Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" жовтня 2014 р.
Справа № 906/1120/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - приватний
підприємець

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (м.Коростень, Житомирська
область)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
фірма "Агролюкс-Україна" (м. Коростень,
Житомирська область)

про стягнення 192107,31 грн.

Строк розгляду спору продовжено до
28.10.14р. у відповідності до ч.3 ст. 69 ГПК
України.

Позивач звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовом
про стягнення з відповідача на свою
користь 192107,31 грн. заборгованості за
надані послуги згідно договору №02-08.12
від 02.08.12р., з яких 149473,55 грн. - сума
основного боргу, 17022,74 грн. - інфляційні
та 25611,02 грн. - пеня.

09.10.14р. позивач подав уточнену позовну
заяву, якою виправив допущену при
подачі позову до суду описку в
резолютивній частині позовної заяви, а
саме: просить стягнути заборгованість
з відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
фірма "Агролюкс-Україна".

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав частково в частині
стягнення основного боргу в сумі 149473,55
грн. Подав заяву від 28.10.14р., в якій
відмовляється від позову в частині
стягнення 25611,02 грн. пені та 17022,74 грн.
інфляційних і просить суд прийняти
відмову від позову в цій частині.

Представник відповідача в засідання
суду не з'явився, про причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлявся вчасно і
належним чином, оскільки ухвала суду
направлялась відповідачеві на адресу,
зазначену у позовній заяві та у довідці
про включення до ЄДРПОУ.

23.10.14р. до суду повернулася ухвала, яка
направлялась на адресу відповідача, з
поштовою відміткою "за закінченням
терміну зберігання".

Відповідно до п.11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007 №01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Пунктом 3.9.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11р.
№18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Отже, суд вжив всі необхідні заходи для
повідомлення відповідача своєчасно та
належним чином про час і місце розгляду
справи.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у судовому засіданні не
скористався, а тому неявка відповідача
належним чином повідомленого про дату,
час та місце судового засідання не
перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Суд дослідив в судовому засіданні
документи, а саме: договір про надання
послуг №02-08.12 від 02.08.12р., розрахунки
суми боргу, акти здачі-приймання
виконаних робіт, довідки про вартість
виконаних будівельних робіт, накладні,
акти звірки взаємних розрахунків,
уточнену позовну заяву, довідки, заяву
позивач, свідоцтво про державну
реєстрацію, довідку про включення до
ЄДРПОУ та інші.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02.08.12р. між сторонами був укладений
договір про надання послуг №02-08.12
(а.с.11), відповідно до умов якого позивач
(виконавець) зобов'язується за
завданням відповідача (замовника)
протягом визначеного в договорі строку
надавати за плату наступні послуги:
діяльність автомобільного транспорту,
інші роботи по завершенню будівництва,
оренда інших машин та устаткування, а
замовник зобов'язується оплачувати
надані послуги. Вартість послуг
визначається сторонами за фактом їх
надання і фіксується в актах про надані
послуги (п.1.1 договору).

Згідно з п. 2.5 зазначеного договору,
здавання послуг виконавцем та
прийняття їх результатів замовником
оформлюються актом приймання-передачі
наданих послуг, який підписується
повноважними представниками сторін
протягом 3-х робочих днів після
фактичного надання послуг.

Підписання акту приймання - передачі
наданих послуг представником
замовника є підтвердженням
відсутності претензій з його боку (п. 2.6
договору).

Пунктом 2.3 даного договору передбачено,
що замовник зобов'язаний приймати від
виконавця результати надання послуг,
якщо надані послуги відповідають
умовам договору, та перерахувати
зазначену в акті суму наданих послуг
протягом 20 днів з моменту підписання
такого акту.

На виконання умов даного договору,
позивач надав відповідачеві
передбачені договором послуги на суму
149473,55 грн., що підтверджується актами
здачі-прийняття виконаних робіт,
довідками про вартість виконаних
будівельних робіт та накладними, які
знаходяться в матеріалах справи.

Пунктом 2.2 договору сторони визначили,
що виконавець має право отримати за
надані послуги оплату в розмірах та у
строки, що передбачені цим договором.

Проте, відповідач свої зобов'язання
щодо своєчасної оплати вартості
наданих послуг в повному обсязі не
виконав.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, внаслідок невиконання
відповідачем свого обов'язку щодо
оплати вартості наданих послуг, станом
на день звернення з позовом до суду та
на день розгляду справи в суді за
відповідачем рахується заборгованість
перед позивачем в сумі 149473,55 грн., яку
позивач і просить суд стягнути в
позовній заяві та яку відповідач
визнав в акті звірки взаємних
розрахунків (а.с.29).

Суд приходить до висновку про
задоволення позову в цій частині, з
огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Правовідносини між сторонами у справі
виникли на підставі договору про
надання послуг №02-08.12 від 02.08.12р.

