м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19476/14 05.11.14

За позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група" до
Приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія" провідшкодування шкоди
в порядку регресу 31 980,42 грн. суддя
Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Лазор А.І. - представник
за довіреністю № 0114-123 від 16.10.14;від
відповідачане з'явились

В судовому засіданні 05.11.2014, в порядку
ст. 85 ГПК України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія «Українська страхова група»
до Приватного акціонерного товариства
«Українська охоронно-страхова
компанія» про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 31 980,42 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ
«СК «Українська страхова група» на
підставі договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів № 28-0199-2700-905 від 01.08.2012р.,
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди
виплачено страхове відшкодування
власнику пошкодженого автомобіля
марки "Renault Logan", державний номер НОМЕР_1,
а тому позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Оскільки, цивільна відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля «Mercedes», державний номер
НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у
скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ
«УОСК», позивачем було направлено
останньому регресну вимогу.
Враховуючи, що відповідачем не
відшкодовано заявлену суму збитків,
позивач просить стягнути з відповідача
31980,42 грн. в якості виплати страхового
відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.09.2014 порушено провадження у
справі № 910/19476/14 за вказаною позовною
заявою та призначено розгляд справи в
судовому засіданні 15.10.2014.

14.10.14 через відділ діловодства суду
відповідач надав відзив на позов, в
якому проти позову заперечував з
наступних підстав. За твердженням
відповідача ні страхувальник, ні водій
забезпеченого транспортного засобу
ОСОБА_2 всупереч вимогам Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі - Закон) до нього із
заявою не звертались, необхідних
документів не надавали. Відповідач
зазначає, що був позбавлений
можливості оглянути пошкоджене майно
та провести оцінку заподіяного збитку.
За твердженням відповідача позивачем
не надано документ (висновок, звіт
експерта), який підтверджує у
встановленому Законом порядку розмір
оціненої шкоди. Крім того, виплата
страхового відшкодування була
здійснена позивачем на особистий
рахунок страхувальника без погодження
з вигодонабувачем, що, на думку
відповідача, свідчить про неналежне
виконання позивачем своїх зобов'язань
за договором страхування.

В судове засідання 15.10.2014 з'явився
представник відповідача, надав
пояснення по суті спору, проти позову
заперечував, заявив клопотання про
відкладення розгляду справи.

Суд задовольнив клопотання
відповідача та відклав розгляд справи
на 29.10.14 у зв'язку з необхідністю
витребування у позивача доказів по
справі.

В судове засідання 29.10.14 представники
сторін з'явились, представник позивач
надав пояснення стосовно сплати
судового збору, а також надав для
залучення до матеріалів справи
оригінал платіжного доручення № 3404342
від 25.03.14 на суму 1827,00 грн. Представники
сторін надали свої пояснення по суті
спору, в судовому засіданні було
оголошено перерву до 05.11.14.

В судове засідання 05.11.14 з'явився
представник позивача, який надав
пояснення по суті спору, позовні вимоги
підтримав, а також подав заяву про
повернення заяво сплаченого судового
збору в сумі 106 грн. 00 коп.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про дату
та час судового засідання повідомлений
належним чином, про що свідчить його
підпис на розписці про оголошення
перерви.

Зважаючи на те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов за відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.

01 серпня 2012 року за договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 28-0199-2700-905 ПрАТ
«СК "Українська страхова група» (далі -
позивач) було застраховано автомобіль
марки "Renault Logan", державний номер НОМЕР_1,
страхувальник - Підприємство з
іноземними інвестиціями «ВІП-Рент»,
вигодо набувач за договором - АТ «ОТП
Банк», строк дії страхового полісу з
27.08.2012 по 26.08.2013.

З Довідки № 9173435 про
дорожньо-транспортну пригоду
вбачається, що 17.03.2013 р. на дорозі
Київ-Чоп (492 км. 420 м) мала місце
дорожньо-транспортна пригода -
зіткнення за участю автомобілів: «Renault
Logan", державний номер НОМЕР_1, що
належить ПІІ «Віп Рент», під керуванням
водія ОСОБА_3 та автомобіля «Mercedes»,
державний номер НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_5.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 16.11 Правил
дорожнього руху України, якого визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП України постановою Кіровського
районного суду м. Донецька від 30.04.2013р.
справа № 3/258/680/13.

21.03.13 страхувальник звернувся до
позивача із повідомленням про настання
події, що має ознаки страхового випадку
та заявою про виплату страхового
відшкодування.

