ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року Справа № 925/891/14

Вищий господарський суд України в
складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючий, Жукової
Л.В. (доповідач), Нєсвєтової Н.М.,

розглянувши касаційну
скаргукомунального підприємства
"Служба утримання будинків "Митниця"
Черкаської міської ради на
рішеннягосподарського суду Черкаської
області від 30.07.2014 р.та
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 р.у
справі № 925/891/14 господарського суду
Черкаської областіза
позовомкомунального підприємства
"Служба утримання будинків "Митниця"
Черкаської міської радидотовариства з
обмеженою відповідальністю
"Обслуговуюче підприємство
"Митниця"третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Державна фінансова
інспекція у Черкаській області
простягнення 83 925,10 грн.в судовому
засіданні взяли участь представники
від:

позивача: Голуб С.В.;

відповідача: не з`явилися;

третьої особи: Журба О.В.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 30.07.2014р. (суддя:
Грачов В.М.) у справі №925/891/14 в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 р.
(головуючий суддя: Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Коршун Н.М.), апеляційну
скаргу Комунального підприємства
"Служба утримання будинків "Митниця"
Черкаської міської ради залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду Черкаської області від 30.07.2014р. у
справі №925/891/14 - без змін.

Комунальне підприємство "Служба
утримання будинків "Митниця"
Черкаської міської ради подало до
Вищого господарського суду України
касаційну скаргу, в якій просить суд
касаційної інстанції скасувати
рішення господарського суду
Черкаської області від 30.07.2014 р. та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 р. у
даній справі, а справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
посилається на те, що судами попередніх
інстанцій належним чином не досліджені
всі обставини справи, крім того
неправильно застосовані норми чинного
законодавства.

Відповідач скористався правом, наданим
ст. 1112 ГПК України, та надіслав до
Вищого господарського суду України
відзив на касаційну скаргу, в якому
просить оскаржені судові акти залишити
без змін, а касаційну скаргу - без
задоволення.

В судове засідання представники
відповідача не з'явилися. Враховуючи,
що про час, дату та місце розгляду
справи сторони були повідомлені
своєчасно та належним чином, Вищий
господарський суд України вважає за
можливе розглянути касаційну скаргу за
відсутності представників
відповідача.

Заслухавши представників позивача та
третьої особи, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши, згідно
ч.1 ст.1117 Господарського процесуального
кодексу України, наявні матеріали
справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та
повноти їх встановлення в судових
рішеннях, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 01.06.2012р. між
позивачем, як замовником, та
відповідачем, як виконавцем, укладено
Договір про надання послуг з
технічного обслуговування та
поточного ремонту
внутрішньобудинкових систем, за
умовами п.п.1.1, 1.2 якого виконавець
зобов'язався протягом визначеного в
Договорі строку надавати замовнику
послуги з технічного обслуговування та
поточного ремонту
внутрішньобудинкових систем гарячого
і холодного водопостачання,
водовідведення, теплопостачання та
зливної каналізації, а також з
ліквідації аварій у
внутрішньобудинкових мережах житлових
будинків, що знаходяться на балансі чи
обслуговуванні замовника. Перелік
житлових будинків міститься в додатку
№1, який є невід'ємною частиною
Договору.

Положеннями п.п.3.1, 3.2, 3.3, 4.1 Договору
встановлено, що акти виконаних робіт
подаються виконавцем замовнику
наручно або поштою щомісяця до 10 числа
поточного місяця за попередній місяць.
Замовник зобов'язаний підписати акт
виконаних робіт або письмово
відмовитися від його підписання,
письмово пояснивши причини відмови,
протягом трьох днів з моменту
отримання актів. Контроль замовника за
якістю робіт здійснюється ним під час
перевірки та підписання актів
виконаних робіт. У разі виконання
виконавцем неякісних робіт замовник
має право викликати його представника
для складення та підписання
акта-претензії, в якому зазначаються
строки, види, показники порушень тощо.

На виконання умов Договору протягом
його дії, позивач надавав відповідачу
послуги з технічного обслуговування
внутрішньобудинкових систем, що
підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, в період з 30.12.2013р. по
25.03.2014р. Інспекцією проведено планову
ревізію фінансово-господарської
діяльності КП "Служба утримання
будинків "Митниця" за період з 01.07.2011р.
по 30.11.2013р., за результатами якої
складено акт №01-20/24 від 01.04.2014р. та
встановлено порушення у
правовідносинах з відповідачем.

Інспекцією 14.04.2014р. направлено вимогу
позивачу, в якій зазначалося про
необхідність стягнення позивача з
відповідача зайво сплачених коштів
внаслідок завищення вартості
виконаних робіт в сумі 52 446,56 грн. та
зайво сплачених коштів за промивку
систем опалення житлових будинків в
сумі 31 478,54 грн.

На виконання згаданої вимоги, позивач
17.04.2014р. надіслав відповідачу
претензію, якою вимагав повернення
йому зайво сплачених коштів в сумі 83
925,10 грн. в термін до 08.05.2014р., проте
16.05.2014р. відповідач надав відповідь на
претензію, де визнав її
необґрунтованою та безпідставною тощо.

Цей акт перевірки позивачем було
покладено в основу свого позову.

Цивільним законодавством (ст.ст. 525, 526
ЦК України) передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Положеннями ст.ст.627, 629, 632 ЦК України
встановлено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що обов'язки
сторін за Договором виконано повністю.

В матеріалах справи відсутні й докази
на підтвердження факту звернення
позивача до відповідача з ініціативою
внести зміни до Договору щодо ціни чи
умов оплати в передбаченому ст.188 ГК
України порядку. Матеріали справи не
містять також даних про те, що Договір в
частині визначення ціни визнано у
встановленому законом порядку
недійсним повністю або частково з
підстав її завищення, або що до нього
внесено відповідні зміни тощо.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний господарський суд,
відмовляючи в позові, виходили з того,
що відсутні правові підстави для
покладення на відповідача
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

Суд касаційної інстанції погоджується
з такими висновками судів виходячи з
наступного.

Відповідно до приписів статті 22
Цивільного кодексу України збитками є,
зокрема, доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Статтею 14 цього кодексу встановлено, що
особа не може бути примушена до дій,
вчинення яких не є обов'язковим для неї
(ч.2).

Відповідно до ст. 218 ГК України,
підставою для господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, у т.ч. у вигляді
відшкодування збитків, є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, підставою для настання
господарсько-правової
відповідальності, передбаченої ст. 224
ГК України, є правопорушення, що
включає в себе певні елементи: збитки,
протиправність поведінки особи, яка
заподіяла збитки; причинний зв'язок між
ними; вина. Відсутність хоча б одного
елемента складу правопорушення, за
загальним правилом, виключає настання
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

Враховуючи встановлення судами факту
відсутності у діях відповідача всіх
елементів, необхідних для настання
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків, ними зроблено
правильний висновок про відмову у
задоволенні вимог позивача.

Отже, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
дійшов правильного висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог.

В силу ст.1117 ГПК України, переглядаючи у
касаційному порядку судові рішення,
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
При цьому, касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Між тим, доводи касаційної скарги
стосуються переоцінки доказів.

За таких обставин, підстав для зміни чи
скасування рішення господарського
суду Черкаської області від 30.07.2014 р. та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 р. у
справі № 925/891/14, немає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального
підприємства "Служба утримання
будинків "Митниця" Черкаської міської
ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Черкаської області від 30.07.2014 р. та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 р. у
справі № 925/891/14 залишити без змін.

Головуючий
Черкащенко
М.М.

Судді
Жукова
Л.В.

Нєсвєтова
Н.М.