ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 Справа № 920/1656/14

Господарський суд Сумської області у
складі: головуючого - судді Рунової
В.В.,

при секретарі Осокіній А.М.,

за участю представників сторін:

позивача - Литвиненко В.О.

відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Сумської області матеріали справи
№920/1656/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сумифітофармація",
м.Суми

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
м.Кролевець

про стягнення 45161,52 грн.,

встановив:

В судовому засіданні 06.11.2014р. було
оголошено перерву до 11:20 год. 10.11.2014р.

До господарського суду звернулося ТОВ
"Сумифітофармація" з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення 45161,52 грн., що складається з
20000 грн. боргу за специфікацією №2 до
договору №07/04-А від 07.04.2014р., 4000 грн.
штрафу, 4000 грн. штрафу за специфікацією
№2, 1811,52 грн. пені, 1350 грн. затрат
понесених позивачем за транспортні
послуги, 14000 грн. збитків позивача по
зобов'язаннях перед третіми особами. В
обгрунтування своїх вимог позивач
посилається на невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
специфікацією №2 до договору №07/04-А від
07.04.2014р. щодо поставки цвіту бузини, що в
свою чергу потягло невиконання
позивачем своїх зобов'язань перед
третіми особами.

10.10.2014р. від відповідача надійшов
відзив на позовну заяву в якому ФОП
ОСОБА_2 порти позову заперечує та
наголошує на тому, що жодного порушення
зобов'язань перед позивачем не
допускав та не отримував від ТОВ
"Сумифітофармація" 20000 грн. передоплати
за поставку цвіту бузини за
специфікацією №2 до договору №07/04-А від
07.04.2014р.

14.10.2014р. від позивача надійшли
додаткові пояснення щодо
обгрунтування своїх позовних вимог.

30.10.2014р. від позивача надійшли
заперечення на відзив відповідача.

06.11.2014р. від відповідача надійшли
пояснення з урахуванням позиції
позивача по справі.

В судовому засідання представник
позивача позов підтримує у повному
обсязі та просить суд його
задовольнити.

В судовому засіданні відповідач та
представник відповідача проти позову
заперечують та просять суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив наступне.

07 квітня 2014 року між ФОП ОСОБА_2
(постачальник) та ТОВ
"Сумифітофармація" (покупець) було
укладено договір №07/04-А згідно умов
якого постачальник зобов'язався
поставити і передати у власніть
покупцю лікарсько - рослинну сировину
(товар), а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити товар на умовах
даного договору. Найменування, ціна та
кількість товару зазначається в
специфікаціях, які являються
невід'ємною частиною даного договору
(п.1.1, п.1.2 Договору). - а.с.9-11.

07.04.2014р. сторонами було складено та
підписано специфікацію №1 до Договору
№07/04-А згідно умов якою постачальник
зобов'язався поставити покупцю в строк
до 31.12.2014р. лікарську сировину на
загальну суму 144750 грн.. (а.с.46).

22.05.2014р. сторонами було складено та
підписано специфікацію №2 до Договору
№07/04-А згідно умов якою постачальник
зобов'язався поставити покупцю в строк
до 30.06.2014р. 1000 кг. цвіту бузини на
загальну суму 40000 грн. Умовою поставки
стала передоплата покупця за
поставляємий товар у розмірі 20000 грн.
(а.с.12).

23.05.2014р. позивач перерахував
відповідачу 20000 грн. "Призначення
платежу: попередня оплата за лікарську
сировину, згідно Договору №07/04-А від
07.04.2014р." (а.с.62).

Позивач наголошує на тому, що зазначена
сума є передоплатою за цвіт бузини
згідно специфікації №2 до
Договору№07/04-А. І враховуючи внесення
передоплати та відсутність поставки з
боку відповідача - позивач вважає, що
відповідач порушив свої зобов'язання
за специфікацією №2 і що сума
передоплати підлягає поверненню разом
з штрафними санкціями та збитками, що
були заподіяні позивачу порушенням
відповідачем своїх зобов'язань (а саме
санкції накладені на позивача третіми
особами за порушення договірних
зобов'язань).

Разом з тим, зазначені кошти в сумі 20000
грн. відповідачем було зараховано в
якості оплати за специфікацією №1 від
07.04.2014р., що підтверджується актом
звірки взаємних розрахунків складеним
відповідачем (а.с.48).

Позивач наполягає на тому, що 23.05.2014р.
він перерахував відповідачу 20000 грн.
саме як передоплату за цвіт бузини по
специфікації №2.

Згідно складеного сторонами акту
звірки взаємних розрахунків від
13.10.2014р. по Договору №07/04-А від 07.04.2014р.
сторонами визнається, що відповідач
поставив позивачеві товару за
специфікацією №1 на 42328 грн. - за даними
ФОП ОСОБА_2 і на 42075, 27 грн. - за даними ТОВ
"Сумифітофармація" (тобто як мінімум на
42075, 27 грн. - безспірно, визнається обома
сторонами, в решті суми мається спір).

При чому обидві сторони визнають, що
ТОВ "Сумифітофармація" оплатило за
специфікацією №1 лише 30000 грн. (а.с.65).

