ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2014 р.Справа № 916/1590/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Мирошниченко М. А.,

суддів: Головей В.М.,
Шевченко В.В.

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпорядження
голови суду № 2130 від 03.09.2014 р.)

при секретарі судового засідання
Ляшенко М.І.

за участю представників :

ПП „Аскор Плюс" - Коломаченко Г.П. (на
підставі доручення),

ДП „ Адміністрація морських портів
України» в особі Южненської філії ДП
„Адміністрація морських портів
України" - Нечитайло О.Є.(на підставі
доручення),

Заступника Прокурора Одеської області
- прокурор Криворучко Д.Є.

Чорноморського прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Одеської області - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Одеса апеляційну скаргу
Приватного підприємства „Аскор Плюс"
на рішення господарського суду
Одеської області від 24.06.2014 р. у справі
№ 916/1590/14

за позовом Приватного підприємства
„Аскор Плюс" до Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України», в особі Южненської
філії Державного підприємства
„Адміністрація морських портів
України" про зобов'язання виконати
умови договору,

та за зустрічним позовом Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України», в особі Южненської
філії Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» до Приватного підприємства
„Аскор Плюс" про розірвання договору
та зобов'язання вчинити певні дії,

за участю Заступника Прокурора
Одеської області та Прокурора
Чорноморської прокуратури з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Одеської області,

ВСТАНОВИЛА:

25.04.2014 р. Приватним підприємством
„Аскор Плюс" (далі Підприємство) у
господарському суді Одеської області
пред'явлено позов до Державного
підприємства «Адміністрація морських
портів України», в особі Южненської
філії Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» (далі Адміністрація) про
зобов'язання виконати умови укладеного
між сторонами спору договору про
надання послуг №59-П-ЮЖФ-13 від 17.10.2013 р., а
саме зобов'язати Адміністрацію в особі
Южненської філії Державного
підприємства „Адміністрація морських
портів України" укомплектувати
самохідних морський плавкран
„Чорноморець-27" екіпажем, згідно із
свідоцтвом про мінімальний склад
екіпажу та надати Підприємству послуги
самохідного морського плавкрану
„Чорноморець-27", передбачені умовами
договору.

В обґрунтування позовних вимог
Підприємство посилається на порушення
Адміністрацією умов вказаного
договору, а саме не укомплектування
плавкрану „Чорноморець-27" екіпажем
згідно із свідоцтвом про мінімальний
склад екіпажу та не надання
передбачених умовами договору послуг
цим плавкраном. (а.с. 2-5)

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.04.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№916/1590/14 (а.с. 1)

07.05.2014 р. Адміністрація звернулась до
місцевого господарського суду зі
зустрічною позовною заявою до
Підприємства про розірвання договору
про надання послуг №59-П-ЮЖФ-13 від 17.10.2013
р. та про зобов'язання Підприємства
забезпечити безпечне буксирування
плавкрану „Чорноморець-27" до причалу
Адміністрації буксирами залученими
Підприємством за власний рахунок.

Обґрунтовуючи свою позицію
Адміністрація зазначила, що
Підприємство порушило умови договору,
а саме не забезпечило оформлення
виходу плавкрану з порту Ялта та
повідомило Адміністрацію про
припинення надання послуг за
договором, що є підставою для його
розірвання та зобов'язання
Підприємства забезпечити безпечне
буксирування плавкрану „Чорноморець
-27" до причалу Адміністрації буксирами
залученими Підприємством за власний
рахунок, як то передбачено умовами
договору у разі його розірвання.
(а.с.30-34)

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.05.2014 р. вказану зустрічну
заяву прийнято до провадження для
сумісного розгляду з первісним
позовом Підприємства до Адміністрації.
(а.с.99)

15.05.2014 р. Підприємство надало суду
відзив на зустрічну позовну заяву в
якому зазначило, що підстави для
задоволення зустрічного позову
відсутні, оскільки воно не порушувало
умов договору (а.с.109-11).

27.05.2014 р. Адміністрація надала суду
додаткові пояснення, з урахуванням
відзиву на зустрічну заяву, в яких
обґрунтовувала свою позицію щодо
порушення Підприємством умов договору.
(а.с.115-118)

03.06.2014 р. Заступник Прокурора Одеської
області звернувся до місцевого
господарського суду з заявою про вступ
у справу в інтересах держави
посилаючись на те, що незадоволення
позовних вимог Адміністрації може на
привести до порушення економічних
інтересів держави. (а.с.129).

24.06.2014 р. Чорноморський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області
також звернувся до місцевого
господарського суду з заявою про
вступ у справу в інтересах держави.
(а.с.139).

