м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19600/14 29.10.14

За позовом Приватного підприємства
«Білоцерківська агропромислова група»

до Державного підприємств
«Центр екологічних ініціатив»

про стягнення 6 000,00 грн

суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Макучкін Д.В. -
представник за довіреністю № 03-28/07/14від
28.07.2014 р.

В судовому засіданні 29.10.2014, в порядку
ст. 85 ГПК України, було оголошено
вступну та резолютивну частини рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передано позовні вимоги
Приватного підприємства
«Білоцерківська агропромислова група»
про стягнення з Державного підприємств
«Центр екологічних ініціатив» коштів
за не виконання умов договору у розмірі
6 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, зазначив, що 29.04.2013 року між
сторонами було укладено договір щодо
надання послуг з попереднього розгляду
документів на отримання дозволів на
розміщення небезпечних відходів та
погодження проектів лімітів на
утворення та розміщення небезпечних
відходів. За доводами позивача, на
виконання умов договору ПП
«Білоцерківська агропромислова група»
провело оплату товару у розмірі 6 000,00
грн, проте відповідач в порушення умов
договору не виконав свої зобов'язання
щодо надання висновків по вивченню
пакету документів на отримання ліміту
на розміщення та утворення небезпечних
відходів. А тому позивач просить суд
стягнути з відповідача грошові кошти у
сумі 6 000,00 грн за не виконання умов
договору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 18.09.2014 за вказаною позовною заявою
порушено провадження у справі № 910/19600/14
та призначено справу до розгляду у
судовому засіданні на 22.10.2014 р.

У судове засідання 22.10.2014 з'явилися
представники сторін, вимоги ухвали
суду виконали.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив суд задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував, зазначивши при цьому, що
роботи зо договором були виконанні з
боку відповідача у повному обсязі, що
підтверджується актом здачі-приймання
робіт (надання послуг) № 227 від 31 травня
2013 року.

Представник відповідача також подав
клопотання про відкладення розгляду
справи та надати час для представлення
суду оригінал для огляду акта
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ 227 від 31 травня 2013 року.

Представник позивача не заперечував
проти відкладення.

У судовому засіданні 22.10.2014
оголошувалась перерва до 29.10.2014.

У судове засідання 29.10.2014 з'явився
представник відповідача та заяви
клопотання про долучення до
матеріалів справи належним чином
завірену копію акта здачі-приймання
робіт (надання послуг) № 227 від 31 травня
2013 року та надав суду оригінал для
огляду.

Клопотання судом задоволено.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про дату
та час судового засідання повідомлений
належним чином, клопотання про
відкладення від позивача не надходило.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив суд відмовити в
повному обсязі.

Зважаючи на те, що матеріали справи є
достатніми для вирішення спору в
даному судовому засіданні, суд вважає
за можливе розглянути позов за
відсутності представника позивача, за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.

29 квітня 2013 року між Приватним
підприємством «Білоцерківська
агропромислова група» (надалі -
позивач, замовник) та Державним
підприємством «Центр екологічних
ініціатив» (надалі - відповідач,
виконавець) було укладено договір щодо
надання послуг з попереднього розгляду
документів на отримання дозволів на
розміщення небезпечних відходів та
погодження проектів лімітів на
утворення та розміщення небезпечних
відходів № В-45-2013 (надалі - договір).

У п.1.1. договору сторони визначили, що у
відповідності до умов цього договору,
враховуючи вимоги «Порядку
розроблення, затвердження і перегляду
лімітів на утворення та розміщення
відходів» затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.08.1998р.
№1218 (надалі - Порядок), виконавець,
відповідно до заяви замовника від
05.04.2012р., протягом визначеного в
договорі строку зобов'язується надати
наступні послуги (надалі - послуги):

- всебічно вивчити наданий замовником
пакет документів на отримання ліміту
на розміщення та утворення небезпечних
відходів відповідно до Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» та Закону України «Про
відходи», Постанови «Про затвердження
Порядку розроблення, затвердження і
перегляду лімітів на утворення та
розміщення відходів»;

- протягом 3 (трьох) робочих днів після
оплати послуг згідно п. 3 цього
договору, виконавець зобов'язується
надати замовнику, належним чином
оформлені висновки щодо вивченого
пакету документів на отримання ліміту
на розміщення та утворення небезпечних
відходів;

- виконавець зобов'язується повідомити
замовника про виявлені недоліки в
наданому пакеті документів на
отримання ліміту на розміщення та
утворення небезпечних відходів, та в
робочому порядку всебічно сприяти
усуненню виявлених недоліків.

За доводами позивача, на
виконання умов договору ПП
«Білоцерківська агропромислова група»
провело оплату товару у розмірі 6 000,00
грн, що підтверджується платіжним
дорученням від 31.05.2013 р. Оскільки,
відповідачем роботи не були виконанні,
то позивач просись стягнути вказані
грошові кошти з відповідача на свою
користь.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, договір є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими
підприємствами, організаціями і
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів.

За своєю правовою природою договір №
В-45-2013 від 29.04.2013 р. є договором про
надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач, згідно з платіжним дорученням
№ 32312 від 31.05.2013 р. перерахував на
рахунок відповідача грошові кошти у
розмірі 6 000,00 грн з призначенням
платежу «за послуги по рах. № 636 від
30.05.2013 р. в т.ч. ПДВ 1 000,00 грн.».

В матеріалах справи також наявна
належним завірена копія акта
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ 227 від 31 травня 2013 року (оригінал
оглянутий в судовому засіданні), яким
засвідчується факт надання послуг
відповідачем позивачу за договором та
згідно рахунку № 636 від 30.05.2013 р. на суму
6 000,00 грн. Даний акт підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений їх печатками.

Таким чином, наявні в матеріалах справи
спростовують доводи позивача щодо не
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обов'язок доказування слід розуміти як
закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права.

Таким чином, позивач не довів належними
та допустимими доказами, факт
порушення його прав та охоронюваних
законом інтересів з боку відповідача.
Доводи та заперечення відповідача не
спростовані позивачем в належний
спосіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що правові підстави для
задоволення позовних вимог відсутні та
в позові належить відмовити за
необґрунтованістю та безпідставністю.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.10.2014 р.

Суддя
Л.Г. Пукшин