ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 листопада 2014 р.
Справа № 918/1480/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про стягнення компенсації за порушення
майнових авторських прав

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача:Трачук Ю.М., дов. від 01.01.2014
року, Калініченко Н.А., дов. від 01.01.2014
року

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20
ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"
звернулося до Господарського суду
Рівненської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення компенсації за порушення
авторських прав в сумі 36 540,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

23.06.2014 року, 15.06.2014 року та 16.06.2014 року у
приміщенні магазину під назвою
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за
адресою: м. Рівне, вул. Відінська,48,
представником позивача придбано
желейні цукерки "Маша и Медведь",
планшетки "Маша" та трикутники "Маша"
(різнокольорове драже із вмістом какао)
відповідно, що стверджується чеками,
долученими до матеріалів справи.

На придбаних товарах використано
зображення персонажу "Маша" із
аудіовізуального твору "Маша и
Медведь".

Позивач у справі, як особа, якій
передано виключні майнові права на
твір - зображення персонажів "Маша" і
"Медведь", жодного дозволу на
використання зображення "Маша" і
розповсюдження товарів з таким
зображенням відповідачу не надав.

Зважаючи на викладене, позивач просить
суд стягнути з відповідача компенсацію
в розмірі 10 мінімальних розмірів
заробітних плат, встановлених законом
на час ухвалення рішення у справі, за
кожне порушення окремо.

В матеріально-правове обґрунтування
позивач посилається на ст. ст. 433, 435, 440,
441, 443 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 7, 8, 9, 11, 15, 21-25,
27, 50-53 Закону України «Про авторське і
суміжні права» тощо.

Ухвалою суду від 17.10.2014 року порушено
провадження, справу призначено до
розгляду на 27.10.2014 року.

Ухвалою суду від 27.10.2014 року розгляд
справи відкладено на 03.11.2014 року.

Ухвалою суду від 03.11.2014 року розгляд
справи відкладено на 10.11.2014 року.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзиву на позовну заяву не
надав, вимог не заперечив. Про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
судом належним чином.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст.
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
учасників судового процесу, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 власною творчою працею створено
малюнки "Маша" і "Медвідь", які
використовуються при створенні
персонажів аудіовізуального твору -
анімаційного серіалу "Маша и Медведь".

08.06.2010 року між позивачем (ліцензіат) та
ОСОБА_5 (ліцензіар) укладено
ліцензійний договір № ЛД-1/2010 про
надання права використання творів
художнього мистецтва (виключна
ліцензія), за п. 1.1. якого ліцензіар
надає ліцензіату на строк дії даного
договору за винагороду право
використання творів в установлених
даним договором межах, на умовах
виключної ліцензії, тобто без
збереження за ліцензіаром права видачі
ліцензій на використання творів
способами, передбаченими цим
договором, іншими особами.

Малюнки, а також DVD-диск із записом
названих малюнків і першої серії
анімаційного серіалу "Маша и Медведь",
які використовуються для
ідентифікації предмету даного
договору, є додатком № 1 до даного
договору, який є його невід'ємною
частиною.

Ліцензіар гарантує, що він особисто
створив твори, є їхнім єдиним автором,
на момент передачі прав за договором
ліцензіар є власником прав, що
передаються ліцензіату, а також, що при
створенні творів ним дотриманні
охоронювані законом інтелектуальної
власності права інших осіб (п. 1.2.
договору).

За п. 2.1. договору право використання
творів способами, передбаченими даним
договором, надаються ліцензіаром
ліцензіату на території всіх країн
світу на строк з дати укладення даного
договору до 30.07.2025 року включно.

Згідно з підп. 2.2.1. - 2.2.11. п. 2.2. договору
за даним договором ліцензіар надає
ліцензіату право використовувати
твори як разом, так і окремо, наступними
способами: відтворювати твори, тобто
виготовляти один чи більше екземпляри
творів та (або) їх частини в будь-якій
матеріальній формі, у тому числі шляхом
візуального запису без обмеження
тиражу; «будь-яка матеріальна форма» -
це у тому числі будь-які промислові
вироби (сувеніри, предмети галантереї,
текстильні, трикотажні вироби, ігри,
іграшки та ін.), пам'ять ЕОМ без
залежності від способу дії, оптичні
диски, цифрові диски, носії високої
чіткості, машинозчитувальні носії,
магнітні стрічки, фото-кіно плівки
будь-яких форматів, а також інші носії
як відомі на момент укладення Договору,
так і ті, що стануть відомими протягом
строку дії Договору з рівня техніки;
розповсюджувати екземпляри творів;
здійснювати публічний показ;
імпортувати оригінали чи екземпляри
творів; надавати в прокат оригінали чи
екземпляри творів; публічно
виконувати; сповіщувати в ефір чи по
кабелю; здійснювати переклад чи іншу
переробку; доводити до загального
відома; використовувати шляхом
включення до інших творів.

