
результатами виконавчої процедури (
після закінчення виконавчого
провадження) та підписання сторонами
Акту наданих послуг, протягом 5 (п'яти)
банківських днів відповідач сплачує на
рахунок позивача 2 % від суми фактично
задоволених вимог відповідача.
Фактичним задоволенням вимог є
фактичний перерахунок грошових коштів
на користь відповідача в рахунок
погашення Дебіторської заборгованості
чи погашення Дебіторської
заборгованості іншим шляхом (майном),
що підтверджується платіжним
дорученням, товарною/транспортною
накладною, документом на право
власності, актом приймання - передачі,
довіреністю сурової звітності,
складською квитанцією чи іншим
належним чином оформленим документом.
Як стверджує позивач, ним виконувалися
до дати закінчення строку дії
довіреності свої зобов'язання в
частині захисту інтересів відповідача
на стадії виконавчого провадження. На
час закінчення строку Довіреності
виконавче провадження не було
закінченим та щодо майна (нежилі
приміщення), яке підлягало реалізації
на прилюдних торгах з метою
задоволення вимог відповідача,
проводилася оцінка. У зв'язку з
закінченням строку довіреності,
позивач не мав можливості до кінця
вчинити дії з продажу майна, у зв'язку з
сим був позбавлений права отримання
винагороди к розмірі 40 120, 00 грн. (яка
обраховується у розмірі 2 % від грошової
В обґрунтування розміру
заборгованості у сумі 21 511,83 грн. за
Договором-2, позивачем зазначено
Згідно п. 4.1. Договору -2 загальна
вартість послуг позивача, зазначених у
п. 1 Договору становить 7 % :
- 2% від загальної суми заборгованості
Дебітора перед Відповідачем, які
виплачуються Відповідачем згідно
графіку, зазначеному в п. 4.2 Договору;
- 2,5 % від задоволеної судом суми
заборгованості Дебітора перед
Відповідачем та фактично стягнутої
суми штрафних санкцій, відповідно до
графіку, зазначеному в п. 4.3. Договору;
- 2,5 % за результатами
виконавчої процедури від суми
фактично задоволених вимог Банку.
Відповідно до п. 4.4. Договор -2 за
результатами виконавчої процедури (
після закінчення виконавчого
провадження) та підписання сторонами
Акту наданих послуг, протягом 5 (п'яти)
банківських днів відповідач сплачує на
рахунок позивача 2,5 % від суми фактично
задоволених вимог відповідача.
Фактичним задоволенням вимог є
фактичний перерахунок грошових коштів
на користь відповідача в рахунок
погашення Дебіторської заборгованості
чи погашення Дебіторської
заборгованості іншим шляхом (майном),
що підтверджується платіжним
дорученням, товарною/транспортною
накладною, документом на право
власності, актом приймання - передачі,
довіреністю сурової звітності,
складською квитанцією чи іншим
належним чином оформленим документом.
Позивач виконував до дати закінчення
строку довіреності свої зобов'язання в
частині захисту інтересів відповідача
на стадії виконавчого провадження. На
час закінчення строку довіреності
виконавче провадження не було
закінченим та щодо майна, яке підлягало
реалізації на прилюдних торгах з метою
задоволення вимог відповідача,
проводилася оцінка, у зв'язку з чим
останній позбавлений права на
отримання винагороди к розмірі 21 511,83
грн., яка становить 2 % від ринкової
вартості предмету іпотеки.
На думку позивача, відповідач допустив
істотне порушення умов вказаних вище
договорів, яке унеможливило виконання
позивачем своїх зобов'язань за
Договором-1 та Договором-2, у зв'язку з
чим відповідач зобов'язаний виплатити
позивачу плату (винагороду) у розмірі 61
631,83 гривень, що складається з
винагороди за Договором -1 та
винагороди за Договором -2, належної
позивачу за результатами завершення
виконавчого провадження. Крім того,
позивач просить стягнути з відповідача
293,82 грн. три відсотки річних та 493,06 грн.
інфляційного збільшення суми боргу.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд відмовляє
у задоволенні позовних вимог повністю
з наступних підстав.
Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
Ч. 1 статті 901 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Статтею 903 Цивільного кодексу України
визначено, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором. У
разі неможливості виконати договір про
надання послуг, що виникла не з вини
виконавця, замовник зобов'язаний
виплатити виконавцеві розумну плату.
Якщо неможливість виконати договір
виникла з вини замовника, він
зобов'язаний виплатити виконавцеві
плату в повному обсязі, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Статтею 907 Цивільного кодексу України
визначено, що договір про надання
послуг може бути розірваний, у тому
числі шляхом односторонньої відмови
від договору, в порядку та на підставах,
встановлених цим Кодексом, іншим
законом або за домовленістю сторін.
