ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2014 року Справа №
904/4711/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого: судді Дарміна М.О.
(доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання:
Литвин А.П.

Представники сторін:

від позивача: Кузнецов Д.О. представник,
довіреність №б/н від 08.04.14;

від відповідача: Пацков М.Л.
представник, довіреність №426 від 08.09.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з додатковою
відповідальністю "Спеціалізована
пересувна механізована колона № 90" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.09.14р.
у справі №904/4711/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південна промислова
компанія",

до Товариства з додатковою
відповідальністю "Спеціалізована
пересувна механізована колона № 90",

про стягнення 135 329,19 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого
господарського суду :

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.09.14р.
у справі №904/4711/14 (суддя Панна С.П.)позов
задоволено в повному обсязі, стягнуто з
Товариства з додатковою
відповідальністю "Спеціалізована
пересувна механізована колона № 90" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південна
Промислова Компанія" 41471 грн. 00 коп. -
пені, 84320 грн. 84 коп. - штрафу, 9537 грн. 35
коп. - 3% річних, 2555грн. 06 коп. - судового
збору.

Приймаючи рішення, господарський суд
дійшов висновку, що позивачем
пропущено річний строк позовної
давності для нарахування пені і,
відповідно, позовні вимоги про
стягнення з відповідача пені в сумі
41471,00 грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню. Крім цього,
вимоги про стягнення з відповідача
штрафу в сумі 84320,84 грн., 3% річних в сумі
9537,35 грн. також є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Підстави з яких порушено питання про
перегляд рішення:

Не погодившись з вказаним
рішенням,товариство з додатковою
відповідальністю "Спеціалізована
пересувна механізована колона № 90"
звернулося до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій з
посиланням на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.09.2014р.
у справі №904/4711/14 скасувати повністю та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Південна Промислова Компанія».

В апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що судом застосовані штрафні
санкції за позадоговірними поставками,
оформленими окремими документами (
специфікаціями, видатковими
накладними), при цьому суд першої
інстанції, як на підставу стягнення
штрафних санкцій вказав на договір
купівлі-продажу № 070402 від 07 квітня 2011
року, який припинив свою дію раніше
першої поставки, ще 31.12.2011 року, при
тому, що перша поставка товару
відбулась 11.04.2013 року, коли договір вже
не діяв. Апелянт вважає, що позовні
вимоги позивача не підлягають
задоволенню в зв'язку з тим, що
положення договору купівлі-продажу №
070402 від 07 квітня 2011 року, на який в своїх
позовних вимогах посилається позивач,
не можуть бути застосовані до
фінансово-господарських
взаємовідносин між позивачем і
відповідачем, які виникли в 2013-2014 роках,
так як вказаний договір припинив свою
дію раніше, ще 31 грудня 2011року.
Відповідач стверджує, що сторонами за
весь період дії Договору з 07.04.2011року до
31.12.2011 року, тобто до дати закінчення
терміну дії договору не вносились
зміни до Договору, щодо продовження
терміну дії Договору після 31.12.2011року, в
порядку передбаченому п. 9.3 Договору,
автоматична пролонгація строку дії
Договору в Договорі не передбачена.
Крім того, неможливо взагалі
продовжити термін дії договору, після
того, як цей договір припинив свою дію.
На думку відповідача, позивач заявив
позовні вимоги про стягнення неустойки
в вигляді пені і штрафу, по поставкам і
оплатам за товар, які були узгоджені
сторонами та мали місце після
закінчення терміну дії договору, та не
мають до договору ніякого відношення.
Зазначає, що надані позивачем
видаткові накладні і специфікації, а
також факти поставки товару в 2013 році
слід розцінювати як поставки оформлені
окремими документами ( специфікаціями,
видатковими накладними) підписаними
сторонами, без укладання окремого
документу під найменуванням «Договір»,
що не забороняється діючим
законодавством. Скаржник стверджує, що
вказання позивачем на специфікаціях і
видаткових накладних складених в 2013
році, номеру Договору № 070402 від 07.04.2011
року є помилкою, та не поширює дію
положень вказаного Договору на ці
специфікації і накладні, так як
вказаний Договір припинив свою дію ще
31.12.2011 року і вказання реквізитів цього
Договору на будь - якому документі, не
розповсюджує дію цього Договору на
взаємовідносини, які виникли після
спливу строку його дії, так як термін
дії цього Договору сторонами не
продовжувався, нова дата закінчення
терміну його дії сторонами не
встановлювалась.