Ліцензіат має право видавати
субліцензії без попередньої згоди
ліцензіара, реєструвати твори або їх
частини, назви та персонажів як
торговельні марки (п. 2.5. - 2.7. договору).

Відповідно до п. 2.10. договору якщо треті
особи порушують виключне право
ліцензіара, а таке порушення буде
зачіпати права ліцензіата, то названі
особи зобов'язуються разом захищати
свої права; відмова ліцензіара від
захисту своїх прав, як і його
бездіяльність не є перепоною для
самостійного вжиття ліцензіатом
заходів захисту його прав в
передбаченому законом порядку.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що
договір набирає чинності з дати його
підписання і діє протягом всього
строку надання прав на використання
творів, встановлених п. 2.1 договору, які
діють протягом строку дії виключних
прав на складені об'єкти, в які будуть
включені твори (персонажі, частини,
елементи).

Статтею 15 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» до
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) належать: а)
виключне право на використання твору;
б) виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами.

У свою чергу, виключне право автора (чи
іншої особи, яка має авторське право) на
дозвіл чи заборону використання твору
іншими особами дає йому право
дозволяти або забороняти, зокрема
відтворення творів, їх розповсюдження.

Відповідно до ст. 440 ЦК України
майновими правами інтелектуальної
власності на твір є: 1) право на
використання твору; 2) виключне право
дозволяти використання твору; 3) право
перешкоджати неправомірному
використанню твору, в тому числі
забороняти таке використання; 4) інші
майнові права інтелектуальної
власності, встановлені законом.

Використанням твору є його: 1)
опублікування (випуск у світ); 2)
відтворення будь-яким способом та у
будь-якій формі тощо. Використанням
твору є також інші дії, встановлені
законом (ст. 441 УЦК України).

Автори літературних і художніх творів,
охороняються цією Конвенцією,
користуються виключним правом
дозволяти відтворення цих творів
будь-яким чином і в будь-якій формі (ч. 1
ст. 9 Бернська конвенція про охорону
літературних і художніх творів).

Майнові права автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) можуть бути
передані (відчужені) іншій особі згідно
з положеннями ст. 31 цього Закону, після
чого ця особа стає суб'єктом
авторського права (ч. 1 ст. 15 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права»).

У свою чергу, за ч. 1 ст. 31 Закону України
«Про авторське право і суміжні права»
автор (чи інша особа, яка має авторське
право) може передати свої майнові
права, зазначені у ст. 15 цього Закону,
будь-якій іншій особі повністю чи
частково. Передача майнових прав
автора (чи іншої особи, яка має
авторське право) оформляється
авторським договором. Майнові права, що
передаються за авторським договором,
мають бути у ньому визначені. Майнові
права, не зазначені в авторському
договорі як відчужувані, вважаються
такими, що не передані.

Автору та іншій особі, яка має
авторське право, належить виключне
право надавати іншим особам дозвіл на
використання твору будь-яким одним або
всіма відомими способами на підставі
авторського договору. Використання
твору будь-якою особою допускається
виключно на основі авторського
договору, за винятком випадків,
передбачених статтями 21 - 25 цього
Закону. Передача права на використання
твору іншим особам може здійснюватися
на основі авторського договору про
передачу виключного права на
використання твору або на основі
авторського договору про передачу
невиключного права на використання
твору. За авторським договором про
передачу виключного права на
використання твору автор (чи інша
особа, яка має виключне авторське
право) передає право використовувати
твір певним способом і у встановлених
межах тільки одній особі, якій ці права
передаються, і надає цій особі право
дозволяти або забороняти подібне
використання твору іншим особам. При
цьому за особою, яка передає виключне
право на використання твору,
залишається право на використання
цього твору лише в частині прав, що не
передаються (ч.ч. 1-3 ст. 32 Закону України
«Про авторське право і суміжні права»).

Отже, позивач є власником виключних
майнових авторських прав на малюнки
"Маша", які використовуються при
створенні персонажів до анімаційного
дитячого серіалу "Маша и Медведь", і має
право захищати свої права, у тому числі
шляхом звернення до господарського
суду з даним позовом.

