ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
Справа № 925/1552/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання
Ковбою І.М.,

за участю представників: позивача:
Шпильова Т.В. - за довіреністю,
відповідача: Дем’янов І.Ю. - за
довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду Черкаської області справу

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Звенигородському
районі

до публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Черкаської обласної дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль"

про стягнення 28 547 грн. 11 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Звенигородському районі звернулось
до господарського суду Черкаської
області з позовом до публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" " в особі відокремленого
підрозділу - Черкаської обласної
дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" про
стягнення 28 547 грн. 11 коп. переплати по
пенсії громадянина ОСОБА_4, який помер
ще ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, банк рух коштів
по його рахунку не аналізував, після
смерті ОСОБА_4 зарахування коштів на
його рахунок не припинив, не повідомив
позивачу про відсутність руху коштів
по рахунку цього громадянина та
безпідставно і всупереч п. 14 Порядку
виплати пенсій та грошової допомоги за
згодою пенсіонерів та одержувачів
допомоги через їх поточні рахунки у
банках, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №
1596 "Про заходи щодо виконання статті 3
Указу Президента України від 4 липня 1998
року N 734" ухиляється від повернення
позивачу коштів.

Відповідач у відзиві на позов повністю
заперечив проти позовних вимог
позивача з тих підстав, що з
громадянином ОСОБА_4 було укладено
Договір рахунку 14.09.2004 та було випущено
платіжну картку як засіб платежу і
перераховані позивачем пенсійні кошти
Банк зараховував на картковий рахунок
№ НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_4, з
якого отримувалися пенсійні кошти;
оскільки Банк не є власником коштів на
рахунку громадянина, він не має права
контролювати використання коштів на
картковому рахунку клієнта Банку, а
жодних обмежень або підстав,
забороняючих Банку здійснювати
операції по картковому рахунку №
НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_4, не
було; Банку стало відомо про смерть
ОСОБА_4 лише 01.07.2014 із листа позивача і
на підставі укладеного між позивачем
та відповідачем договору відповідач
01.07.2014 повернув позивачу відповідно до
його звернення кошти в межах наявного
залишку в сумі 48 068,78 грн. у зв'язку зі
смертю ОСОБА_4; згідно з випискою по
картковому рахунку № НОМЕР_1 залишки
коштів на ньому відсутні.

У судовому засіданні:

представник позивача підтримала позов
у заявленій сумі з підстав, викладених
у позовній заяві, просила задовольнити
позов та прийняти рішення у даному
судовому засіданні;

представник відповідача, заперечуючи
проти позову, посилався на доводи і
міркування, викладені у відзиві на
позов, просив повністю відмовити
позивачу у позові.

У судовому засіданні 28.10.2014 оголошена
вступна та резолютивна частини рішення
на підставі статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та доводи
представників позивача та відповідача,
суд встановив таке.

29 грудня 2007 року, 15 січня 2009 року, 28
грудня 2009 року Управління Пенсійного
фонду України в Звенигородському
районі (далі - УПФУ чи позивач) та ВАТ
(ПАТ) "Райффайзен Банк Аваль" в особі
директора Черкаської обласної
дирекції ВАТ (ПАТ) "Райффайзен Банк
Аваль" (далі - Банк чи відповідач)
уклали договори відповідно № 17-ЮВ/ПФУ,
№ 5-ЮВ/ПФУ, № 39-ЮВ/ПФУ, за умовами яких
Банк зобов'язався виконувати функції
виплати пенсій та грошової допомоги,
передбачені Порядком виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596,
із змінами (далі - Порядок).

Згідно параграфу 2 статті 1 розділу І
Договору Банк зобов'язувався
виконувати функції, зазначені у
параграфі 1 статті 1 цього Договору, на
території Звенигородського району
Черкаської області.

В параграфі 3 статті 1 розділу І
Договору зазначено, що взаємовідносини
між органами фонду та установами банку
з питання виплати пенсій та грошової
допомоги за згодою пенсіонерів та
одержувачів допомоги через їх поточні
рахунки у банківських установах
регулюються Порядком, цим договором та
додатковими угодами до цього договору,
що є його невід'ємними частинами.

Параграфом 1 статті 7 розділу ІV
Договору сторони встановили, якщо суми
пенсії та грошової допомоги
одержуються з поточного рахунку за
довіреністю більше як один рік або не
одержуються більше як один рік,
установи банку повідомляють про це
письмового органи фонду.

Відповідно до параграфу 3 (3, 4)
статті 8 розділу ІV Договору суми пенсій
та грошової допомоги, зараховані на
поточний рахунок одержувача, разом з
нарахованими на них відсотками
починаючи з місяця, наступного за
місяцем його смерті, установи Банку
повертають органам Фонду, за їх
письмовим розпорядженням, не пізніше
наступного операційного дня
надходження відомостей про смерть
одержувача при умові наявності цих сум
на поточному рахунку пенсіонера.

