ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.11.14р. Справа № 904/6330/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ",

м. Павлоград, Дніпропетровська область

до Підприємства "АВТОСПЕЦЕКСКАВАЦІЯ
№2" Західно-Донбаська громадська
організація "СОЮЗ-ЧОРНОБИЛЬ УКРАЇНИ", м.
Павлоград, Дніпропетровської області

про стягнення 517 771,60 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Тюлькіна О.О. -
представник (дов. № ББУ/ПУ22/П/14 від 01.01.14
р.)

Скиба С.Г. - представник
(дов. № ББУ/ПУ 83/14 від 01.01.2014)

від відповідача: Карнаух Ю.Ю. -
представник (дов. б/н від 07.04.14 р.)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Підприємства
"АВТОСПЕЦЕКСКАВАЦІЯ №2"
Західно-Донбаська громадська
організація "СОЮЗ-ЧОРНОБИЛЬ УКРАЇНИ"
про стягнення безпідставно набутої
грошової суми у розмірі 517 771,60
грн. за договором підряду № 10-3/1980-ПД/И
від 31.05.2010.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між
позивачем та відповідачем був
укладений договір № 10-3/1980-ПД/И від
31.05.2010, на виконання умов якого
позивачем перераховано відповідачу
авансовий платіж у розмірі 4 140 863,20 грн.
Відповідач виконав роботи за
вищезазначеним договором лише на суму 3
623 091,60 грн.

У зв'язку з неналежним виконання
відповідачем умов договору № 10-3/1980-ПД/И
від 31.05.2010, позивач звернувся до
відповідача з письмовим повідомленням
№ 2-24/11934 від 05.10.2012 про розірвання
даного договору, тому з 05.10.2012 позивач
вважає договір № 10-3/1980-ПД/И від 31.05.2010
розірваним. Саме у зв'язку з
розірванням договору позивач вважає,
що має право на витребування
безпідставно отриманих коштів на
підставі ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу
України (а.с.6).

Відповідач відповідь на письмове
повідомлення не надав, тому позивач
звернувся до суду з вимогою про
стягнення з відповідача безпідставно
набутої грошової суми у розмірі 517 771,60
грн.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.08.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено на 16.09.2014.

15.09.2014 через канцелярію господарського
суду Дніпропетровської області від
відповідача надійшли заперечення на
позовну заяву, в яких він просить
відмовити у задоволенні позовних вимог
у повному обсязі з нижченаведених
підстав.

У березні 2012 року відповідачем на
адресу позивача направлявся акти
виконаних підрядних робіт за листопад
2011 року на суму 609871,20 грн., які не були
підписані позивачем та останнім не
було надано вмотивованої відмови від
підписання останніх, за таких обставин
зазначені роботи були прийняті
позивачем.

Також, у відзиві на позов відповідач
звертає увагу суду на сплив строку
позовної давності до позовних вимог
позивача у відповідності до ст. 257
Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України, у
межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України, у судовому засіданні було
оголошено перерву з 16.09.2014 на 30.09.2014.

25.09.2014 через канцелярію господарського
суду Дніпропетровської області від
відповідача надійшли пояснення від
25.09.2014 вих.№275, в яких відповідач
зазначає, що заперечує проти
одностороннього розірвання договору
позивачем, оскільки це суперечить
вимогам чинного законодавства та
умовам додаткової угоди № 1 від 01.04.2011
до договору підряду від 31.05.2010 №
10-3/1980-ПД/И, в якій сторонами
встановлено, що у випадку неналежного
виконання сторонами своїх зобов'язань
по договору, датою закінчення договору
є дата повного та належного виконання
сторонами всіх прийнятих на себе
зобов'язань по договору.

Також, відповідач вказує на те, що акти
виконаних робіт за липень та серпень 2010
року, відповідно на суми 1 071 816 грн. та 2
967 744 грн., підписані позивачем та не
сплачені останнім. Акт за листопад 2011
року на суму 609 871,20 грн., який був
направлений на адресу позивача, не
підписаний ним та відмова від
підписання даного акта позивачем
невмотивована.

29.09.2014 від позивача надійшли до суду
додаткові пояснення по справі, в яких
він зазначив, що він був вимушений
розірвати договір з відповідачем у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором № 10-3/1980-ПД/И.

13.02.2013 позивач уклав договір № 13-16/28/ПД/И
з іншим підрядником - ПП
"Дніпрграндінвест" на ліквідацію
аварійного стану автомобільної дороги
від автодороги Брагіновка-Росішки до
проммайданчика вентсвердловини №3.
23.10.2013 підписано акт готовності об'єкту
до експлуатації з ПП
"Дніпрграндінвест", який ліквідував за
умовами договору недороблені роботи
відповідача та виконав роботи не
виконані відповідачем взагалі.

