м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19172/14 14.10.14Суддя Мудрий С.М.
розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Домобудівний комбінат №3"

до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

про стягнення 7 913,63 грн.

Представники сторін:

від позивача: Яковенко К.В. -
представник за довіреністю № 6-Ю від
26.03.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Домобудівний
комбінат №3" до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
7 913,63 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 01.08.2012 року між ним
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
укладено сервісну угоду №01/08/13-27С.

Протягом вересня 2013 року по липень 2014
року відповідачу виставлено акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
на суму 7 913,63 грн., які ним не оплачені.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд
про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 7 913,54 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 12.09.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
30.09.2014 року.

В судове засідання 30.09.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали суду від 12.09.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином.

Представник позивача не виконав вимоги
ухвали суду від 12.09.2014 року.

Суд зобов'язав представника позивача
виконати вимоги ухвали суду від 12.09.2014
року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 30.09.2014 року розгляд справи
відкладено на 14.10.2014 року.

В судове засідання 14.10.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали суду від 12.09.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України
ухвали суду було надіслано відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу,
що зазначена в позовній заяві, а саме:
03134, АДРЕСА_1, яка згідно спеціального
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців станом на 11.09.2014 є
місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у
разі відсутності сторін за адресою
місцезнаходження, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб -підприємців
ухвала про порушення провадження у
справі вважається врученою їм належним
чином.

Представник позивача виконав вимоги
ухвали суду від 12.09.2014 року, позовні
вимоги підтримав, просив суд
задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

01.08.2013 року між публічним акціонерним
товариством "Домобудівний комбінат №3"
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
укладено сервісну угоду №01/08/13-27С.

В преамбулі угоди зазначено, що
оскільки ФОП ОСОБА_1 укладено договір
№01/08/13-27 від 01 серпня 2013 року з ТОВ «ЦМК
103», згідно з яким йому надано у
тимчасове платне користування нежиле
приміщення, іменоване далі
«приміщення», загальною площею 19 кв.м,
розташоване за адресою: м. Київ, просп.
Відрадний, 95 (1-й пов. оф.110), з метою
забезпечення належних умов для
використання приміщення згідно з його
цільовим призначенням та з метою
врегулювання порядку надання та
компенсацію за комунальні послуги,
послуги, пов'язаних з експлуатацією,
обслуговуванням і утриманням будівлі,
які будуть надані ФОП ОСОБА_1, сторони
уклали цю сервісну угоду, іменовану
далі угода.

В подальшому між сторонами укладалися
додаткові угоди до сервісної угоди
№01/08/13-27С від 01.08.2013 року, а саме: №1 від
01.02.2014 року та №2 від 30.06.2014 року.

Відповідно до п.1.1 угоди, ПАТ «ДБК-3» у
відповідності з умовами цієї угоди
зобов'язується надавати, а ФОП ОСОБА_1
належним чином споживати, оплачувати
вказані нижче послуги та компенсувати
або відшкодовувати вартість послуг, що
надаються та/або оплачуються ПАТ
«ДБК-3» у відповідності до договорів із
спеціалізованими підприємствами, які
необхідні для використання приміщення
згідно його цільового призначення
(надалі послуги).

Згідно з п.2.1 угоди, ПАТ «ДБК-3»
забезпечує та надає можливість
користуватися наступними послугами:

- електропостачання до приміщення,

- фізична охорона об'єкту (будівля
здається на сигналізацію під пультову
охорону),

- вивіз сміття,

- опалення орендованого
приміщення;

- прибирання приміщень спільного
користування,

- інші послуги, по які ФОП
ОСОБА_1може письмово звернутися, або ті,
що на думку ПАТ «ДБК-3» є необхідними
для належного утримання Будинку (в
такому випадку сторонами повинен бути
укладений відповідний додаток до угоди
із зазначенням в ньому найменування
послуг, їх вартості тощо).

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

У відповідності до статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки, та в
порядку, що встановлені договором.

Пунктом 3.1 угоди, сторони домовилися, що
компенсація (або відшкодування) за
надані послуги становить справедливу
долю, (яка розрахована пропорційно
співвідношенню орендованої площі до
загальної площі будинку), що стосується
кожного виду послуг з експлуатації,
обслуговування та утримання будинку.
Приблизний перелік послуг та розмір
плати за них наведено в додатку №1, який
є невід'ємною частиною цієї угоди.

Відповідно до п.3.2 угоди, конкретний
розмір компенсації розраховується
щомісячно на підставі рахунків за
фактично спожиті послуги, або у інший
термін, якщо це пов'язано з характером
послуги. ФОП ОСОБА_1 має право
ознайомитися з документами, що
підтверджують вартість послуг та факт
їх надання для ПАТ «ДБК-3».

За період з вересня 2013 року по липень 2014
року відповідачем надано послуг на
суму 7 913,63 грн., що підтверджується
наявними в матеріалах справи рахунками
на оплату та підписаними та
скріпленими печатками сторін актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Відповідно до п.3.5 договору,
компенсація (відшкодування витрат) за
надані послуги здійснюється щомісячно
у безготівковому порядку на
банківський рахунок ПАТ «ДБК-3», на
протязі трьох днів з дати надання
відповідного рахунку-фактури.

Ця угода набуває чинності з дати
підписання і діє на весь строк до
належного закінчення користування
приміщенням відповідно до умов
договору оренди № 01/08/13-27 від 01 серпня
2013 року (п.6.1 угоди).

Згідно з п.6.2 угоди, нарахування плати
за наданні послуги здійснюється за
весь період користування приміщенням -
з дати підписання акту
приймання-передачі, за яким ФОП ОСОБА_1
отримав приміщення у користування, до
дня підписання акту
приймання-передачі, щодо повернення
приміщення.

У разі, якщо договір оренди № 01/08/13-27 від
01 серпня 2013року достроково
розривається, ця угода автоматично
закінчує строк своєї дії (п.6.3 угоди).

Відповідно до додаткової угоди №1 від
31.07.2014 року до договору договору оренди
№ 01/08/13-27 від 01 серпня 2013 року, сторони
вирішили припинити дію договору №
01/08/13-27 від 01 серпня 2013 року з 31 липня 2014
року.

Вимогою №01-223/1 від 30.07.2014 року позивач
звернувся до відповідача з проханням
сплатити заборгованість в розмірі 7
913,63 грн. в терміни передбачені ст.. 530 ЦК
України. Дана вимога отримана
відповідачем 19.08.2014 року.

Згідно з ч.2 статті 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт
наявності заборгованості за сервісною
угодою у відповідача перед позивачем в
за період з вересня 2013 року по липень 2014
року в сумі 7 913,54 грн. належним чином
доведений, документально
підтверджений і відповідачем не
спростований, тому позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу
визнаються судом обґрунтовані та
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст.
75, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (03134, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код: НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства "Домобудівний
комбінат №3" (03061, м. Київ, проспект
Відрадний, будинок 103, ідентифікаційний
код 04012773) заборгованість в розмірі 7 913
(сім тисяч дев'ятсот тринадцять) грн. 54
коп., а також 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 06.11.2014 року.

Суддя
С.М. Мудрий