КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р. Справа№ 911/1925/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Пашкіної С.А.

при секретарі судового засідання
Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2»

на рішення Господарського суду
Київської області

від 24.07.2014

у справі № 911/1925/14 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Август-Кий», м. Київ,

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2», Київська
обл., м. Сквира

про стягнення 296 832,41 грн,

за участю представників:

від позивача: Мамаєнко О.Д. -
представник (довіреність б/н від 02.06.2014);

від відповідача: Гадецька Г.О. -
представник (довіреність №51/14 від
10.10.2014);

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Август-Кий» (надалі -
ТОВ «Август-Кий») звернулось до
Господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Край-2» (надалі - ТОВ
«Край-2») про стягнення 296 832,41 грн
основного боргу, мотивуючи вимоги
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань з оплати поставленого
товару за договором поставки №071/37 від
29.07.2003.

Під час розгляду справи суд прийняв до
розгляду заяву про уточнення
(зменшення) розміру позовних вимог, в
якій позивач, у зв'язку з частковим
поверненням відповідачем товару,
просив стягнути з останнього 296 162,51 грн
основного боргу.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 24.07.2014 у справі
№911/1925/14 позов задоволено частково,
стягнуто з ТОВ «Край-2» на користь ТОВ
«Август-Кий» 292 160,34 грн боргу та 5 843,21
грн судового збору. В іншій частині в
позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ
«Край-2» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
Київської області від 24.07.2014 у справі
№911/1925/14 в частині стягнення 102 343,44 грн
основного боргу.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм процесуального
права, що призвело до невідповідності
висновків, викладених у рішенні суду,
обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та розгляд справи
призначено на 20.10.2014.

В судовому засіданні 20.10.2014 представник
скаржника підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив її
задовольнити, рішення суду скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову в
частині стягнення 102 343,44 грн основного
боргу.

Представник позивача вимоги
апеляційної скарги не визнав, доводи,
на яких вона ґрунтується вважає
безпідставними, а судове рішення
законним, у зв'язку з чим просив
залишити оскаржуване рішення без змін,
а скаргу відповідача - без задоволення.

20.10.2014 в судовому засіданні колегією
суддів було оголошено вступну та
резолютивну частини постанови
апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, вислухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та вбачається з
матеріалів справи, 29.07.2003 між ТОВ
«Август-Кий» (в тексті договору -
постачальник) та ТОВ «Край» (в тексті
договору - покупець) було укладено
договір поставки №071/37 (надалі -
договір), за умовами якого постачальник
постачає і передає у власність
покупцеві, а покупець приймає та
оплачує товари згідно із замовленнями
покупця (додаток №1 «Бланк замовлення»
до договору) та товаросупровідною
документацією, які складають
невід'ємну частину цього договору.
Покупець надає замовлення
постачальнику на підставі Прайс-листа,
затвердженого сторонами та діючого на
дату замовлення, в якому наведено
список товарів, що поставляється за цим
договором, та їх ціни, який є
невід'ємною частиною цього договору
(додаток №2 «Прайс-лист»).

За умовами п. 2.1. договору постачальник
повинен поставляти товари вчасно, до
відповідного філіалу представництва,
магазину «Покупця», який вказаний у
замовленні, у відповідній кількості та
належної якості, а також у
відповідності до усіх інших вимог
згідно з замовленням, договором та
законодавством. Замовлення покупця на
поставку товарів обов'язкові для
постачальника. Замовлення можуть
надаватись постачальникові у
письмовій формі, по факсу, електронній
пошті або у іншій формі, прийнятній для
покупця, за 7 днів до дня поставки
товару (максимально 7 днів).
Постачальник повинен зазначати в усіх
документах, що стосуються поставки,
таку інформацію, яка також буде
зазначена у замовленні: 2.1.1. Номер
замовлення покупця; 2.1.2. Номер магазина
покупця; 2.1.3. Адресу місця доставки
товару; 2.1.4. Дату замовлення; 2.1.5.
Кодовий номер постачальника та
покупця, найменування та кількість
товарів, що поставляються; 2.1.6. Назву і
номер постачальника; 2.1.7. Назва
перевізника.

Право власності і ризик випадкової
загибелі або пошкодження товарів
переходить від постачальника до
покупця з моменту, коли товари
поставлено покупцеві вивантаженим на
приймальну платформу магазину, і
сторони підписали накладну, що
засвідчує те, що товари були отримані
покупцем (п. 2.7. договору).

Постачальник поставляє, а покупець
оплачує товари за цінами, зазначеними у
Прайс-листі (додаток № 2 до договору)
затвердженій сторонами (п. 3.1. договору).

Даний договір діє до 31 грудня 2003 року.
Строк дії цього договору автоматично
подовжується на додаткові однорічні
терміни у випадку, якщо не менше ніж за
30 днів до закінчення його строку дії
будь-яка сторона не повідомить іншу
сторону у письмовій формі про свій
намір припинити його дію (п. 8.1
договору).