Доводи, викладені у відзиві на
апеляційну скаргу:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Південна промислова
компанія"надало відзив на апеляційну
скаргу, в якому просить рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.09.14р. у справі №904/4711/14-
залишити без змін, апеляційну скаргу
без задоволення. У відзиві зазначає, що
відповідач у якості єдиного доводу
незаконності рішення суду посилається
на договір купівлі-продажу №070402 від 07
квітня 2011 року, який на думку
відповідача, припинив свою дію раніше
першої поставки - 31.12.2011 року. Однак,
дане твердження є незаконним, оскільки
у всіх первинних документах
(специфікаціях, видаткових накладних,
довіреностях на отримання
товарно-матеріальних цінностей) у
якості підстави вчинення
господарської операції зазначено
договір купівлі-продажу №070402 від
07.04.2011року.Позивач вважає, що
підписуючи специфікацію №17 від 04
квітня 2013 року, специфікацію №19 від 04
квітня 2013 року, специфікацію №16-1 від 10
травня 2013 року, специфікацію №20 від 04
квітня 2013 року, специфікацію №21 від 13
серпня 2013 року до договору №070402 від 07
квітня 2011 року сторони тим самим
подовжили дію договору. На думку
позивача, твердження відповідача про
безпідставність нарахування 3 % річних
є незаконним, оскільки нарахування 3%
річних було здійснено не на підставі
договору, а на підставі положень cт.536 та
ч. 2 cт.625 ЦК України. Зазначає, що за
своєю природою договір №070402 від 07
квітня 2011 року є договором поставки, а
не договором купівлі-продажу. До такого
висновку можна дійти виходячи з умов
договору та правовідносин, які він
регулює.

У судовому засіданні представники
сторін надали суду додаткові усні
пояснення по апеляційній скарзі.

У судовому засіданні була оголошена
вступна та резолютивна частина
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені
апеляційною інстанцією:

07.04.2011 року між Приватним акціонерним
товариством "Спеціалізована пересувна
механізована колона № 90", як покупцем,
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Південна Промислова
Компанія", як продавцем, укладено
договір купівлі-продажу № 070402 за
умовами п. 1.1 якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця товари, визначені у п. 1.2
договору, а покупець зобов'язується
прийняти товар й оплатити його
вартість.(а.с.17)

За приписами п.9.2 Договору передбачено,
що даний договір вважається укладеним
і вступає в силу з моменту його
оформлення згідно з п. 9.1 договору і діє
до 31.12.2011 року, але в будь-якому випадку
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань.

Відповідно до акту звірки фінансово -
господарських операцій за договором №
070402 від 07.04.2011 року в період часу з
07.04.2011року по 31.12.2011року оборот склав 690
438,85 грн. Сальдо на користь будь-якої із
сторін складає 0,00 грн. (а.с. 160 )

Позивач поставив на адресу відповідача
товар:

- 11.04.2013 року на суму 131669,28
грн., що підтверджується видатковою
накладною № Ю-00001787 від 11.04.2013 року,
довіреністю від 11.04.2013 року за № 78 (а. с.
19-20) оплата проведена - 29.07.2013 року;

- 17.04.2013 року на суму 318809,12
грн., що підтверджується видатковою
накладною № Ю-00001908 від 17.04.2013 року,
довіреністю від 17.04.2013 року за № 83 (а. с.
22-23) однак оплата проведена - 20.08.2013 року;

- 20.05.2013 року на суму 213311,95
грн., що підтверджується видатковою
накладною № Ю-00002462 від 20.05.2013 року,
довіреністю від 17.05.2013 року за № 114 (а. с.
26-27) однак оплата проведена - 29.09.2013 року;

- 04.06.2013 року на суму 342019,66
грн., що підтверджується видатковою
накладною № Ю-00002847 від 04.06.2013 року,
довіреністю від 03.06.2013 року за № 237 (а. с.
29, 31) однак оплата проведена - 31.10.2013
року;

- 04.06.2013 року на суму 159759,20
грн., що підтверджується видатковою
накладною № Ю-00002848 від 04.06,2013 року,
довіреністю від 03.06.2013 року за № 237 (а. с.
30, 31) однак оплата проведена - 31.10.2013
року;

- 05.06.2013 року на суму 82219,30 грн.,
що підтверджується видатковою
накладною № Ю-00002860 від 05.06.2013 року,
довіреністю від 05.06.2013 року за № 239 (а. с.
33, 35) однак оплата проведена - 01.12.2013
року;

- 05.06.2013 року на суму 112224,72
грн., що підтверджується видатковою
накладною № Ю-00002861 від 05.06.2013 року,
довіреністю від 05.06.2013 року за № 239 (а. с.
34, 35) однак оплата проведена - 01.12.2013
року;

- 13.06.2013 року на суму 82294,73 грн.,
що підтверджується видатковою
накладною № Ю-00003050 від 13.06.2013 року,
довіреністю від 12.06.2013 року за № 248 (а. с.
36, 38) однак оплата проведена - 01.12.2013
року;

- 13.06.2013 року на суму 64690,82 грн.,
що підтверджується видатковою
накладною № Ю-00003051 від 13.06.2013 року,
довіреністю від 12.06.2013 року за № 248 (а. с.
37, 38) однак оплата проведена - 01.12.2013
року.

Факт оплати відповідачем позивачу
боргу підтверджено платіжними
дорученнями, копії яких наявні в
матеріалах справи (а. с. 41-51), та частково
повернуто відповідачем позивачу товар,
що підтверджується накладними на
повернення товару.

Мотиви з яких суд апеляційної
інстанції виходив при прийнятті
постанови:

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних
обставин справи, застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті ним рішення,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 11
Цивільного кодексу України ,цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Згідно частини1 статті 207 Цивільного
кодексу України, правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною, сторонами.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
і більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства (п.1 ст. 628 Цивільного
кодексу України).