Вартість відновлювального ремонту
транспортного засобу марки "Renault Logan",
державний номер НОМЕР_1 в результаті
його пошкодження при ДТП, відповідно до
акту здачі-прийняття робіт № 02.04.13 від
02.04.13 та рахунку № СФ-0000026 від 18.03.13
становить 34580,42 грн.

За страховим випадком - ДТП що сталась
17.03.2013р. за участю застрахованого
автомобіля "Renault Logan", державний номер
НОМЕР_1, згідно складеного страхового
акту № ДККА-25455 від 17.06.13 позивачем було
визначено суму страхового
відшкодування в розмірі 32980,42 грн.,
виплата якого підтверджується
платіжним дорученням № 10372 від 18.06.13.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що якщо
страховик, здійснюючи страхове
відшкодування, не може оцінити її
загальний розмір у зв'язку з
відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
виплата страхового відшкодування
здійснюється у розмірі заподіяної
шкоди, оціненої страховиком. Страховик
має право здійснювати виплати без
проведення експертизи, якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від
19.07.2011 "Судова практика розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування" роз'яснено, що,
визначаючи розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_5, який керував
автомобілем «Mercedes», державний номер
НОМЕР_2, підтверджується постановою
Кіровського районного суду м. Донецька
від 30.04.2013р. справа № 3/258/680/13.

Пунктом 36.4 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів»
передбачено, що виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між
відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_4
як страхувальником, було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, що діяв станом на 17.03.2013 року
(Поліс АВ/9034150), відповідно до якого
забезпечений транспортний засіб -
автомобіль «Mercedes», державний номер
НОМЕР_2, ліміт відповідальності за
заподіяну шкоду майну становить 50 000,00
грн., франшиза - 1000,00 грн.

Таким чином відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля "Renault Logan",
державний номер НОМЕР_1, відповідно до
положень Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів» в
межах, передбачених договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності, а до позивача як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № 28-0199-2700-905 від
01.08.12р, перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до відповідача як
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
Верховного Суду України судової палати
у господарських справах від 25
листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також
і у постанові Верховного Суду України
№ 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які
згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є
обов'язкові до врахування судом при
прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім
особи, винної у завданні шкоди,
потерпілий у ДТП має також право
одержати майнове відшкодування або за
рахунок страхової організації, якою
застраховане його майно, за правилами і
в порядку, встановленому Цивільним
кодексом України та Законом України
«Про страхування», або за рахунок
страховика, яким застраховано
відповідальність особи, що володіє
транспортним засобом, водія якого
визнано винним у ДТП, за правилами та у
порядку, встановленому ЦК України та
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший
спосіб захисту чинним законодавством
не обмежене. В даному випадку
потерпілий звернувся за
відшкодуванням майнової шкоди до
позивача, який застрахував його майно -
автомобіль "Renault Logan", державний номер
НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» позивач набув (в порядку
регресу) право на виплату страхового
відшкодування від страховика винної
особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

За договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності (поліс
АВ/9034150) передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну становить 50000 грн., франшиза - 1000,00
грн, таким чином з відповідача підлягає
стягненню сума страхового
відшкодування виплаченого позивачем
32980,42 грн. за вирахуванням франшизи в
сумі 1000,00 грн., що складає 31980,42грн. та
відповідає розміру заявлених позовних
вимог.

З метою досудового врегулювання спору
позивач звернувся до відповідача з
заявою вих. № ДККА-25455 від 28.08.13 про
відшкодування шкоди в порядку регресу,
яка була отримана відповідачем 02.09.13,
про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення. Проте
станом на момент вирішення спору
вказана заборгованість відповідачем
не сплачена.

Відповідальність страховика винної
особи регламентована положеннями
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та обмежується
укладеним договором страхування, в
свою чергу зазначеним законом випадки,
коли шкода не відшкодовується
страховиком (або МТСБУ) визначені у ст.
32 і доказів наявності таких суду не
представлено.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві на позов, не беруться судом до
уваги та спростовуються наступним. З
приводу відсутності листа-погодження
вигодонабувача на перерахування
страхового відшкодування
страхувальнику, суд зазначає, що 30.01.2012
року страхувальник - ПІІ «ВІП-Рент»,
вигодонабувач - АТ «ОТП Банк» та
позивач уклали додаткову угоду № 1 до
Генерального договору № 28-0199-2700-AVIS
страхування наземних транспортних
засобів, цивільно-правової
відповідальності наземних
транспортних засобів, водіїв і
пасажирів від нещасного випадку від
27.12.11. Відповідно до умов вказаної
додаткової угоди страхове
відшкодування перераховується на
розрахунковий рахунок вигодо набувача
лише в разі повної загибелі
транспортного засобу, а в інших
випадках страхувальнику.
Застрахований позивачем транспортний
засіб - "Renault Logan", державний номер
НОМЕР_1, міститься в переліку, що
додається до додаткової угоди під
номером 905.

