ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27.10.14 № 910/23338/14.

Суддя Господарського суду міста Києва
Цюкло Ю.В., розглянувши матеріали за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс Ферро» про
стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2014 року до канцелярії
Господарського суду міста Києва від
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(позивач) на розгляд суду надійшла
позовна заява № 1 від 21 жовтня 2014 року
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс Ферро»
(відповідач) в якій викладені позовні
вимоги, щоб в судовому порядку стягнути
на корить Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 44 191,33 грн. надмірно сплачених
коштів, 3% - 381,15 грн., 12.5% річних за
користування чужими грошовими коштами
згідно чинної облікової ставки НБУ, (з
моменту коли особа дізналась про
користування чужими коштами без
достатньої правової підстави) - 1 588,65
грн.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Виходячи з аналізу вимог ч. 1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України вбачається, що обов'язок
позивача, прокурора направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

З доданих до позовної заяви документів
вбачається, що в якості доказу
направлення відповідачеві копії
позовної заяви з доданими до неї
документами Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 додано
фіскальний чек № 8156 від 21.10.2014 року та
опис вкладення у цінний лист.

Згідно наведеного опису вкладення у
цінний лист, Товариству з обмеженою
відповідальністю «Транс Ферро»
направлено: «Позовна заява № 1 від
21.10.2014 року» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс Ферро» про
стягнення грошових коштів з копіями
доданих до неї документів, всього на
26-ти аркушах формату А-4.», втім
вичерпного переліку документів, які
були направлені відповідачу заявником
не зазначено, що позбавляє суд
можливості перевірити факт дотримання
заявником вимог ст. 56 ГПК України та
достовірно встановити факт
направлення відповідачу саме доданих
до позовної заяви документів, а не
іншої кореспонденції.

Зазначені обставини є суттєвими,
оскільки нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Таким чином, позовна заява не може бути
прийнята до розгляду та підлягає
поверненню для усунення допущеного
порушення, після чого заявник не
позбавлений права повторно звернутись
з позовною заявою до господарського
суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України).

Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються,
зокрема, документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст. 1, 2 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, а також
за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Частиною 2 статті 44 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Закон України "Про судовий збір"
визначає правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору.

Разом з тим, відповідно до п. 3.1
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої Постановою
Правління Національного банку України
№ 22 від 21.01.2004р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданому разом з позовною
заявою платіжному дорученні № 4 від
24.05.2013 року (титульній його
сторінці) відсутні підписи
відповідальних осіб платника, печатка
позивача, тобто вказані реквізити не
заповнені як того вимагає
вищезазначена Інструкція.

Таким чином, платіжне доручення № 4 від
24.05.2013 року не є належним доказом сплати
судового збору за подання відповідної
заяви.

Суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі (п. 4 ч. 1
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України).

Керуючись п.п. 4, 6 частини 1 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали № 1 від 21 жовтня 2014
року Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс Ферро» про
стягнення грошових коштів - повернути
без розгляду.

Суддя

Цюкало Ю.В.