Частиною 1 ст.193 ГК України передбачено,
що зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язань - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Такі ж положення містить ст.526 ЦК
України.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання.

Як передбачено ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч.1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ч.1 ст. 837 ЦК
України).

Як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
відповідач не виконав передбаченого
договором зобов'язання щодо сплати
вартості наданих послуг в повному
обсязі та у встановлений договором
строк.

Тому, з врахуванням наведеного вище,
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача 149473,55 грн. основного боргу
суд вважає обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім того, позивач в позовній заяві
просив суд стягнути з відповідача на
свою користь 17022,74 грн. інфляційних та
25611,02 грн. пені.

Разом з тим, в судовому засіданні
позивач надав заяву від 28.10.14р., в якій
відмовляється від позову в частині
стягнення 25611,02 грн. пені та 17022,74 грн.
інфляційних і просить суд прийняти
відмову від позову в цій частині.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Роз'яснивши позивачеві наслідки
відмови від позову, суд приходить до
висновку про прийняття відмови
позивача від позову в частині
стягнення 25611,02 грн. пені і 17022,74 грн.
інфляційних, оскільки такі його дії не
суперечать вимогам чинного
законодавства та не порушують
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси, та припиняє провадження у
справі в цій частині на підставі п.4 ч.1
ст. 80 ГПК України.

Відповідно до вимог ст.33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету не оспорив, доказів сплати
боргу суду не надав, в судове засідання
не з'явився, в акті звірки взаємних
розрахунків суму боргу визнав.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення 149473,55 грн. основного боргу
обгрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи та підлягають
задоволенню. А в частині стягнення 17022,74
грн. інфляційних та 25611,02 грн. пені суд
припиняє провадження у справі на
підставі п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України у
зв'язку з відмовою позивача від позову
в цій частині.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача
пропорційно до обгрунтовано заявлених
позовних вимог, оскільки він спонукав
позивача звернутись з позовом до суду.

Крім того, ст.ст 4-2 та 4-3 ГПК України
закріплені принципи рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та здійснення
судочинства на засадах змагальності.
Принцип змагальності передбачає
покладання тягаря доказування на
сторін, покладання на них
відповідальності за доведеність їх
вимог чи заперечень, звільнення суду
від обов'язку збирання доказів. З
урахуванням викладеного, збирання
судом доказів в обґрунтування
правомірності вимог заявника є
фактично перекладанням обов'язку
сторони на суд, що суперечить принципам
рівності та змагальності.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, господарські
суди здійснюють правосуддя шляхом
прийняття обов'язкових до виконання на
усій території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України. Невиконання вимог
рішень, ухвал, постанов господарських
судів тягне відповідальність,
встановлену цим Кодексом та іншими
законами України.

Суд вважає, що бездіяльність
відповідача свідчить про небажання
приймати участь у розгляді справи, про
навмисне ухилення від виконання
обов'язків, покладених ухвалами від
14.08.14р., 09.09.14р., 09.10.14р.

Як суд зазначав вище, ухвали, які
направлялись на адресу відповідача,
повертались до суду з поштовою
відміткою "за закінченням терміну
зберігання".

Однак, пунктом 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, враховуючи викладене,
відповідач був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи.

Відповідно до п.5 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право стягувати в доход Державного
бюджету України з винної сторони штраф
у розмірі до ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян за ухилення
від вчинення дій, покладених
господарським судом на сторону.

Ухвалами суду від 14.08.14р., 09.09.14р., 09.10.14р.
суд попереджав сторони, що при ухиленні
від виконання вимог суду до винної
сторони можуть бути застосовані
заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.83 ГПК
України.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку про стягнення з
відповідача в доход Державного бюджету
України 1700,00 грн. штрафу за ухилення від
вчинення дій, покладених на сторону
господарським судом, а саме: ухвалами
суду від 14.08.14р., 09.09.14р., 09.10.14р.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 78, п.4 ч.1
ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
фірма "Агролюкс-Україна", 11501,
Житомирська область, м. Коростень, вул.
Коротуна, 1,

на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, 11500, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1

- 149473,55 грн. - основного боргу;

- 2989,48 грн. - витрат, пов'язаних зі
сплатою судового збору.

3. Прийняти відмову від позову в частині
стягнення 17022,74 грн. інфляційних та 25611,02
грн. пені.

4. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 17022,74 грн.
інфляційних та 25611,02 грн. пені.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
фірма "Агролюкс-Україна", 11501,
Житомирська область, м. Коростень, вул.
Коротуна, 1,

в дохід Державного бюджету України -
1700,00 грн. штрафу за невиконання вимог
ухвал суду.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 - сторонам (рек. з пов. про вручення)