Також, позивач надає пояснення щодо
підписання сторонами актів виконаних
робіт за жовтень-грудень 2011 року.

29.09.2014 від позивача надійшло
клопотання, в якому він просить суд, з
метою захисту прав і законних
інтересів позивача на підставі пункту 2
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України,
застосувати інші підстави для
вирішення справи та у разі
необхідності вийти за межі позовних
вимог.

Вказане клопотання задоволенню не
підлягає, з огляду на наступне.

Так, частиною 2 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право виходити
за межі позовних вимог, якщо це
необхідно для захисту прав і законних
інтересів позивачів або третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет спору
і про це є клопотання заінтересованої
сторони.

Господарський суд може реалізувати це
право за наявності таких умов: це
необхідно для захисту прав і законних
інтересів позивачів або третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет
спору; про це є клопотання
заінтересованої сторони. Необхідною є
наявність двох зазначених умов
одночасно. Клопотання заінтересованої
сторони повинно бути викладене
письмово.

Вихід за межі позовних вимог означає
лише збільшення кількісного показника
розміру заявленої позивачем вимоги.
Наприклад, суд може стягнути пеню або
відсотки в більшому розмірі, ніж
зазначено у позовній заяві.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
(в тому числі судової) влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Частина четверта
статті 22 ГПК визначає зміну підстави
або предмета позову, збільшення чи
зменшення розміру позовних вимог
виключно як право, а не обов'язок
позивача. Пунктом 2 статті 83 ГПК
передбачено право господарського суду
щодо виходу за межі позовних вимог (за
наявності передбачених цією нормою
умов, і про це є клопотання
заінтересованої сторони), але не зміни
таких вимог на власний розсуд.

Таким чином, суд не наділений правом
самостійно (хоча би і за заявою
позивача) змінювати предмет або
підстави позову. Таке право надано лише
позивачу і лише до початку розгляду
справи по суті.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України у судовому засіданні 30.09.2014
було оголошено перерву до 20.10.2014.

15.10.2014 через канцелярію господарського
суду Дніпропетровської області від
позивача надійшло клопотання про
залучення до матеріалів справи
уточненої позовної заяви, в якій він
просить стягнути з відповідача 517 771,60
грн. безпідставно отриманих грошових
коштів.

20.10.2014 представник відповідача подав до
суду клопотання про продовження строку
розгляду справи до 05.11.2014.

Ухвалою господарського суду від 20.10.2014
строк розгляду справи було продовжено
на п'ятнадцять днів до 05.11.2014.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи було відкладено
з 20.10.2014 до 04.11.2014.

30.10.2014 через канцелярію господарського
суду Дніпропетровської області від
відповідача надійшли пояснення від
28.10.2014 № 310, в яких він зазначає, що
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.10.2013,
постанова Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
25.12.2013 та постанова Вищого
господарського суду України є
підтвердження виконання відповідачем
фактичних об'ємів робіт, які
передбачені договором № 10-3/1980-ПД/И від
31.05.2010 та додатковою угодою, та які були
вказані відповідачем в актах виконаних
робіт. Але позивач з квітня 2011 року,
користуючись збудованою дорогою,
всупереч рішенням судів продовжує
наполягати на тому, що відповідач не
виконав ці роботи та частково не
сплатив відповідачу за виконану роботу
у сумі 609 871,20 грн.

04.11.2014 від позивача надійшли пояснення
від 03.11.2014, в яких він надає пояснення
щодо підписання актів виконаних робіт
за липень та серпень 2010 року.

04.11.2014 представник відповідача у
судовому засіданні усно відмовився від
заявленої у відзиві вимоги про
застосування строку позовної давності.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 04.11.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2010 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Павлоградвугілля"
(замовник) та Підприємством
"Автоспецекскавація № 2"
Західно-Донбаська громадська
організація "Союз-Чорнобиль України"
(підрядник) був укладений договір №
10-3/1980-ПД/И (а.с.20).

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник
зобов'язується своїми силами і на свій
ризик виконати, а замовник
зобов'язується прийняти та сплатити
наступні роботи: будівництво
автодороги (далі - роботи) від
автодороги Брагинівка-Росішки до
проммайданчика вентиляційної скважини
№ 3 ПСП ВАТ "Павлоградвугілля" "Шахта
Ювілейна" (далі по тексту - об'єкт) у
відповідності до вимог цього договору.
Весь перелік робіт та їх обсяг
зазначається у кошторисах (додаток № 1).