Рішенням господарського суду Одеської
області від 24.06.2014 р. (повний текст якого
складено та підписано суддею Демешиним
О.А. 27.06.2014 р.) зустрічних позов
Адміністрації задоволено в повному
обсягу, а саме розірвано договір про
надання послуг №59-П-ЮЖФ-13 від 17.10.2013 р.
та зобов'язано Підприємства
забезпечити безпечне буксирування
плавкрану „Чорноморець-27" до причалу
Адміністрації буксирами залученими
підприємством за власний рахунок.

В задоволенні первісного позову
Підприємства до Адміністрації
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що саме Підприємство
не виконало умови договору, зокрема не
забезпечило оформлення виходу
плавкрану з порту внаслідок чого у
Адміністрації не було можливості
виконувати свої зобов'язання за
договором, а відтак правові підстави
для задоволення позову Підприємства
відсутні, а зазначені порушення з боку
Підприємства умов договору позбавило
Адміністрацію можливості отримати
винагороду за послуги плавкрану, тобто
на що вона розраховували укладаючи
договір, що є підставою для задоволення
зустрічного позову Адміністрації.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим
рішенням Підприємство звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 10.08.2014 р.
зазначену скаргу повернуто скаржнику.
(а.с.159-160)

29.08.2014 р. усунувши недоліки зазначені в
ухвалі Одеського апеляційного
господарського суду від 10.08.2014 р.
Підприємство, повторно, звернулось до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення місцевого
господарського суду 24.06.2014 р скасувати
на прийняти нове, яким задовольнити
його первісний позов та відмовити
Адміністрації в задоволенні
зустрічного позову.

В апеляційній скарзі, скаржник
зазначив, що рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, без урахування
наявних у справі доказів та невірного
тлумачення судом умов договору та
приписів чинного законодавства.
Скаржник також навів у скарзі такі ж
самі доводи , що були ним викладені у
первісному позові та його відзиві на
зустрічний позов. Крім того скаржник
зазначив ,що у порушення ст..22 ГПК
України його не було повідомлено про
розгляд справи і справу розглянуто за
його відсутністю, що порушує його право
на судовий захист.

Скаржник також заявив клопотання про
відновлення йому процесуального
строку на подання апеляційної скарги,
обґрунтувавши причину його пропуску.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 03.08.2014 р.
скаржнику відновлено строк на подання
апеляційної скарги, її прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 02.10.2014 р. о 12:30 год., про що всі
учасники судового процесу
повідомлялись належним чином.

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу відповідач за первісним позовом
(ДП „Адміністрація морських портів
України» в особі Южненської філії ДП
„Адміністрація морських портів
України") просив суд залишити скаргу
без задоволення, а рішення місцевого
суду без змін. До відзиву він додав
копію листа Генеральної прокуратури
України та позовної заяви ДП
«Ялтинський морський порт».

Фіксація судового процесу
здійснювалась за допомогою технічних
засобів.

Чорноморський прокурор з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Одеської області в судове
засідання 02.10.2014р. не з'явився, хоча
повідомлявся про розгляд справи
належним чином. Клопотань про
відкладення розгляду справи не заявив,
про причини свого нез'явлення суд не
повідомив.

Враховуючи вказані обставини, а також
думку інших учасників процесу, колегія
суддів прийняла рішення про початок
розгляду справи за його відсутністю.

Колегія суддів задовольнила
клопотання представника скаржника про
залучення до матеріалів справи
додаткових доказів (копій: акту про
морський протест; Постанови Державної
ради республіки Крим «Про незалежність
Криму» від 17.03.2014 р.; листа
Республіканського комітету
автономної Республіки Крим по
транспорту та зв'язку; листа скаржника
на адресу керівника ДП «Ялтинський
морський порт» та листа ДП
„Адміністрація морських портів
України», в особі Южненської філії ДП
„Адміністрація морських портів
України" на адресу керівника ДП
«Ялтинський морський порт»)

Колегія суддів, також залучила до
матеріалів справи додані ДП
„Адміністрація морських портів
України», в особі Южненської філії ДП „
Адміністрація морських портів України"
до відзиву на скаргу копії листа
Генеральної прокуратури України та
позовної заяви ДП «Ялтинський морський
порт».

Представник скаржника (Підприємства) в
усних поясненнях наданих суду в
судовому засіданні 02.10.2014 р. просив суд
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення місцевого господарського суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити первісний позов
Підприємства та відмовити
Адміністрації в задоволенні
зустрічного позову.

Представник Адміністрації в усних
поясненнях наданих суду в судовому
засіданні 02.10.2014 р. просив суд рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Представник Заступника Прокурора
Одеської області в усних поясненнях
наданих суду в судовому засіданні
02.10.2014 р. просив рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу Підприємства без
задоволення.

Згідно приписів ст.77 ГПК України в
судовому засіданні оголошувалась
перерва з 02.10.2014 р. до 30.10.2014 р. о 14.00, про
що всі учасники процесу були
повідомлені безпосередньо в судовому
засіданні, а Чорноморський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області -
листом.

