ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року Справа № 924/406/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів: Дерепи В.І. -
головуючого (доповідача), Грека Б.М.,
Кривди Д.С.,

за участю представників:
позивача - Мацегоріна А.О.

відповідача - Семенова С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Комунального підприємства
"Міськтепловоденергія" на рішення
господарського суду Хмельницької
області від 15.07.2014 року та постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 27.08.2014 у справі
№924/406/14 за позовом Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" до
Комунального підприємства
"Міськтепловоденергія" про стягнення 3%
річних за несвоєчасні розрахунки в
розмірі 521 276, 02 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2014 року позивач
звернувся до господарського суду
Хмельницької області з позовом до
відповідача про стягнення 521276,02 грн. 3%
річних за несвоєчасні розрахунки.

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 15.07.2014 року
(Головуючий суддя Танасюк О.Є., судді:
Виноградова В.В., Гладій С.В.), залишеним
без змін постановою Рівненського
апеляційного господарського суду від
27.08.2014 року, позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 521159,27 грн. 3 % річних, в решті
позову відмовлено.

Не погодившись з рішеннями судів
попередніх інстанцій Комунальне
підприємство "Міськтепловоденергія"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, у
якій просить зазначені судові рішення
у даній справі скасувати, як прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, та прийняти нове
рішення про відмову в позові.

У відзиві на касаційну скаргу ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України" просить
у задоволенні касаційної скарги
відповідача відмовити та залишити без
змін оскаржувані судові рішення,
оскільки вважає, що при їх прийнятті не
допущено будь-яких порушень норм
матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, рішенням господарського
суду Хмельницької області від 08.02.2012
року по справі №10/5025/2204/11, стягнуто з КП
"Міськтепловоденергія" на користь ДП
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України": 17749888,95 грн.
основного боргу, 662792,43 грн. пені,
419553,01грн. інфляційних нарахувань,
361586,85грн. 3% річних за період з 21.02.2011 р.
по 08.11.2011 р., 56460 грн. судового збору за
несвоєчасне виконання відповідачем
зобов'язання за договором № 06/10-2620 ТЕ-34
про закупівлю природного газу за
державні кошти.

Вказаним рішенням, що набрало законної
сили, встановлено факт наявності у
відповідача основного боргу за
договором №06/10-2620 ТЕ-34 від 20.12.2010 р. в
розмірі 17749888,95 грн., який стягнутий на
підставі зазначеного рішення суду.

При розгляді даної справи судами
встановлено, що відповідачем було
сплачено вказану суму заборгованості.

Судами також встановлено, що 11.07.2012р.
між територіальним органом
Казначейства в Хмельницькій області,
Головним фінансовим управлінням
Хмельницької облдержадміністрації, КП
"Міськтепловодоенергія", ДК "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" та НАК
"Нафтогаз України" укладений договір
№21/517-ГУ про організацію
взаєморозрахунків.

Предметом Договору про організацію
взаєморозрахунків є організація
проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до ст. 23
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік" та постанов Кабінету
Міністрів України від 11.06.2012 р. № 517 "Про
затвердження Порядку та умов надання у
2012 році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування" (п. 1.1).

Даним Договором визначено порядок
проведення взаєморозрахунків, в тому
числі погашення заборгованості за
спожитий природний газ 2011 року згідно з
договором від 20.12.2010 р. №06/10-2620 ТЕ-34. Сума
договору складає 845000,00 грн.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за договором. Договір є
дійсним лише у разі проведення
відповідного фінансування (п.п. 13, 14
договору).

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, а саме: платіжне дорученням № 46
від 02.08.2012 р. та виписку банку від
06.08.2012р., суди попередніх інстанцій
встановили, що 06.08.2012р. відповідач
погасив заборгованість за природний
газ в сумі 845000,00 грн.

Також судами при розгляді справи
встановлено, що 04.12.2012р. між Головним
управлінням Державної казначейської
служби України у Хмельницькій області,
Головним фінансовим управлінням
Хмельницької облдержадміністрації, КП
"Міськтепловодоенергія", ДК "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" та НАК
"Нафтогаз України" укладений договір №
451/517з-ГУ про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи органами
місцевого самоврядування.

Вказаним договором визначено порядок
проведення взаєморозрахунків, в тому
числі погашення заборгованості за
спожитий природний газ 2011 року згідно з
договором від 20.12.2010 р. №06/10-2620 ТЕ-34. Сума
договору складає 16904888,95 грн.

Пунктом 13 Договору передбачено, що
договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за договором.

Договір є дійсним лише у разі
проведення відповідного фінансування
(п. 14).

Суди при розгляді справи встановили, що
відповідач за природній газ
розрахувався в сумі 16904888,95 грн., але з
порушенням умов договору, а саме
порушив строки оплати поставленого
природного газу, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
платіжними дорученнями.