Згідно з пунктом 1.3 договору місце
виконання робіт: ПСП "Шахта "Ювілейна"
ВАТ "Павлоградвугілля" розташоване за
адресою: Дніпропетровська область,
Петропавлівський район. смт.
Петропавлівка, вул. Степна, 1.

Відповідно до пункту 3.1 договору строки
виконання усіх робіт за договором
протягом 4 місяців з моменту підписання
даного договору, відповідно до
узгодженого сторонами Графіку
виконання робіт, який є невід'ємною
частиною даного договору.

Згідно з пунктом 4.1 договору прийом
виконаних робіт здійснюється
сторонами щомісячно за актами
приймання виконаних підрядних робіт,
довідками про вартість виконаних
підрядних робіт, що підписуються
уповноваженими представниками обох
сторін.

В разі виявлення недоліків у виконаних
роботах підрядником та/чи відступу від
умов договору, та/чи інших недоліків,
замовник зобов'язаний негайно заявити
про них підряднику з додаванням акту
фіксування переліку недоліків, причин
їх виникнення та строків усунення
(пункт 4.3 договору).

Пунктом 5.1 договору встановлено, що
вартість робіт за договором
узгоджується сторонами в договірній
ціні, яка є невід'ємною частиною даного
договору та становить 4 400 000,00 грн., у
тому числі ПДВ - 20%.

Відповідно до пункту 5.3.1 договору
попередня оплата в розмірі 1 500 000,00 грн.
для придбання матеріалів здійснюється
на протязі 10 календарних днів з моменту
підписання договору.

Пунктом 5.3.2 договору передбачено, що
попередня оплата в розмірі 170 000,00 грн.
для придбання матеріалів повинна бути
сплачена до 20.07.2010.

Згідно з пунктом 5.3.3 договору залишкова
сума сплачується щомісячно шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок підрядника на протязі
30 календарних днів з моменту
підписання сторонами Акту прийомки
виконаних підрядних робіт, Довідки про
вартість виконаних підрядних робіт та
виставлення рахунку підрядником.
Остаточним розрахунком за всі виконані
підрядником та прийняті замовником
роботи здійснюються на протязі 30
календарних днів з моменту підписання
сторонами Акту готовності об'єкту до
експлуатації.

01.04.2011 між позивачем та відповідачем
було укладено додаткову угоду № 1 до
договору від 31.05.2010 № 10-3/1980-ПД/И (а.с.28).

Пунктом 3 додаткової угоди № 1
встановлено, що сторони дійшли згоди
кошторисну документацію змінити і
викласти в новій редакції. Нова
редакція кошторисної документації є
невід'ємною частиною даного договору і
додається до даної додаткової угоди.

Відповідно до пункту 4 додаткової угоди
№ 1 сторони дійшли згоди додаток № 2
"Графік виконання робіт" до договору
викласти в новій редакції. Нова
редакція додатка № 2 є невід'ємною
частиною даного договору і додається
до даної додаткової угоди.

Згідно з пунктом 5 додаткової угоди № 1
сторони дійшли згоди пункт 5.1 договору
змінити та викласти в новій редакції:

"5.1 Вартість робіт за договором
узгоджується сторонами в договірній
ціні, яка є невід'ємною частиною даного
договору та становить 4 393 949,60 грн., у
тому числі ПДВ - 732 324,93 грн."

Пунктом 7 додаткової угоди № 1 сторони
дійшли згоди доповнити договір п. 5.3.4
наступного змісту:

"5.3.4 попередня оплата в сумі 324 000,00 грн.
перераховується на розрахунковий
рахунок підрядника. Підрядник
зобов'язаний доставити придбані на
суму передоплати матеріали на
будівельний майданчик автодороги в
термін до 21 календарного дня після
отримання передоплати".

Позивач, на виконання умов договору та
додаткової угоди № 1, здійснив
передплату у розмірі 4 112 890,00 грн., що
підтверджується наступними платіжними
дорученнями:

- від 09.07.2010 № 13172 на суму 1 670 000,00 грн.;

- від 15.10.2010 № 21302 на суму 686 354,40 грн.;

- від 11.04.2011 № 30503 на суму 324 000,00 грн.;

- від 17.05.2011 № 36691 на суму 324 000,00 грн.;

- від 06.06.2011 № 40871 на суму 324 000,00 грн.;

- від 14.06.2011 № 42496 на суму 145 666,80 грн.;

- від 04.07.2011 № 46196 на суму 288 868,80 грн.;

- від 09.08.2011 № 55179 на суму 350 000,00 грн.
(а.с.12-19).