30.10.2014 р. від представника скаржника до
суду надійшли додаткові письмові
пояснення, в яких він обґрунтовує свою
позицію по скарзі. Зокрема він
зазначає, що Адміністрація фактично
просила зобов'язання його (скаржника)
повернути плавкран „Чорноморець -27",
однак плавкран „Чорноморець -27" не
знаходиться в його (скаржника)
володінні та користуванні і тому ця
вимога необґрунтована. Він також
зазначив що не має можливості
здійснити буксирування крану, оскільки
Адміністрація не забезпечила плавкран
екіпажем. Крім того скаржник вказує, що
Адміністрація не оформила необхідні
судові документи, що є порушенням умов
договору і позбавило його можливості
отримувати послуги за договором.

Після оголошеної перерви в судове
засідання 30.10.2014 р. о 14.00 з'явились
представники: ПП „Аскор Плюс" -
Коломаченко Г.П., ДП „Адміністрація
морських портів України», в особі
Южненської філії ДП „Адміністрація
морських портів України" - Нечитайло
О.Є. та заступника Прокурора Одеської
області - прокурор Криворучко Д.Є., які
були присутні та надавали пояснення в
попередньому судовому засіданні.

Представник прокурора Чорноморської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері Одеської
області, який не був в попередньому
судовому засіданні, в судове засідання
30.10.2014р. також не з явився.

Представник скаржника в судовому
засіданні 30.10.2014 р. надав суду додаткові
пояснення і підтримав скаргу.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні 30.10.2014 р. оголошувались лише
вступна та резолютивна частини судової
постанови.

Заслухавши усні пояснення учасників
процесу, обговоривши доводи викладені
в апеляційній скарзі (додаткових
письмових поясненнях до неї), відзиві
на неї, дослідивши обставини справи та
наявні у ній докази, а також
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів встановила наступне.

Щодо доводів скаржника про порушення
судом першої інстанції його прав на
участь у розгляді справи
(неповідомлення його про розгляд судом
справи).

Дійсно матеріали справи свідчать, що
Підприємство не отримувало поштових
відправлень суду, а саме копій ухвал
суду першої інстанції про призначення
справи до розгляду та про відкладення
розгляду справи.

Проте неотримання Підприємством цих
відправлень відбулось не з вини
місцевого господарського суду, який, як
свідчать матеріали справи, вчиняв всі
передбачені ГПК України дії щодо
повідомлення Підприємства, а
враховуючи форс-мажорні обставини -
тимчасову окупацію Кримського
півострову Російською Федерацією, на
території якого розташовано
Підприємство, і неможливістю у зв'язку
з цим доставки підприємствами
„УкрПошта" кореспонденції
Підприємству.

Водночас матеріали справи свідчать, що
Підприємство знало що провадження у
справі за його позовом розпочато і що
Адміністрацією заявлено зустрічний
позов, який прийнято місцевим судом до
розгляду, що підтверджується наявними
у справі відзивом Підприємства на
зустрічний позов та заявленими ним
письмовими клопотаннями, в т.ч. про
відкладення розгляду справи, та участю
його представника в попередніх судових
засіданнях.

Підприємство будучи обізнано про
прийняття вказаних позовів до
провадження та про відкладення
розгляду справи, і знаючи про виниклу
форс-мажорну ситуацію мало можливість
в телефонному режимі звернутись до
місцевого господарського суду за
інформацією щодо руху справи, а також
отримати інформацію про рух справи
(про дату відкладення розгляду справи)
на сайті цього суду, що ним не було
зроблено, тобто Підприємство не
здійснивши зазначених дій фактично по
своєї недбалості позбавило себе
приймати участь у розгляді справи в
судовому засіданні 24.06.2014 р., коли
ухвалювалось рішення по справі.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що підстави для
скасування судового рішення у зв'язку з
неповідомленням судом скаржника про
розгляд справи відсутні.

Переглядаючи, відповідно до приписів
ст.101 ГПК України, справу в повному
обсязі повторно колегія суддів
апеляційної інстанції встановила
наступне.

При перегляді цієї справи колегія
суддів звертає увагу на те, що у зв'язку
з подіями що відбулись після 17.03.2014 р. на
території Автономної Республіки Крим і
тимчасовою втратою правового зв'язку з
цією територію, ні у суду першої
інстанції, ні у суду апеляційної
інстанції не було і немає можливості
для повноти розгляду справи
витребувати у сторін спору та/або
зобов'язати сторони спору та
сторонніх осіб, які перебувають на
території Криму, в т.ч. у керівництва
Ялтинського порту, додаткові документи
(докази), в т.ч. судовий журнал та інші
судові документи плавкрану
„Чорноморець-27" та залучити до участі
розгляді справи цих сторонніх осіб, в
т.ч. Ялтинський порт, а тому колегія
суддів апеляційної інстанції
розглядає спір на підстави наявних у
справі матеріалів (доказів) та наданих
сторонами суду апеляційної інстанції
додаткових доказів.