Також, між сторонами було підписано
додаток №3 до договору поставки № 071/37
від 29.07.2003 року, відповідно до пункту 1.1.
якого покупець оплачує реалізовані
товари за період один календарний
тиждень у магазинах покупця протягом 5
банківських днів з дня закінчення
календарного тижня за умови, що
постачальник надасть належним чином
оформлені рахунки та накладні (у формі
відповідно до інструкції покупця) на
адресу покупця, яка вказана в статті 9
протягом не більше ніж 7 днів з дня
поставки. Якщо постачальник не надасть
рахунки та накладні вчасно, покупець
має право затримати розрахунок на
відповідний час затримки наданих
документів.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, 01.09.2010 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Август-Кий»,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Край» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Край-2» було
укладено додаткову угоду до договору
поставки №071/37 від 29.07.2003 про заміну
сторони у зобов'язанні.

У відповідності до ч. 1 статті 510
Цивільного кодексу України визначено,
що сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного
кодексу України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу
України встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням (стаття 516
Цивільного кодексу України).

Так, згідно п. 1 вищевказаної додаткової
угоди, сторони дійшли згоди про заміну
сторони покупця з ТОВ «Край» на ТОВ
«Край-2» у зобов'язанні по договору
поставки №071/37 від 29.07.2003 з 01 вересня 2010
року.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
стверджував, що на виконання умов
договору ТОВ «Август-Кий» за період з
грудня 2013 року по лютий 2014 року
поставило, а ТОВ «Край-2» прийняло товар
на загальну суму 316 077,66 грн, що
підтверджується підписаними сторонами
видатковими накладними (а.с. 33-99; 164-178).

Враховуючи, що заборгованість
відповідача перед позивачем з оплати
поставленого товару у повному обсязі
погашена не була, посилаючись на
порушення відповідачем зобов'язань за
договором поставки №071/37 від 29.07.2003, ТОВ
«Август-Кий» звернулося з даним
позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
місцевий господарський суд виходив з
того, що на час розгляду спору
відповідачем не спростовано факт
отримання товару за наявними в
матеріалах справи видатковими
накладними та не надано доказів його
повної оплати.

Заперечуючи проти задоволення позову,
відповідач як під час розгляду справи
судом першої інстанції, так і в
апеляційній скарзі наголошував на
тому, що частина наданих позивачем в
обґрунтування позовних вимог
видаткових накладних не є належними
доказами, оскільки не містять усіх
необхідних реквізитів первинних
документів, передбачених
законодавством, у зв'язку з чим
відсутні підстави для стягнення за
такими накладними заборгованості в
сумі 102 343,44 грн.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками суду першої інстанції, а
доводи скаржника вважає
безпідставними та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що між
позивачем та відповідачем в ході
виконання вищевказаного договору
склалися відносини, які мають ознаки
договору поставки товару, за яким у
відповідності до статті 265
Господарського Кодексу України, одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить ст. 712
Цивільного кодексу України та
відповідно до ч. 2 якої визначено, що до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Отже, укладення Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Август-Кий» та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Край-2»
вищевказаного договору поставки було
спрямоване на отримання останнім
товару і одночасного обов'язку по
здійсненню його оплати.

Згідно ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються судом
письмовими та речовими доказами,
поясненнями представників сторін та
інших осіб, які беруть участь у
судовому процесі. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія суддів зазначає, що факт
здійснення господарської операції по
передачі товару підтверджується
первинними бухгалтерськими
документами.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження факту виконання
господарської операції про передачу
товару покупцю позивачем було надано
суду відповідні видаткові накладні.

Згідно вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» та Положення «Про
документальне забезпечення записів
бухгалтерського обліку»,
затвердженого наказом Міністерства
Фінансів України від 24 травня 1995 року №
88, первинні документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Разом з тим, судова колегія
апеляційного господарського суду
зазначає, що відсутність у видаткових
накладних зазначення прізвища та
посади осіб, які отримували товар, а
також відсутність посилання на
відповідні довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей від
позивача, не звільняє від обов'язку
оплати отриманого товару, оскільки
підписи осіб, що отримували товар,
засвідчені відповідними відтисками
штампів магазинів відповідача.

При цьому, під час апеляційного
розгляду справи у судовому засіданні
представник відповідача не зміг
спростувати факт проставлення
уповноваженими особами відповідача
вказаних відтисків штампів на спірних
видаткових накладних.