Зважаючи на те, що відповідачем свої
договірні зобов'язання за договором
виконано не своєчасно, позивач
звернувся в господарський суд
Хмельницької області з позовом про
стягнення з відповідача 3% річних в
розмірі 521276,02 грн., з яких: 350773,31 грн. - за
період з 09.12.2011р. по 05.08.2012р. та 170502,71 грн.
- за період з 06.08.2012р. по 06.12.2012р.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позову, місцевий
господарський суд, з яким погодилась
апеляційна інстанція, виходив зокрема
з того, що наявність судового рішення
про задоволення вимог кредитора, яке не
виконано боржником, не припиняє
зобов'язальних правовідносин сторін
договору, не звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання сум,
передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Крім того суди прийшли висновку, що
відбулося переривання строків
позовної давності щодо основного боргу
та відповідно і до вимог про стягнення
3% річних. Оскільки, після переривання
перебіг позовної давності починається
заново, позивач звернувся із вимогою
про стягнення 3% річних в межах строків
позовної давності.

Разом з тим, здійснивши перерахунок 3%
річних, суд першої інстанції, який
підтримав апеляційний господарський
суд, прийшов висновку, що правомірним
буде нарахування та стягнення з
відповідача 521159,27 грн.

Стосовно доводів відповідача, що
сторони укладеним договором про
організацію взаєморозрахунків
здійснили новацію зобов'язання зі
сплати 3% річних, суди зокрема
зазначили, що новація первісного
зобов'язання за договором № 06/10-2620 ТЕ-34
про закупівлю природного газу за
державні кошти від 20.12.10 року не
відбулася, а твердження відповідача
про наявність новації є помилковими,
оскільки узгодження сторонами іншого
порядку сплати боржником
заборгованості за поставлений газ
протягом певного періоду за договором
про організацію взаєморозрахунків, не
можна вважати новим зобов'язальним
правовідношенням, яке за своїм змістом
(характером прав і обов'язків)
відрізняється від попереднього
зобов'язання.

Судова колегія Вищого господарського
суду України з вказаними висновками
судів попередніх інстанцій повністю
погодитись не можна враховуючи
наступне.

Згідно з частиною 2 статті 604 ЦК України
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація).

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій, що характерним для новації є
саме укладення нового зобов'язання, а
не зміна його частини, що є підставою
для припинення попереднього
зобов'язання, при цьому нове
зобов'язання укладається між тими ж
сторонами, а договір про організацію
взаєморозрахунків таких ознак не
містить.

Однак, суди не взяли до уваги той факт,
що уклавши договір про організацію
взаєморозрахунків, сторони тим самим
змінили порядок і строк проведення
розрахунків за природний газ,
поставлений відповідно до договору
поставки природного газу.

Отже, для застосування наслідків за
порушення грошового зобов'язання,
передбачених частиною 2 статті 625 ЦК
України, необхідно, щоб оплата була
здійснена поза межами порядку і
строків, встановлених договором про
організацію взаєморозрахунків, який
діяв на момент розгляду справи і
відповідно до пункту 15 якого сторони
засвідчили, що після виконання
договору вони не мають одна до одної
жодних претензій стосовно предмета
договору.

Відповідні висновки викладені в
постановах Верховного Суду України від
09.09.2014 року у справах №5011-1/1043-2012-42/528-2012
та №5011-35/1533-2012-19/522-2012.

Так, в порушення зазначених вимог
місцевий господарський суд, при
прийнятті оскаржуваного рішення в
даній справі, не визначив чи відбувся
розрахунок за поставлений природний
газ у порядку та строки, передбачені у
договорі про організацію
взаєморозрахунків, чи такий розрахунок
частково відбувся поза їх межами, що в
свою чергу могло вплинути на
визначення періоду нарахування 3%
річних, а отже і суми самої плати за
користування чужими коштами.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи
без змін рішення місцевого
господарського суду, на вказані
порушення уваги не звернув та належної
правової оцінки даним обставинам
справи не дав, що визнати законним та
обгрунтованим не можна.

За вказаних обставин, суд вважає, що
оскаржувані рішення місцевого
господарського суду та постанова
апеляційної інстанції, як прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до місцевого
господарського суду в іншому складі
суду.

За результатами нового розгляду справи
місцевий господарський суд має
вирішити й питання про розподіл
судових витрат у справі, у тому числі і
сум судового збору за подання скарг про
перегляд рішення в апеляційному та
касаційному порядку.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Комунального
підприємства "Міськтепловоденергія"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Хмельницької області від 15.07.2014 року та
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 27.08.2014 року
скасувати.

Справу №924/406/14 направити на новий
розгляд до господарського суду
Хмельницької області в іншому складі
суду.

Головуючий, суддя
В.Дерепа

Судді
Б.Грек

Д.Кривда