Порядок і наслідки розірвання договору
про надання послуг визначаються
домовленістю сторін або законом.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
Згідно з ч. 1 статтею 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Відповідно до ч. 3 статті 214 Цивільного
кодексу України відмова від правочину
вчиняється у такій самій формі, в якій
було вчинено правочин.
Ч. 2 статті 653 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
Відповідно до статті 654 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.
Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
Судом встановлено, що згідно умов
укладеного між позивачем та
відповідачем договорів-1,2, позивач
зобов'язався надавати відповідачу
правову допомогу, пов'язану з
представництвом його інтересів у
справах, зокрема, щодо стягнення
заборгованості боржника за кредитними
договорами на користь відповідача.
Умовами п. 7.2 Договору-1 та п. 7.2
Договору-2 передбачено право будь-якої
із сторін припинити дію даного
договору, письмово попередивши про
свої наміри іншу сторону не пізніше ніж
за 15 календарних днів до дати
розірвання цього договору.
З матеріалів справи вбачається, що
відповідач на виконання умов Договору-1
та Договору-2, направив позивачу лист за
вих. № 0401-04/6541 від 08.08.2014 року та лист за
вих. № 0401-04/6542 від 08.08.2014 року, в яких
повідомив позивача про розірвання
Договору-1 та Договору-2 з 27.08.2014 року.
Отже, Договір-1 та Договір-2 від 27.08.2014 р.
є таким, що припинили свою дію 27.08.2014 р.
саме внаслідок волевиявлення в
односторонньому порядку відповідача
про його припинення, що виключає
подальше виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором щодо надання
правової допомоги, пов'язаної з
представництвом інтересів позивача у
справах виконавчого провадження,
зокрема, щодо стягнення заборгованості
боржників за кредитними договорами на
Умовами п. 4.8 Договору-1 та Договору-2
передбачено, що у випадку дострокового
розірвання договору з ініціативи
клієнта (відповідача), клієнт сплачує
виконавцеві (позивачу) винагороду за
фактично надані юридичні послуги
відповідно до умов договору.
Пунктом 4.4. Договору-1 передбачено, що за
результатами виконавчої (після
закінчення виконавчого провадження) та
підписання сторонами акту наданих
послуг, протягом 5 банківських днів
клієнт сплачує на рахунок виконавця 2 %
від суми фактично задоволених вимог
клієнта. Фактичним задоволенням вимог
є фактичний перерахунок грошових
коштів на користь клієнта в рахунок
погашення дебіторської заборгованості
чи погашення дебіторської
заборгованості іншим шляхом (майном),
що підтверджується платіжним
дорученням, товарною/транспортною
накладною, документом на право
власності, актом приймання-передачі,
довіреністю суворої звітності,
складською квитанцією чи іншим
належним чином оформленим документом.
Пунктом 4.4. Договору-2 передбачено, що за
результатами виконавчої (після
закінчення виконавчого провадження) та
підписання сторонами акту наданих
послуг, протягом 5 банківських днів
клієнт сплачує на рахунок виконавця 2,5 %
від суми фактично задоволених вимог
клієнта. Фактичним задоволенням вимог
є фактичний перерахунок грошових
коштів на користь клієнта в рахунок
погашення дебіторської заборгованості
чи погашення дебіторської
заборгованості іншим шляхом (майном),
що підтверджується платіжним
дорученням, товарною/транспортною
накладною, документом на право
власності, актом приймання-передачі,
довіреністю суворої звітності,
складською квитанцією чи іншим
належним чином оформленим документом.
Як встановлено судом та не
заперечується позивачем, відповідач
виконав перед позивачем свої
зобов'язання з оплати за фактично
надані послуги на день розірвання
Договору-1 та Договору-2.
Враховуючи те, що на момент припинення
зобов'язань сторін за Договором-1 та
Договором-2 внаслідок їх розірвання,
вимоги відповідача за результатами
виконавчої процедури фактично
задоволені не були, відповідно позивач
не мав права, а у відповідача не виникає
обов'язку сплачувати на рахунок
позивача кошти, які позивач просить
стягнути на його користь суд.
Також судом зазначається, що
відповідно до умов Договору-1 та
Договору-2 при оплаті наданих позивачем
послуг сума має визначатися виключно
від суми фактично стягнутих коштів (а
не від оцінки майна). На момент
звернення позивача до суду, кошти
фактично не стягнуті, у зв'язку з чим
вимога про стягнення коштів є
необґрунтованою, а сума 62 418,71 грн. є
Зазначена правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
та у постанові Вищого господарського
суду України від 01.07.2014 р. у справі №
Враховуючи вищезазначене, суд
відмовляє у зволенні позовних вимог у
Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.
Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -
1. У задоволенні позовних вимог
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

31.10.2014 р.

Суддя
Спичак О.М.