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів (п.
7 ст. 179 Господарського кодексу України).

За загальним правилом господарський
договір викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. (п. 1 ст. 181
Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 180 Господарського
кодексу України зміст господарського
договору становлять умови договору,
визначені угодою його сторін,
спрямованою на встановлення, зміну або
припинення господарських зобов'язань,
як погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Відповідно до п.9.2 Договору , Договір
діє до 31.12.2011р., в будь якому випадку до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань.

Як вбачається з акту звірки фінансово -
господарських операцій за договором №
070402 від 07.04.2011 року в період часу з
07.04.2011року по 31.12.2011року, остання
операція за зазначеним договором була
здійснена 16.12.11р. після чого сальдо
станом на 31.12.2011р. дорівнює 0,00грн.

Відповідно до частини 1 статті 654
Цивільного кодексу України, зміна або
розірвання договору вчиняється в такій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до п. 9.3 Договору Сторона,
яка має намір внести зміни в умови
цього Договору, зобов'язана письмово
попередити іншу сторону не пізніше 14
днів до очікуваної дати внесення змін.

Відповідно до п.9.1 Договору , цей
Договір , зміни та доповнення до нього,
а також документи, передані по факсу,
мають юридичну силу після їх
підписання сторонами та скріплення
печатками сторін.

Відповідно до частини 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Позивачем не надано доказів досягнення
домовленості з відповідачем щодо
продовження дії договору № 070402 від
07.04.2011року , а тому колегія суддів
вважає, що поставка товару здійснена
поза межами договору , оскільки
вказаний договір припинив свою дію
01.01.2012року, тобто раніше ніж була
здійснена поставка товару за вказаними
специфікаціями.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові ВГСУ від 03.11.2009 року № 16/85-09-3082
у справі за позовом науково -
виробничого підприємства «Люкс-Х»
(товариство з обмеженою
відповідальністю) до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний дім вуітонторгсервіс»
про стягнення суми заборгованості за
поставлений товар.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 104 ГПК України
підставою для скасування або зміни
рішення невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи.

Таким чином, розглянувши справу,
місцевий господарський суд неповно
з'ясував всі обставини справи, давши
неналежну оцінку доказам по справі та
зробив висновки, які не відповідають
фактичним обставинам справи, що у
відповідності до ч.1 ст. 104 є підставою
для скасувати рішення в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з Товариства з додатковою
відповідальністю "Спеціалізована
пересувна механізована колона № 90" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південна
Промислова Компанія" 41471 грн. 00 коп. -
пені, 84320 грн. 84 коп. - штрафу і прийняття
в цій частині нового рішення про
відмову в задоволенні цієї частини
позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення 3 % річних в сумі 9537,35 грн.,
вважає їх обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, оскільки ці
вимоги узгоджуються з приписами ч.2 ст.
625 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом, а розрахунок
наведений позивачем (а.с. 15) визнано
вірним.

Розподіл судових витрат у
відповідності до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України підлягає зміні пропорційно до
задоволений позовних вимог.

Так за подання позову до місцевого
господарського суду позивачем
сплачено 2 717,45 грн. (а.с. 9) з яких
відповідно до задоволених позовних
вимог підлягає стягненню з відповідача
190,22 грн.

Відповідачем за подання
апеляційної скарги сплачено 1 353,29 грн.
(а.с. 132). Оскільки апеляційна скарга
задоволена частково, то пропорційно
підлягає стягненню з позивача 1257,88 грн.

З урахуванням 190,22 грн., які
підлягають стягненню з відповідача,
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути з позивача 1067,66 грн. (1257,88 грн. -
190,22 грн.) судового збору.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргутовариства з
додатковою відповідальністю
"Спеціалізована пересувна
механізована колона № 90" - задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.09.14р.
у справі №904/4711/14-в частині задоволення
позовних простягнення з Товариства з
додатковою відповідальністю
"Спеціалізована пересувна
механізована колона № 90" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південна Промислова
Компанія" 41471 грн. 00 коп. - пені, 84320 грн. 84
коп. - штрафу - скасувати, відмовивши в
їх задоволені.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південна Промислова
Компанія" (69120, м.Запоріжжя, вул. Мікояна,
б. 22, кв. 6, п/а: 69006, м. Запоріжжя, вул.
Північне шосе, 3-г, п/р 0417 у ВАТ
"Мотор-Банк", м. Запоріжжя, МФО 313009, ) на користь Товариства з
додатковою відповідальністю
"Спеціалізована пересувна
механізована колона № 90" (52005,
Дніпропетровська обл.,
Дніпропетровський р-н, смт.Ювілейне,
вул. Совхозна, б. 74, , р/р
0100, МФО 305653) 1067 (одну тисячу
шістдесят сім) гривень 66 копійок
судового збору.

В іншій частині рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
03.09.14р. у справі №904/4711/14 - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України через Дніпропетровський
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дати її
прийняття.

Повний текст постанови складено
10.11.2014р.

Головуючий суддя М.О.Дармін
Суддя О.В. Березкіна Суддя

О.В. Чус