В той же час ФОП ОСОБА_2 рахує у
зазначену суму і платіж в 20000 грн.
сплачений 23.05.2014р., а ТОВ
"Сумифітофармація" рахує у зазначену
суму 2000 грн. сплачені 08.05.2014р.

Як вбачається з наданих сторонами
10.11.2014р. банківських виписок платіж на
20000 грн. ТОВ "Сумифітофармація"
перерахувало ФОП ОСОБА_2 08.05.2014р. за
договором №10.06- А від 10.06.2013р., тобто
жодного відношення до Договору №07/04-А
від 07.04.2014р. він не має.

Отже, враховуючи, що відповідачем за
специфікацією №1 до Договору №07/04-А
від 07.04.2014р. було поставлено товару на
суму 42075,27 грн. (частина щодо якої немає
спору), а позивачем було оплачено лише
10000 грн. 26.06.2014р., то суд не вбачає
порушень з боку ФОП ОСОБА_2 в його діях
по зарахування платежу від 23.05.2014р. на
20000 грн. саме у якості погашення боргу
за специфікацією №1.

Крім того, суд наголошує, що згідно
виписки банку у призначенні платежу до
грошового переводу від 23.05.2014р. на 20000
грн. було зазначено "Попередня оплата
за лікарську сировину, згідно Договору
№07/04-А від 07.04.2014р." і жодних посилань на
конкретну специфікацію (№1 чи №2) або ж
посилань на конкретну назву лікарської
сировини не було.

Відповідно до пункту 3.8. Інструкції
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті, затвердженої
постановою Нацбанку України від 21.01.2004
№ 22 (в редакції на
час перерахування коштів), якщо
розрахунки здійснюються із
застосуванням платіжних доручень,
обов'язковим реквізитом останніх є
графа "призначення платежу". Реквізит
"Призначення платежу" платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
"Призначення платежу". Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність вимогам, викладеним у
цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

У відповідності до вимог статей 4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна надати
докази в обґрунтування своїх вимог або
заперечень.

Враховуючи вищевикладене, позивач не
довів суду те, що грошові кошти в сумі
20000 грн. перераховані ним 23.05.2014р. були
саме передоплатою за цвіт бузини
згідно специфікації №2 до Договору
№07/04-А від 07.04.2014р., а отже і порушень з
боку ФОП ОСОБА_2 щодо непоставки
позивачу цвіту бузини за специфікацією
№2 суд не вбачає, оскільки умовою такої
поставки є внесення передоплати, яку
позивач не сплатив.

Доводи позивача, що за специфікацією №1
не могла здійснюватись передоплата за
товар, а передоплата могла
здійснюватись лише за специфікацією №2
спростовуються п 4.3 Договору №07/04-А від
07.04.2014р., який передбачає можливість
попередньої оплати, тому зарахування
відповідачем 20000 грн. перерахованих
23.05.2014р. в рахунок оплати поставки по
специфікації №1 не суперечить умовам
договору та зазначеного призначення
даного платежу.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Враховуючи вищевикладене, суд не
вбачає в діяннях (діях чи
бездіяльності) ФОП ОСОБА_2 порушень
чинного законодавства, умов договору
№07/04-А від 07.04.2014р. та специфікації №2
від 22.05.2014р., тому позовні вимоги щодо
стягнення 20000 грн. перерахованих
23.05.2014р., а також стягнення штрафів та
пені за невиконання договірних
зобов'язань є безпідставними та
необґрунтованими, а отже такими, що не
підлягають задоволенню.

Також, задоволенню не підлягають і
вимоги щодо стягнення 14000 грн. збитків
позивача по зобов'язаннях перед
третіми особами, оскільки ТОВ
"Сумифітофармація" не довело суду
причинно - наслідкового зв'язку між
зазначеними збитками та діяннями ФОП
ОСОБА_2, а також неправомірність
зазначених діянь, що виражалася б у
порушення ним своїх договірних
зобов'язань.

Щодо вимог про стягнення затрат ТОВ
"Сумифітофармація" за транспортні
послуги ФОП ОСОБА_4 у розмірі 1350 грн., то
зазначені вимоги є також
безпідставними, оскільки відповідно до
вимог п.2.1 договору №07/04-А від 07.04.2014р.
саме постачальник (а не покупець)
поставляє товар автомобільним
транспортом. Тому, договірні відносини
позивача з ФОП ОСОБА_4 не стосуються
відносин позивача та відповідача за
договором №07/04-А від 07.04.2014р.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову
у задоволенні позову у повному обсязі.

Частиною 7 статті 84 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що в резолютивній частині
рішення вказується про розподіл
господарських витрат між сторонами,
про повернення судового збору з
бюджету.

Статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно зі статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається:

у спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін;

у спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору. Судовий збір, від сплати якого
позивач у встановленому порядку
звільнений, стягується з відповідача в
доход бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що судовий збір у даній
справі підлягає покладенню на
позивача.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Повний текст рішення складено 11.11.2014р.

Суддя (підпис)
В.В. Рунова