ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 жовтня 2014 року Справа № 916/779/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Кочерової Н.О.,

суддів:Губенко Н.М.,

Дунаєвської Н.Г., Мележик Н.І.,
Самусенко С.С.,розглянувши заяву
фізичної особи - підприємця ОСОБА_6про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 05.06.2014у
справі№916/779/13за позовом фізичної особи
- підприємця ОСОБА_6до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_7третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:

ОСОБА_8прозобов'язання усунути
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6
звернулася до господарського суду
Одеської області з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ОСОБА_8 про
зобов'язання відповідача усунути
перешкоди в користуванні Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6 земельною
ділянкою площею 2,13 га, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом знесення за
власний рахунок самочинно збудованої
на вказаній земельній ділянці будівлі.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 28.01.2014, залишеним без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 18.03.2014 у справі
№916/779/13, у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.06.2014 у даній справі
постанову суду апеляційної інстанції
від 18.03.2014 залишено без змін.

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_6
подано заяву про перегляд Верховним
Судом України постанови Вищого
господарського суду України від 05.06.2014
у справі №916/779/13, в якій заявник просить
скасувати зазначену постанову, а
справу направити на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 26.12.2007
у справі №22/169-07-3866 та від 02.12.2008 у справі
№18/161, мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права, а саме положень
статті 120 Земельного кодексу України та
статті 377 Цивільного кодексу України,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 11.09.2014 повідомлено заявника
- фізичну особу - підприємця ОСОБА_6 про
недоліки поданої заяви та надано строк
для усунення недоліків до 06.10.2014.

Заявником вимоги ухвали від 11.09.2014
виконані належним чином, подано
документи, що засвідчують особу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_6.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску даної
справи до провадження Верховного Суду
України з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові від 05.06.2014 у справі №916/779/13,
про перегляд якої подано заяву, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності правових підстав для
відмови в позові про зобов'язання
відповідача усунути перешкоди в
користуванні позивачем земельною
ділянкою площею 2,13 га, шляхом знесення
за власний рахунок самочинно
збудованої будівлі на цій земельній
ділянці. При цьому, суд касаційної
інстанції виходив з встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи про недоведеність належними та
допустимими доказами факту порушення
відповідачем прав позивача, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
оформлення позивачем у визначеному
законом порядку права користування
спірною земельною ділянкою, а також
докази на підтвердження того, що
самочинне будівництво було здійснене
саме відповідачем у справі, за його
рахунок. Крім того, позивачем не
доведено право користування земельною
ділянкою площею 2,13 га та не доведено, що
спірний об'єкт розміщений саме на
земельній ділянці, необхідній для
обслуговування об'єктів нерухомості
позивача.

У постанові від 26.12.2007 у справі
№22/169-07-3866 суд касаційної інстанції
погодився з висновками суду
апеляційної інстанції про наявність
підстав для:

- відмови в задоволенні первісного
позову про визнання недійсними,
укладених відповідачами договорів
купівлі-продажу майна та зобов'язання
відповідача-2 звільнити належну
відповідачу-1 земельну ділянку. Такого
висновку суд касаційної інстанції
дійшов з огляду на встановлені судами
попередніх інстанцій обставини справи,
стосовно того, що договір оренди від
21.02.2003 укладений позивачем та
відповідачем-1, розірваний останнім ще
27.07.2004, тобто до укладення спірних
договорів купівлі-продажу, тому
позивач не може бути заінтересованою
особою у поданні цього позову.

- відмови в частині зустрічного позову
щодо визнання недійсним укладеного
відповідачами договору оренди від
21.02.2003, з огляду на встановлені судами
попередніх інстанцій обставини справи
про те, що оспорюваний договір оренди
не може порушувати охоронювані законом
права та інтереси позивача за
зустрічним позовом, оскільки
зазначений договір був розірваним ще
до набуття позивачем права власності
на майно. Щодо зустрічних позовних
вимог в частині зобов'язання
відповідача-2 звільнити територію
шахти "Фоміна-4 БИС" та не чинити
перешкоди в користуванні майном, то
вони не були предметом перегляду в суді
касаційної інстанції.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Постанова суду касаційної інстанції
від 05.06.2014 у справі №916/779/13, про перегляд
якої просить заявник, та постанова
Вищого господарського суду України від
02.12.2008 у справі №18/161, на яку він
посилається, не може бути доказом
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах з огляду на
різні предмети позовів у наведених
справах. Так, у справі №916/779/13, про
перегляд постанови в якій подано заяву,
предметом позову є зобов'язання
відповідача усунути перешкоди в
користуванні позивачем земельною
ділянкою, шляхом знесення за власний
рахунок самочинно збудованої будівлі,
тоді як у справі №18/161 позов заявлено
про визнання недійсним рішення міської
ради про передачу земельної ділянки, що
передбачає також різні підстави
позовів та виключає подібність
правовідносин у цих справах у
розумінні статті 11116 ГПК України.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В :

Відмовити фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_6 у допуску справи №916/779/13 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяН. КочероваСуддіН.
Губенко Н. Дунаєвська Н. Мележик С.
Самусенко