З огляду на приписи ст. 33 ГПК щодо
обов'язку доказування і подання
доказів господарському суду у
вирішенні питання про те, якій стороні
належить доводити обставини, що мають
значення для справи про захист
авторського права чи суміжних прав,
слід враховувати, зокрема таке:
відповідач має довести додержання ним
вимог ЦК України і Закону України "Про
авторське право і суміжні права" при
використанні ним твору та/або об'єкта
суміжних прав; в іншому разі фізична
або юридична особа визнається
порушником авторського права та/або
суміжних прав і для неї настають
наслідки, передбачені цими
законодавчими актами. Крім того,
відповідач повинен спростувати
визначену цивільним законодавством
презумпцію винного заподіяння шкоди
(ст.ст. 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору,
пов'язаного з порушенням авторського
права та/або суміжних прав, не є
достатнім загальне посилання суду на
використання твору та/або об'єкта
суміжних прав позивачем: мають бути
з'ясовані конкретні форма і спосіб
використання кожного об'єкта такого
права.

Зважаючи на зазначене, судом
встановлено таке.

Представником позивача у приміщенні
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, придбано:

13.06.2014 року трикутник "Маша", в кількості
7 шт., вартістю 14,00 грн., що стверджується
чеком ІД 209550 ** NIN000039870** та чеком № 812,
виданого терміналом # S1R009NB, код
авторизації: 552105, пакет: 000027, на
загальну суму 26,00 грн.

15.06.2014 року планшетку "Маша", вагою 12 г.,
вартістю 17,50 грн., що стверджується
чеком ІД 210841 ** LOG000049629** та чеком № 891,
виданого терміналом # S1R009NB, код
авторизації: 817783, пакет: 000029, на
загальну суму 21,50 грн.

16.06.2014 року желейні цукерки "Маша и
Медведь", в кількості 7 шт., вартістю 17,50
грн., що стверджується чеком ІД 212217 **
NIN000040548** та чеком 984, виданого
терміналом # S1R009NB, код авторизації 841128,
пакет 000031, на загальну суму 23,75 грн.

Згідно з довідкою № 13-195 від 16.06.2014 року,
виданою виконавчим комітетом
Рівненської міської ради, господарську
діяльність за адресою: АДРЕСА_1, у
магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" здійснює,
зокрема ОСОБА_2.

На підтвердження того, що саме
відповідач здійснив продаж товарів, на
яких зображено персонаж "Маша",
свідчать також чеки Приватбанку.

З матеріалів справи та пояснень
представників сторін судом з'ясовано,
що розповсюдження трикутника "Маша",
планшетки "Маша" та желейних цукерок
"Маша и Медведь", на яких зображено
персонаж "Маша" до анімаційного
дитячого серіалу "Маша и Медведь",
здійснювалося без згоди позивача як
суб'єкта авторського права.

За ст. 9 Закону України «Про авторське
право і суміжні права» частина твору,
яка може використовуватися самостійно,
у тому числі й оригінальна назва твору,
розглядається як твір і охороняється
відповідно до цього Закону.

У вирішенні питань про те, чи є
конкретний результат об'єктом
авторського права, слід враховувати,
що: за змістом ст.ст. 421, 433, 435 ЦК України,
ст. 7 і 8 Закону України "Про авторське
право і суміжні права" в їх
взаємозв'язку таким є лише той
результат, який створено творчою
працею; доки не доведено інше,
результат інтелектуальної діяльності
вважається створеним творчою працею;
правовій охороні як об'єкт авторського
права підлягає твір, виражений в
об'єктивній формі, а не його зміст.

Судом встановлено, що персонаж «Маша» є
самостійним твором образотворчого
мистецтва та частиною
аудіовізуального твору, який може
використовуватися самостійно, а тому
розглядається судом як твір.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 50 Закону України
«Про авторське право і суміжні права»
порушенням авторського права і (або)
суміжних прав, що дає підстави для
судового захисту, є вчинення будь-якою
особою дій, які порушують особисті
немайнові права суб'єктів авторського
права і (або) суміжних прав, визначені
ст.ст. 14 і 38 цього Закону, та їх майнові
права, визначені ст.ст. 15, 39, 40 і 41 цього
Закону, з урахуванням передбачених
ст.ст. 21 - 25, 42 і 43 цього Закону обмежень
майнових прав.