14.09.2004 Банк та ОСОБА_4 (як Держатель)
уклали Договір № НОМЕР_1, за умовами
якого банк відкриває Держателю
пенсійний картковий рахунок та видає
безпосередньо Держателю банківську
платіжну картку "Онікс-Пенсійний", з
використанням якої Держатель має право
знімати готівкові кошти виключно в
мережі Банку та безкоштовно.
Відповідно до пункту 5.1. цього договору
картка може використовуватися
впродовж терміну, зазначеного на ній.

Відповідно до цього договору Банк
відкрив на ім'я громадянина ОСОБА_4
картковий рахунок № НОМЕР_1 та видав
йому картку із терміном дії по 31.12.2010.

Листом від 01.07.2014 за № 2503/05 позивач
повідомив Банку, що пенсіонер ОСОБА_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, помер
22.02.2008, за період з 01.03.2008 по 30.06.2014
нарахована пенсія в сумі 76 590,81 грн.
Позивач просив припинити зарахування
коштів на картковий рахунок ОСОБА_4
починаючи з 01.07.2014 та повернути на
рахунок позивача нараховані відсотки
та пенсію померлої особи.

01.07.2014 Банк повернув позивачу кошти в
сумі 48 043, 70 грн., а сума 28 547 грн. 11 коп.
залишилася неповернутою, у зв'язку з
чим позивач звернувся з даним позовом
до суду.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню, з
огляду на таке.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини, інші юридичні факти. У
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

За приписами частин 1, 2 статті 14 ЦК
України цивільні обов'язки виконуються
у межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства; особа
не може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Судом встановлено, що правовідносини
між сторонами у справі виникли на
підставі договорів від 29 грудня 2007
року, від 15 січня 2009 року, від 28 грудня
2009 року відповідно № 17-ЮВ/ПФУ, №
5-ЮВ/ПФУ, № 39-ЮВ/ПФУ, за умовами яких
Банк виконує функції виплати пенсій та
грошової допомоги, передбачені
Порядком виплати пенсій та грошової
допомоги за згодою пенсіонерів та
одержувачів допомоги через їх поточні
рахунки у банках, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 серпня 1999 року №1596 із змінами.

Пенсійні кошти перераховувалися
позивачем на рахунок відповідача, який
здійснював їх зарахування на картковий
рахунок № НОМЕР_1, відкритий на ім'я
ОСОБА_4 на підставі Договору № НОМЕР_1,
укладеного Банком та цим громадянином.
Відповідно до названого договору Банк
видав громадянину ОСОБА_4 картку із
терміном дії по 31.12.2010.

Із матеріалів справи та пояснень
представників сторін вбачається, що
кошти, які були зараховані на картковий
рахунок громадянина ОСОБА_4 після
закінчення дії банківської картки в
сумі 48043,70 грн., повернуті відповідачем
позивачу за його письмовим зверненням
і спору щодо цих коштів немає; залишки
коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1
відсутні. Позивач просить стягнути з
відповідача кошти в сумі 28 547,11 грн., які
були зараховані на цей картковий
рахунок громадянина ОСОБА_4 в період з
06.03.2008 по 06.12.2010, тобто, з місяця
наступного після його смерті до
закінчення терміну дії банківської
карточки.

Відносини між банком та клієнтом
(володільцем банківського рахунку)
щодо укладення договору банківського
рахунка та здійснення операцій за
рахунком клієнта урегульовано
положеннями глави 72 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 1066 ЦК
України за договором банківського
рахунка банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк не має права
визначати та контролювати напрями
використання грошових коштів клієнта
та встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові
кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в
день надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором
банківського рахунка або законом
(частина 2 статті 1068 ЦК України).

Згідно з пунктом 1.3 статті 1 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" дата
валютування - зазначена платником у
розрахунковому документі або в
документі на переказ готівки дата,
починаючи з якої кошти, переказані
платником отримувачу, переходять у
власність отримувача.

Враховуючи вищезазначене, кошти,
переказані платником отримувачу, з
моменту їх зарахування на рахунок
переходять у власність останнього,
який має виключне право розпорядження
ними, а банк в свою чергу у межах
договору та відповідно до вимог
законодавства виконує функції з
обслуговування банківського рахунка
клієнта (забезпечує зберігання коштів,
за розпорядженням клієнта проводить
розрахунково-касові операції за
допомогою платіжних інструментів тощо)
і не є набувачем цих коштів.

Умовами Договору № НОМЕР_1 від 14.09.2004,
укладеного Банком та громадянином
ОСОБА_4, передбачені права та обов'язки
обох сторін і до обов'язків Банку не
входить контроль за рухом коштів по
рахунку клієнта та з'ясування особи,
яка фактично отримувала кошти з
рахунку громадянина ОСОБА_4 по
банківській картці.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість вимог позивача, тому
відмовляє у позові повністю.

Керуючись статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом десяти днів з дня складення
повного рішення.

Повне рішення складено 03.11.2014
(понеділок).

Суддя
А.Д. Пащенко