Відповідачем виконані роботи, які
прийняті позивачем без заперечень, що
підтверджується підписаними
уповноваженими представниками
підприємств та скріпленими їх
печатками актами виконаних
будівельних робіт, на загальну суму 3 623
091,60 грн. відповідно до актів:

- від 30.09.2010 за вересень 2010 року на суму
686 354,40 грн.;

- від 17.02.2011 за лютий 2011 року на суму 1 424
833,20 грн.;

- від 29.04.2011 за квітень 2011 року на суму 145
666,80 грн.;

- від 31.05.2011 за травень 2011 року на суму 288
868,80 грн.;

- від 27.07.2011 за липень 2011 року на суму 626
828,40 грн.;

- від 31.08.2011 за серпень 2011 року на суму 144
612,00 грн.;

- від 29.12.2011 за грудень 2011 року на суму 305
928,00 грн. (а.с.30-71).

05.10.2012 позивач звернувся до відповідача
з повідомленням № 2-24/11934 про дострокове
розірвання договору у зв'язку з
порушенням строків виконання робіт за
договором, а також через неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором (а.с.227).

Відповідач відповідь на повідомлення
не надав.

В свою чергу відповідач направляв на
адресу позивача акт за листопад 2011 року
на суму 609 871,20 грн., який не був
підписаний позивачем. А також акти за
липень-серпень 2010, які не були
підписані з боку позивача
уповноваженими не те особами.

Враховуючи викладені обставини,
позивач звернувся до суду з вимогою про
стягнення з відповідача безпідставно
набутої грошової суми у розмірі 517 771,60
грн. на підставі ч. 1 статті 1212
Цивільного кодексу України.

Господарський суд вважає позовні
вимоги позивача необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню з
нижченаведених підстав.

Зі змісту укладеного між позивачем та
відповідачем договору від 31.05.2010 №
10-3/1980-ПД/И вбачається, що між сторонами
виникли правовідносини підряду.

Відносини підряду регулюються главою 60
Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 837
Цивільного кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною 1 статті 839 Цивільного
кодексу України підрядник зобов'язаний
виконати роботу, визначену договором
підряду, із свого матеріалу і своїми
засобами, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до частини 2 статті 852
Цивільного кодексу України за
наявності у роботі істотних відступів
від умов договору підряду або інших
істотних недоліків замовник має право
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків.

Відповідно до частини 1 статті 1212
Цивільного кодексу України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Неналежне виконання однією зі сторін
умов договору не є підставою для
застосування до таких відносин норм
статті 1212 Цивільного кодексу України.

Оскільки між сторонами було укладено
договір підряду, а кошти, які позивач
просить стягнути з відповідача,
отримано останнім як оплата за
виконані роботи відповідно до умов
договору, тому такі кошти набуто за
наявності правової підстави, а тому
така сума не може бути витребувана
відповідно до положень статті 1212
Цивільного кодексу України як
безпідставне збагачення.

Аналогічну правову позицію про те, що
кошти, які отримано як оплату виконаних
за договором робіт не можна
витребувати відповідно до положень
статті 1212 ЦК України як безпідставно
сплачені викладено у постанові
Верховного Суду України від 22 січня 2013
року у справі № 5006/18/13/2012 за позовом
державного підприємства «Донецька
залізниця» до спільного підприємства
«Агроспецмонтажник» про стягнення
безпідставно сплачених коштів.

Відповідно до змісту статті 1212
Цивільного кодексу України зазначена
норма закону застосовується лише в тих
випадках, коли безпідставне збагачення
однієї особи за рахунок іншої не може
бути усунуто з допомогою інших,
спеціальних способів захисту. Зокрема,
у разі виникнення спору стосовно
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер правовідносин виключає
можливість застосування до них судом
положень частини першої статті 1212 ЦК
України, у тому числі й щодо
зобов'язання повернути майно
потерпілому.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
24.09.2014 № 6-122цс14.

Частиною 4 пункту 3.12 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що під
предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Предметом позову у даній справі є
стягнення з відповідача на користь
позивача безпідставно набутої
грошової суми у розмірі 517 771,60 грн.

Відповідно до пункту 4.3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
господарський суд, дійшовши висновку
про те, що предмет позову не відповідає
встановленим законом або договором
способам захисту прав, повинен
відмовити в позові, а не припиняти
провадження на підставі пункту 1
частини першої статті 80 ГПК.

Відповідно частини 2 статті 4-3
Господарського процесуального кодексу
України сторони та інші особи, які
беруть участь у справі, обґрунтовують
свої вимоги і заперечення поданими
суду доказами.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Враховуючи викладені обставини,
господарський суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, але враховуючи те, що позивач
невірно визначив предмет позову, він не
позбавлений права подати позов до
відповідача з іншого предмету спору.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається при відмові
в позові на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 -
117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 10.11.2014

Суддя Я.С. Золотарьова