У ст. 1 Закону України «Про авторське
право і суміжні права» наведені
визначення понять:

відтворення - виготовлення одного або
більше примірників твору, відеограми,
фонограми в будь-якій матеріальній
формі, а також їх запис для тимчасового
чи постійного зберігання в електронній
(у тому числі цифровій), оптичній або
іншій формі, яку може зчитувати
комп'ютер;

розповсюдження об'єктів авторського
права і (або) суміжних прав - будь-яка
дія, за допомогою якої об'єкти
авторського права і (або) суміжних прав
безпосередньо чи опосередковано
пропонуються публіці, в тому числі
доведення цих об'єктів до відома
публіки таким чином, що її представники
можуть здійснити доступ до цих об'єктів
з будь-якого місця і в будь-який час за
власним вибором;

контрафактний примірник твору,
фонограми, відеограми - примірник
твору, фонограми чи відеограми,
відтворений, опублікований і (або)
розповсюджуваний з порушенням
авторського права і (або) суміжних прав,
у тому числі примірники захищених в
Україні творів, фонограм і відеограм,
що ввозяться на митну територію
України без згоди автора чи іншого
суб'єкта авторського права і (або)
суміжних прав, зокрема з країн, в яких
ці твори, фонограми і відеограми ніколи
не охоронялися або перестали
охоронятися.

За п. 3 Постанови КМ України від 03.10.2007
року № 1185 "Про затвердження
Національного стандарту N 4 "Оцінка
майнових прав інтелектуальної
власності" контрафактна продукція -
продукція або примірник, які
випускаються, відтворюються,
публікуються, розповсюджуються,
реалізуються тощо з порушенням
майнових прав інтелектуальної
власності.

Право на поширення в будь-який спосіб
твору належить авторові твору, який,
зокрема, може дозволяти чи забороняти
розповсюдження оригіналу або
примірників твору.

Відповідач, здійснюючи реалізацію
трикутника "Маша", планшетки "Маша" та
желейних цукерок "Маша и Медведь", тим
самим розповсюджує контрафактний
примірник твору, оскільки використання
зображень персонажу "Маша"
здійснюється з порушенням авторського
права.

Розповсюдження контрафактних
примірників творів у будь-якому разі є
порушенням виключних майнових прав на
твір, незалежно від того, створено цей
примірник самим порушником чи придбано
у третіх осіб (для подальшого
використання у комерційних цілях).
Використанням твору в силу ст. 441 ЦК
України вважається, серед іншого, його
публічне використання різними
способами. Відтак порушенням виключних
майнових прав на твір є виготовлення
одного чи кількох примірників,
здійснене з контрафактного примірника
або за неправомірного доведення до
загального відома (в тому числі при
неправомірному розміщенні в мережі
Інтернет).

Особа, що розповсюджує примірники, в
яких відображено об'єкти авторського
права та/або суміжних прав без дозволу
суб'єкта такого права, несе
відповідальність за порушення
законодавства про авторське право і
суміжні права і в тому випадку, коли
контрафактну продукцію нею отримано за
договором з третіми особами.

Позадоговірне використання творів
та/або об'єктів суміжних прав може
здійснюватися лише в цілях і в обсязі,
прямо визначених у законі. Вирішуючи
питання про правомірність дій сторін,
суд повинен установити, чи відповідали
законові цілі позадоговірного
використання і чи не перевищував обсяг
використання межі, визначені законом
для даних об'єктів авторського права
та/або суміжних прав. За
авторсько-правовою системою охорони
об'єктів цих прав захист авторам та
іншим суб'єктам авторського права
(суміжних прав) надається лише проти
будь-якого свідомого
несанкціонованого використання іншою
особою охоронюваного об'єкта (крім
передбачених законом випадків
вільного використання творів і
об'єктів суміжних прав). Тому факт
позадоговірного порушення авторських
прав вважається встановленим лише у
разі доведення автором чи іншим
суб'єктом зазначених прав обставин,
пов'язаних з копіюванням або
запозиченням іншою особою істотних рис
твору чи об'єкта суміжного права, що був
раніше введений в цивільний оборот, або
з незаконним використанням
відповідного твору чи об'єкта
суміжного права в інший спосіб.

Викладене також стверджується
узагальненням практики, викладеної у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 04.06.2010 року № 5 "Про
застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав" та у
Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року 3 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності".