Таким чином, позивач правомірно
здійснив виплату страхового
відшкодування в сумі 32980,42 грн. саме на
рахунок страхувальника.

Крім того, відповідно до п.3 додаткової
угоди № 1 від 30.01.12 страховик
зобов'язаний засобами електронного
зв'язку повідомляти вигодонабувача
протягом 3-х робочих днів з дати
отримання інформації від
страхувальника або третіх осіб щодо
настання випадку, який може бути
визнаний як страховий, у відношенні до
застрахованого за договором
транспортного засобу, що є предметом
застави. Повідомлення, направлене
вигодо набувачу засобами електронного
зв'язку повинно містити від сканований
примірник заяви страхувальника з
підписами уповноважених осіб та
відбитками печатки страхувальника. Як
вбачається з матеріалів справи,
страхувальник подав заяву про настання
страхового випадку 21.03.12, та відповідно
21.03.13 уповноважена особа страховика
(позивача) повідомила засобами
електронного зв'язку уповноважену
особу з боку вигодо набувача (ОСОБА_6)
про настання страхового випадку.

Стосовно заперечень відповідача щодо
ненадання позивачем Звіту про оцінку
вартості матеріального збитку
завданого власнику автомобіля «Renault
Logan», державний номер НОМЕР_1, суд
зазначає наступне.

Правовідносини позивача і
страхувальника виникли на підставі
Генерального договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів, цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, водіів та
пасажирів від нещасного випадку, отже є
добровільним страхуванням. Вказані
правовідносини не регулюються нормами
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Добровільним же страхуванням, згідно з
ч. 1 ст. 6 Закону України "Про
страхування", є страхування, яке
здійснюється на основі договору між
страхувальником і страховиком.
Загальні умови і порядок здійснення
добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

При цьому, приписами ст. 25 Закону
України "Про страхування", якими
визначено, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Отже, Закон України "Про страхування" не
містить положень, які б зобов'язували
страховика за договором добровільного
страхування визначати розмір
страхового відшкодування з
урахуванням лише автотоварознавчої
експертизи, проведеної оцінювачем або
суб'єктом оціночної діяльності, а також
лише на підставі звіту про оцінку
колісного транспортного засобу.

Вказану правову позицію викладено в
постанові Вищого господарського суду
України від 05.08.13. у справі № 5011-12/11966-2012.

Враховуючи не здійснення виплати
відповідачем на користь позивача,
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору в розмірі 1827,00 грн.
відповідно до положень статті 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

При зверненні з позовом до суду
позивачем було внесено судовий в
розмірі 1933 грн. 50 коп., в той час як
відповідно до ціни позову позивач мав
сплатити судовий збір в сумі 1827 грн. 00
коп.

Стаття 7 Закону України "Про судовий
збір" встановлює підстави повернення
судового збору, зокрема, відповідно до
п.1 ч.1 вказаної статті, повернення
судового збору відбувається у разі
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином різниця переплати
позивачем судового збору при подачі
позову становить суму у розмірі 106 грн.
50 коп., яка підлягає поверненню
позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
охоронно-страхова компанія» (03056 м.
Київ, вул. Борщагівська, буд. 145,
ідентифікаційний код 23734213) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (03038 м. Київ, вул. І.
Федорова, буд. 32-А, ідентифікаційний код
30859524) страхове відшкодування в сумі 31 980
(тридцять одну тисячу дев'ятсот
вісімдесят) грн. 42 коп. та витртаи по
сплаті судового збору у розмірі 1827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп.

3. Повернути Приватному акціонерному
товариству «Страхова компанія
«Українська страхова група» (03038 м.
Київ, вул. І. Федорова, буд. 32-А,
ідентифікаційний код 30859524) з
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 106 (сто шість) грн. 50 коп.,
що був надмірно сплачений платіжним
дорученням № 3412133 від 08.08.2014, що
знаходиться в матеріалах справи.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 06.11.2014 р.

Суддя
Л.Г. Пукшин