м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомІнституту проблем
машинобудування ім. А.М. Підгорного
Національної академії наук Українидо
Інституту механіки ім. С.П. Тимошенка
Національної академії наук
Українипростягнення 32 000,00 грнСуддя
від позивача Тітова І.О. -
представниквід відповідача Гладиліна
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Інституту проблем машинобудування ім.
А.М. Підгорного Національної академії
наук України про стягнення з Інституту
механіки ім. С.П. Тимошенка
Національної академії наук України
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.10.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі №
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем всупереч умов укладеного
договору № V-35-2013 на виконання
науково-дослідних робіт від 11.06.2013 не
було здійснено у встановлений строк та
у повному обсязі оплату виконаних
позивач просить стягнути з відповідача
вказану суму коштів у судовому порядку.
Відповідач у відзиві на позовну заяву
зазначив, що він є бюджетною установою
та звертався до управління Державної
казначейської служби з документами на
оплату робіт за договором, однак оплата
до цього часу не проведена.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В :

11.06.2013 між Інститутом проблем
машинобудування ім. А.М. Підгорного
Національної академії наук України
(виконавець) та Інститутом механіки ім.
С.П. Тимошенка Національної академії
наук України (замовник) підписано
договір № V-35-2013 на виконання
науково-дослідних робіт (далі -
Договір).

За умовами вказаного Договору замовник
доручає, а виконавець бере на себе
виконання у 2013 році науково-дослідних
робіт «Розробка методів розв'язання
нелінійних задач швидкісної
деформації тривимірних і оболонкових
елементів конструкцій під дією
імпульсних навантажень з урахуванням
динамічних властивостей матеріалів і
конструкційних факторів» (п. 1.1
Договору).

Згідно з п.п. 2.1, 2.2 Договору для
виконання роботи за цим Договором
замовник перераховує виконавцю у 2013
році 32000,00 грн відповідно до протоколу
узгодження вартості наукової роботи
(додаток 3). Замовник поетапно
перераховує виконавцю належну йому
частину фінансування при оформленні
акту здачі-приймання в строки указані в
календарному плані.

На виконання умов Договору позивачем
було виконано роботи на загальну суму
32000,00 грн, про що 26.09.2013 та 26.12.2013 складено
відповідні Акти № 1 та № 2
здачі-приймання науково-технічної
продукції.

Вказані акти здачі-приймання
науково-технічної продукції підписані
сторонами та скріплені печатками без
заперечень, іншого відповідачем не
доведено.

Частиною другою статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

З урахуванням вищенаведеного, суд
вважає, що зобов'язання сторін виникли
в порядку статті 11 Цивільного кодексу
України з дій юридичних осіб, які в силу
загальних начал і змісту цивільного
законодавства породжують зазначені
права та обов'язки, а укладений між ними
правочин за своєю правовою природою є
договором підряду та підпадає під
правове регулювання норм статей 837-864
Цивільного кодексу України.

До виконання господарських договорів
застосовується відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
встановлених цим Кодексом, що
передбачено приписами другого абзацу
пункту першого статті 193
Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст. 193
Господарського кодексу України, яка
регламентує, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання за Договором виконав
належним чином, а саме виконав на
замовлення відповідача роботи на
загальну суму 32000,00 грн, передбачені
умовами Договору, що підтверджується
матеріалами справи, у тому числі актами
здачі-приймання науково-технічної
продукції, підписаними відповідачем та
скріпленими його печаткою без
зауважень.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню
у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Умовами Договору сторони погодили, що
відповідач зобов'язаний поетапно
перераховувати позивачу частину
фінансування при оформленні акту
здачі-приймання в строки указані в
календарному плані. Однак строк, у який
відповідач зобов'язаний сплатити
вартість виконаних робіт позивачу
Договором, календарним планом робіт,
актами здачі-приймання
науково-технічної продукції, не
визначено.

Тому, в даному випадку слід застосувати
правила ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України, згідно положень якої строк
повернення коштів слід обчислювати
через сім днів з дати пред'явлення
вимоги щодо повернення вартості
повернутого товару.

Позивач звертався до відповідача з
претензією № 52/90 від 31.01.2014, в якій
вимагав сплатити заборгованість у
розмірі 32000,00 грн.

У відповідь на вказану претензію
відповідач листом № 50-23-13/44 від 10.02.2014
повідомив, що неодноразово звертався
до управління Державної казначейської
служби з документами на оплату робіт за
договором, однак оплата до цього часу
не проведена.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що строк
виконання зобов'язання щодо сплати
коштів за виконані роботи є таким, що
настав.

Однак, відповідачем було порушено
умови Договору щодо своєчасного
виконання грошового зобов'язання по
оплаті виконаних робіт, а також
положення ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем,
документів, які б підтверджували
наявність розбіжностей у сумі
взаєморозрахунків або спростовували
би здійснений позивачем розрахунок
суми боргу суду не надав. Належних
доказів погашення заборгованості за
Договором № V-35-2013 на виконання
науково-дослідних робіт від 11.06.2013 за
виконані роботи відповідачем суду не
надано.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
про стягнення з відповідача основного
боргу у розмірі 32000,00 грн, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

У зв'язку із задоволенням позову,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається на
відповідача та підлягає стягненню на
користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Інституту механіки ім. С.П.
Тимошенка Національної академії наук
України (03057, м. Київ, вул. П. Нестерова, 3,
ідентифікаційний код 05417070) на користь
Інституту проблем машинобудування ім.
А.М. Підгорного Національної академії
наук України (61046, м. Харків, вул.
Пожарського, 2/10, ідентифікаційний код
03534570) основний борг у розмірі 32000
(тридцять дві тисячі) грн 00 коп. та 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн
00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 10.11.2014

Суддя
Ю.М. Смирнова