Враховуючи, що позивачем доведено факт
несанкціонованого розповсюдження
трикутника "Маша", планшетки "Маша" та
желейних цукерок "Маша и Медведь", на
яких зображено персонаж "Маша" до
анімаційного дитячого серіалу "Маша и
Медведь", тобто без згоди автора
(суб'єкта авторських прав) та за
відсутності підстав для його вільного
використання (ст.ст. 21, 25 Закону України
"Про авторське право і суміжні права"), а
також те, що відповідач не довів
додержання ним вимог ЦК України і
Закону України "Про авторське право і
суміжні права" при використанні
об'єктів інтелектуальної власності та
не спростував визначену цивільним
законодавством презумпцію винного
заподіяння шкоди (ст.ст. 614, 1166 ЦК
України), отже визнається порушником
авторського права.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про
авторське право і суміжні права», ст. 432
ЦК України одним із способів захисту
прав є стягнення збитків (матеріальної
шкоди) за порушення прав на об'єкти
права інтелектуальної власності, а
також компенсації за порушення
авторського права і суміжних прав.

Крім відшкодування збитків як
загального способу захисту порушених
прав, відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 52 Закону
України "Про авторське право і суміжні
права" суб'єкт авторського права і (або)
суміжних прав може вимагати виплати
компенсації замість відшкодування
збитків або стягнення доходу.

Компенсація підлягає виплаті у разі
доведення факту порушення майнових
прав суб'єкта авторського права та/або
суміжних прав, а не розміру заподіяних
збитків. Таким чином, для задоволення
вимоги про виплату компенсації
достатньо наявності доказів вчинення
особою дій, які визнаються порушенням
авторського права та/або суміжних прав,
а розмір збитків суб'єкт такого права
доводити не зобов'язаний. Водночас
розмір доведених збитків має
враховуватися господарським судом у
визначенні розміру компенсації. Кожен
окремий факт протиправного
використання об'єктів авторського
та/або суміжних прав, в тому числі
неодноразове використання одного й
того самого об'єкта, становить
самостійне порушення і може бути
підставою для застосування
відповідальності у вигляді стягнення
компенсації. У визначенні розміру
такої компенсації господарським судам
необхідно виходити з конкретних
обставин справи і загальних засад
цивільного законодавства,
встановлених ст. 3 ЦК України, зокрема,
справедливості, добросовісності та
розумності. Розмір компенсації
визначається судом у межах заявлених
вимог у залежності від характеру
порушення, ступеня вини відповідача та
інших обставин. Зокрема, враховується:
тривалість порушення та його обсяг
(одно- або багаторазове використання
об'єкта авторського права);
передбачуваний розмір збитків
потерпілої особи; розмір доходу,
отриманого внаслідок правопорушення;
кількість потерпілих осіб; наміри
відповідача; наявність раніше вчинених
відповідачем порушень виключного
права даного позивача; можливість
відновлення попереднього стану та
необхідні для цього зусилля тощо.
Відповідні мотиви визначення розміру
компенсації мають бути наведені в
судовому рішенні. У визначенні суми
компенсації господарський суд має
виходити з того розміру мінімальної
заробітної плати, який установлено на
час прийняття судом відповідного
рішення.

Розмір компенсації визначається судом
виходячи з позовних вимог, однак не
може бути меншим від 10 і не може
перевищувати 50 000 мінімальних
заробітних плат (п. "г" ч. 2 ст. 52 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права»), які встановлені законом на час
ухвалення рішення у справі.

Згідно із Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
розмір мінімальної заробітної плати
станом на дату прийняття рішення
становить 1 218,00 грн.

Суд, беручи до уваги наявність доказів
вчинення відповідачем дій, які
визнаються порушенням авторського
права, зважаючи на характер порушення,
а також враховуючи, що компенсація
заявлена у мінімально визначеному
чинним законодавством розмірі, дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог.

Зважаючи, що дії відповідача по
реалізації трикутника "Маша", планшетки
"Маша" та желейних цукерок "Маша и
Медведь" містять самостійний склад
порушення авторського права, отже з
нього підлягає стягненню 36 540,00 грн. (12
180,00 грн.х3).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог ст. 34
ГПК України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи.

Ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог ст.
43 ГПК України за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст. ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (вул.
Головікова,9, будова 3, м. Москва, РФ, 129085,
ІПН/КПП /771701001 в ІФПС № 17 СВАО р/р
в ПАТ Банк "ОТКРЫТИЕ", м.
Москва БІК 044585297, к/р ) 36 540,00
грн. компенсації за порушення
авторського права, 1 827,00 грн. судового
збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85 ГПК
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 10.11.2014 року.

Суддя
Андрійчук О.В.