ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.11.14р. Справа № 904/7382/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ДНІПРОІНМЕД",
м. Дніпропетровськ

про стягнення 17 567,23 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Миколайчук С.В. -
представник (дов. б/№ від 15.09.2014)

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ДНІПРОІНМЕД" про
стягнення заборгованості в порядку
регресу у розмірі 17 567,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на положення Закону
України "Про страхування", згідно з
якими до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 29.09.2014
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 15.10.2014.

10.10.2014 через канцелярію господарського
суду Дніпропетровської області від
позивача надійшло клопотання, в якому
він просить провести розгляд справи за
відсутності його представника.

15.10.2014 представник відповідача надав
відзив на позовну заяву, в якому
просить суд відмовити у задоволенні
позову, у зв'язку з тим, що особа, з чиєї
вини сталась дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_2 не повідомила
відповідача про настання страхового
випадку, чим позбавила себе права на
страховий захист. Відповідно до полісу
№ АВ/9483641 сума франшизи становить 1 000,00
грн., тому сума страхового
відшкодування має бути зменшено на
суму франшизи.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.10.2014
розгляд справи відкладено на 03.11.2014.

Позивач у судові засідання, призначені
для розгляду справи, явку свого
повноважного представника не
забезпечив.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 03.11.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.10.2013 на автодорозі Одеса - Білгород -
Дністровськ сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля НОМЕР_1 (власник ОСОБА_3.) під
керуванням ОСОБА_4 та автомобіля
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2

Відповідно до довідки ДАІ № 9293276
дорожньо-транспортна пригода сталась з
вини ОСОБА_2, яка керуючи автомобілем
НОМЕР_2 порушила вимоги ч. 10.4 Правил
дорожнього руху, внаслідок чого
відбулося зіткнення з застрахованим
автомобілем (а.с.66-67).

Постановою Іллічівського міського
суду Одеської області від 20.11.2013 по
справі №501/5511/13-п ОСОБА_2 визнано винною
у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення (а.с.10).

ОСОБА_3 було застраховано
цивільно-правову відповідальність за
шкоду, завдану пошкодженням, знищенням
або втратою автомобіля НОМЕР_1 у
Приватному акціонерному товаристві
"Страхова компанія "АХА Страхування", що
підтверджується договором наземного
страхування транспорту № 3672179 від
18.10.2013 (а.с.45).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу № НОМЕР_3 від
20.09.2013 власником автомобіля НОМЕР_1 є
ОСОБА_3 (а.с.60).

21.11.2013 СПД ОСОБА_5 на замовлення ПрАТ
"Страхова компанія "АХА Страхування"
було проведено товарознавче
дослідження, за результатами якого
складено звіт № 2027, згідно якого
вартість матеріального збитку,
завданого внаслідок ДТП власнику
автомобілю НОМЕР_1 становить 18077,23 грн.
(а.с.20-26).

Відповідно до страхового акту №
1.002.13.12839/VESKO41916 від 26.11.2013 та розрахунку,
суму страхового відшкодування було
визначено в розмірі 19382,41 грн. (а.с.11).

На підставі повідомлення ОСОБА_3 про
настання випадку, який має ознаки
страхового від 31.10.2013 (а.с.41-43) та заяви
про виплату страхового відшкодування
від 04.11.2013 (а.с.44) позивач на виконання
умов договору добровільного
страхування транспортного засобу №
3672179 від 18.10.2013 здійснив виплату
страхового відшкодування в розмірі
19382,41 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 74924 від 02.12.2013 (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
пов'язана з експлуатацією автомобіля
НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ "СК
"Дніпроінмед" відповідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/9483641 (а.с.107).

17.03.2014 позивач надіслав на адресу
відповідача вимогу про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку
регресу, до якої були додані всі
документи, передбачені пунктом 35.2
статті 35 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (а.с.8).

Відповідач відповідь на вимогу не
надав, суму відшкодованої шкоди,
завданої внаслідок ДТП в порядку
регресу у сумі 19382,41 грн. не сплатив, що і
є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд
виходив з наступного.

Відносини у сфері страхування
регулюються Цивільним кодексом
України, Законом України "Про
страхування".

Також, Закон України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" регулює
відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів і спрямований на
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації наземних
транспортних засобів на території
України.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону
України "Про страхування" договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Статтею 6 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що страховим
випадком є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Статтею 979 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

На виконання цієї статті позивач
виплатив на користь ОСОБА_3 суму
відшкодування, яка складає 19382,41 грн.

Статтею 990 Цивільного кодексу України,
що кореспондується з частиною 1 статті
25 Закону України "Про страхування"
передбачено, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до статті 27 Закону України
"Про страхування", що кореспондується
зі статтею 993 Цивільного кодексу
України, до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 9 Закону України "Про
страхування" передбачено, що франшиза -
це частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від страхової
суми, в межах якого відшкодовується
збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Відповідно до пункту 38.1.1 статті 38
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страховик після
виплати страхового відшкодування має
право подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Позивач, керуючись ст. 993 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
"Про страхування", з урахуванням
франшизи в сумі 510,00 грн., просить суд
стягнути з відповідача 17567,23 грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу.

З матеріалів справи вбачається, що
особою, винною у скоєнні ДТП, наслідком
якого стало пошкодження майна
застрахованої позивачем особи, а, отже,
і особою, винною у завданні збитків є
ОСОБА_2, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована у
відповідача.

Таким чином, з аналізу вищезазначених
правових норм вбачається, що позивач
після виплати застрахованій ним особі
страхового відшкодування, може
звернутися з відповідною вимогою
стягнення сплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу саме
до страховика за наявності певних
підстав.

Правила відшкодування шкоди
заподіяної третій особі встановлені
ст. 22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Проте, відповідач, який є страховиком
винної особи у скоєнні ДТП не
здійснював виплати страхового
відшкодування безпосередньо
потерпілому, який отримав таке
страхове відшкодування за договором №
3672179 добровільного страхування
наземного транспорту від 18.10.2013 від
позивача.

Зауваження відповідача, викладені у
відзиві на позовну заяву господарський
суд не приймає до уваги з
нижченаведених підстав.

Нормами ст. 38 Закону визначено, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду, якщо він
не повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33, таким чином,
неповідомлення страхувальником
відповідача про настання страхового
випадку не звільняє відповідача від
обов'язку виплати страхового
відшкодування в порядку регресу, однак
надає йому право пред'явлення
регресного позову до страхувальника.

Позивач, звертаючись до суду із позовом
про стягнення з відповідача суми
страхового відшкодування в порядку
регресу у розмірі 17 567,23 грн. врахував
наявність франшизи у розмірі 510 грн.,
але як свідчить наявна в матеріалах
справи копія полісу № АВ/9483641, франшиза
складає 1 000,00 грн. (а.с.75)

Враховуючи викладене, господарський
суд дійшов висновку про те, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача
страхового відшкодування в порядку
регресу підлягають частковому
задоволенню у розмірі 17 077,23 грн.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір стягується з
відповідача на користь позивача
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 -
117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Дніпроінмед» (49005, м. Дніпропетровськ,
вул. Сімферопольська, 21, офіс 307;
ідентифікаційний код 21870998) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8;
ідентифікаційний код 20474912) 17 077,23 грн.
суму страхового відшкодування в
порядку регресу та 1 776,04 грн. судовий
збір, про що видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.11.2014

Суддя Я.С. Золотарьова