ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.10.14р. Справа № 904/7676/14За позовом
Публічного акціонерного товариства
"Запорізький хлібозавод № 5",
м. Вишгород

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпрохліб № 8", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 222 688,14 грн.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Калниш В.Г., дов. від 08.01.2014
року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Запорізький хлібозавод № 5"
звернулось од господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпрохліб № 8", м.
Дніпропетровськ про стягнення 222 688,14
грн.

Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконання відповідачем
умов договору поставки №219 від 11.08.2014
року в частині повного та своєчасного
розрахунку.

Разом з позовною заявою позивачем
подано заяву про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на нерухоме
майно відповідача.

Відповідач відзив на позов не надав,
явку повноважного представника в
судове засідання, призначене для
розгляду справи, не забезпечив, про
дату, час і місце проведення судового
засідання відповідач повідомлений
належним чином за його
місцезнаходженням згідно матеріалів
справи. Останній направив до суду
клопотання про відкладення розгляду
справи, мотивоване необхідністю
ознайомлення з матеріалами справи,
оскільки ним не було отримано позовної
заяви та доданих до неї документів.

Господарський суд не вбачає підстав,
для відкладення розгляду справи,
оскільки в матеріалах справи міститься
опис вкладення, який підтверджує
направлення відповідачу копії
позовної заяви та доданих до неї
документів, крім того, відповідач з
моменту порушення провадження по
справі мав достатньо часу та
можливості ознайомитись з матеріалами
справи та надати відзив.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

Суд визнав можливим розглянути справу
на підставі ст. 75 ГПК України у
відсутність представника відповідача
за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні 28.10.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши надані докази,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним
товариством "Запорізький хлібозавод
№ 5" (далі-позивач) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Дніпрохліб № 8" (далі-відповідач)
укладено договір поставки борошна від
11.08.2014 року №219 (далі-договір).

Відповідно до п. 1.1., п. 1.2. договору
1.1. постачальник зобов'язується
передати, а Покупець прийняти у
власність та оплатити продукцію (далі
іменується «Товар»). Асортимент,
кількість та ціна кожної окремої
партії Товару визначаються у
специфікаціях, що є не від'ємними
частинами цього Договору. Ціна й
асортимент Товару можуть змінюватись в
порядку, передбаченому цим Договором

Згідно з п. 2.1. договору, поставка
Товару здійснюється партіями на
підставі Заявки Покупця, яка є
невід'ємною частиною цього Договору.
Строки поставки кожної окремої партії
Товару узгоджуються сторонами в
Заявці. Покупець зобов'язаний надати
Заявку на поставку Товару не пізніше,
ніж за 3 робочі дні до дня поставки.
Покупець має право подати
Постачальнику графік поставок на
тиждень, місяць.

Відповідно п. 3.3. договору, розрахунок
за поставлений Товар здійснюється в
національній валюті України шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Постачальника на
підставі рахунку на умовах відстрочки
платежу строком 14 календарних/
банківських дні з моменту поставки
товару.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу товар, що
підтверджується видатковими
накладними, які містяться в матеріалах
справи.

Для здійснення оплати відповідачу
виставлено рахунки-фактури, які
містяться в матеріалах справи.

Доказів повної оплати боргу на час
розгляду справи сторонами не надано.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно,
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ст.
548 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.3. Договору, при
порушенні термінів оплати Покупець
зобов'язаний виплатити
Постачальникові суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за увесь період прострочення
платежу, а також пеню в розмірі діючої
подвійної облікової ставки НБУ від
несплаченої суми за кожен день
прострочення. Пеня нараховується з дня
порушення відповідної умови цього
Договору до моменту повного виконання
порушеного зобов'язання.

Крім того, в п. 10.3. договору сторони
передбачили, що відповідно до ст. 259 ЦК
України, щодо вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) за цим
договором буде застосовуватись
позовна давність строком у три роки.

На підставі п. 7,3. позивачем нараховано
відповідачу пеню в розмірі 4184,05 грн. за
період з 03. 09 та 05. 09.2014 року по 01.10.2014
року.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Сума 3% річних, нарахована відповідачу
складає 502,09грн.

Перевіривши розрахунок позивача,
господарський суд вважає за можливе
позовні вимоги щодо стягнення 218 002,00
грн. основного боргу, 4184,05 грн. пені, 502,09
грн. 3% річних, які підтверджені
матеріалами справи, задовольнити.

Щодо заяви позивача про вжиття заходів
забезпечення позову, господарський суд
зазначає наступне.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд у
відповідності із постановою пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 16, має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням такого:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Згідно з п. 3. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 16, саме лише посилання в заяві на
потенційну можливість ухилення
відповідача від виконання судового
рішення без наведення відповідного
обґрунтування не є достатньою
підставою для задоволення відповідної
заяви.

Приймаючи до уваги те, що позивач не
надав пояснень з нормативним та
документальним підтвердженням в
обґрунтування необхідності
забезпечення позову, господарський суд
відмовляє в задоволенні даної заяви

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, судовий збір стягується з
відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85,115-116
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпрохліб №8" (49117,
м. Дніпропетровськ, вул.Шинна,
18, ) на користь
публічного акціонерного товариства
"Запорізький хлібозавод №5" (07300, м.
Вишгород, вул. Набережна, 7/1, ) 218 002,00 грн. основного боргу, 4184,05
грн. пені, 502,09 грн. 3% річних та 1827 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 03.11. 2014 року

Суддя С.В. Мартинюк