Відповідно до абз. 3 п. 13 Інструкції «Про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей» затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
від 16 травня 1996 року № 99, при
централізовано-кільцевих перевезеннях
цінностей підприємствам їх відпуск
постачальниками може здійснюватися
без довіреності, якщо одержувач
цінностей за підписом керівника і
головного бухгалтера підприємства або
інших осіб, які уповноважені
підписувати довіреності, повідомив
постачальника про зразок печатки
(штампу), якою матеріально
відповідальна особа, що буде приймати
цінності, завіряє на супровідних
документах (накладній, акті, ордері
тощо) свій підпис про одержання
цінностей.

Крім того, матеріали справи не містять
двох примірників видаткових накладних
№А-00000727 від 22.01.2014 на суму 935,88 грн та
№А-00000728 від 22.01.2014 на суму 9 959,40 грн, у
зв'язку з чим доводи відповідача про
наявність розбіжностей у примірниках
вказаних накладних колегією суддів
відхиляються.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку про належне виконання
позивачем своїх зобов'язань за
договором №071/37 від 29.07.2003 щодо
здійснення відповідачу поставки
товару за період з грудня 2013 року по
лютий 2014 року на загальну суму 316 077,66
грн згідно наданих суду видаткових
накладних, а відтак, наявності у
відповідача обов'язку по здійсненню
його оплати.

Відповідно до частини 1 статті 692 ЦК
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

При цьому, підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» і яка відповідає вимогам,
зокрема, статті 9 названого Закону і
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України (лист
Вищого господарського суду України від
17.07.2012 р. № 01-06/928/2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права»).

Згідно вимог статей 509, 526 ЦК України,
статей 173, 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, відповідач за
отриманий від позивача товар на
загальну суму 316 077,66 грн розрахувався
частково, у зв'язку з чим
заборгованість ТОВ «Край-2» перед ТОВ
«Август-Кий» становить 296 162,51 грн, що
підтверджується довідкою про
дебіторську заборгованість за період з
10.12.2013 по 22.07.2014 за підписом головного
бухгалтера позивача (а.с. 185-186).

Доводи відповідача про належне
виконання ним своїх зобов'язань за
договором в частині оплати товару з
огляду на перерахування позивачеві за
період з 01.09.2013 по 02.06.2014 грошових коштів
у розмірі 4 685 406,00 грн за поставлений
товар, на підтвердження чого
відповідачем надано довідку про рух
банківських коштів (а.с.124-129), колегія
суддів відхиляє, оскільки з останньої
не вбачається за якими саме накладними
здійснювалось перерахування коштів, а
матеріали справи свідчать про
наявність інших поставок товару у
попередні періоди за вказаним
договором.

Крім того, з пояснень позивача та
наданих ним довідок про дебіторську
заборгованість та про
взаєморозрахунки з покупцями (а.с. 183-196)
вбачається, що початок виникнення
заборгованості відповідача по
несплачених видаткових накладних
починається з 20.12.2013 (видаткова
накладна №00012144 від 20.12.2013) та те, що
кошти сплачені відповідачем за період
з 14.12.2013 по 13.03.2014 (дата останньої оплати
відповідача) віднесені в рахунок
погашення заборгованості за
накладними попередніх періодів, тобто
до 14.12.2013 включно та частково за
накладними від 20.12.2013 (№00012144, №00012160,
№00012161).

Разом з тим, згідно пункту 1.1. додатку №3
до договору поставки №071/37 від 29.07.2003
сторони погодили, що покупець оплачує
реалізовані товари за період один
календарний тиждень у магазинах
покупця протягом 5 банківських днів з
дня закінчення календарного тижня.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем надано довідку про
кількість нереалізованого товару
поставленого за договором поставки
№071/37 від 29.07.2003, що складає 4 002,17 грн (а.с.
120-123).

З огляду на вищевикладене та
враховуючи, що на час розгляду спору
відповідачем не спростовано факт
отримання товару за наявними в
матеріалах справи видатковими
накладними та не надано доказів його
повної оплати, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком місцевого господарського
суду та вважає, що позовна вимога в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача боргу за поставлений
товар за видатковими накладними за
договором поставки №071/37 від 29.07.2003 є
обґрунтованою, однак, з урахуванням
вартості нереалізованого товару
підлягає частковому задоволенню у
розмірі 292 160,34 грн (296 162,51 грн - 4 002,17 грн).

Згідно зі статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний
господарський суд вважає, що рішення
Господарського суду Київської області
від 24.07.2014 у справі №911/1925/14 прийнято
відповідно до вимог чинного
законодавства, з правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги законних та
обґрунтованих висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається, відповідно, апеляційна
скарга ТОВ «Край-2» має бути залишена
без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі статті 49 ГПК
України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Край-2» на
рішення Господарського суду Київської
області від 24.07.2014 у справі №911/1925/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 24.07.2014 у справі
№911/1925/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/1925/14
повернути до Господарського суду
Київської області.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
А.О. Мальченко

Судді
Г.А. Жук

С.А. Пашкіна