Матеріали справи свідчать, що згідно з
Свідоцтвом про право власності на
судно серії ПВ № 003560 від 10.09.2013 року
Державному підприємству
„Адміністрація морських портів
України" належить кранове судно
„Чорноморець-27", ідентифікаційний
номер ІМО 8933734. (а.с.50-53)

З матеріалів справи вбачається та це
встановлено місцевим господарським
судом, що 17.10.2013 року між Підприємством
(замовник) та Адміністрацією в особі
Южненської філії ДП „ Адміністрація
морських портів України"
(адміністрація морського порту
„Южний") був укладений договір №
59-П-ЮЖФ-13 про надання послуг (далі
Договір), з додатковими угодами № 1 і №2
від 25.10.2013р. і від 08.01.2014 р., відповідно.
(а.с.10-15).

Відповідно до п.1.1. Договору
Адміністрація зобов'язалась надати
послуги самохідного морського
плавкрану „Чорноморець-27"
вантажопідйомністю 100 тон (надалі також
- послуги), а замовник - забезпечити
буксирування плавкрану, прийняти та
оплатити надані послуги на умовах,
передбачених цим Договором.

Характер вказаних послуг визначений
п.3.1 Договору, згідно якому
адміністрація надає послуги плавкрану
з будівництва та/або ремонту
гідротехнічних споруд на зовнішніх
рейдах, акваторіях та безпечних в
навігаційному відношенні пунктах
Кримського узбережжя в межах
територіальних вод України та району
плавання, встановленого у
класифікаційних документах плавкрану
відповідно до проекту виробництва
робіт (ПВР) Замовника за видами робіт
згідно із заявкою Замовника.

Згідно з п. 2.2.11. Договору, замовник
зобов'язався, зокрема: вчасно оформляти
приходи та відходи плавкрану в портах,
оплачувати внутрішнє та зовнішнє
лоцманське проведення плавкрану, а
також обслуговування Постами
регулювання рухом суден; оплачувати за
свій рахунок всі портові збори при
заходах плавкрану в усі порти при
виконанні заявлених замовником послуг,
а також всі інші збори під час
прямування плавкрану водними шляхами
та каналами.

Для виконання передбачених Договором
послуг адміністрація зобов'язалась,
зокрема, завчасно належним чином
(згідно з нормами судового
забезпечення та правилами
класифікаційного товариства)
спорядити плавкран і забезпечити його
всім необхідним для буксирування та
нормальної експлуатації (за винятком
паливно-мастильних матеріалів),
укомплектувати плавкран екіпажем
згідно із Свідоцтвом про мінімальний
склад екіпажу та утримувати його в
такому стані протягом часу
буксирування та надання послуг за цим
Договором, (абзацу 3 п. 2.1.1. Договору).

Пунктом 3.8. Договору встановлено, що
зміна вахти на плавкрані відбувається
згідно з графіком, затвердженим
капітаном та погодженим Замовником,
для забезпечення цілодобової роботи
плавкрану.

Пунктом п.8.9 вказаного Договору
встановлено, що права та обов'язки
Адміністрації за цим Договором
виконуються відокремленим підрозділом
- Южненською філією ДП „Адміністрація
морських портів України"
(адміністрація морського порту
«Южний».

Матеріали справи свідчать, що
Підприємство прийнятті на себе
зобов'язання частково виконало,
зокрема, за власний рахунок здійснило
буксирування плавкрану від причалу
адміністрації в порту Южний до
ремонтної бази ПАТ „Морський
індустріальний комплекс" у
Севастопольському порту, що
підтверджується наявними у справі
копіями договору №25/10/136 від 25.10.2013р. на
буксирування плавкрану
„Чорноморець-27" між ТОВ „Марін

Лайн" та Підприємством та акту здачі -
приймання робіт (послуг) від 10.11.2013р.
(а.с.16-18).

З матеріалів справи, а саме з
листування Адміністрації та
Підприємства, також вбачається, що
після закінчення ремонту плавкрану
Адміністрація повідомила про це
Підприємство, а останнє своєчасно
подало заявку на надання послуг, яка
була підтверджена Адміністрацією,
забезпечивши плавкран
паливно-мастильними матеріалами в
необхідній кількості (а.с.19-21).

Слід зазначити, що факт виконання обома
сторонами договору вищевказаних дій
(умов договору) визнається
представниками сторін.

Підприємство у позові зазначає, що
Адміністрація у порушення умов
договору не укомплектувала плавкран
„Чорноморець-27" екіпажем, згідно із
свідоцтвом про мінімальний склад
екіпажу, а 28 березня 2014 року екіпаж
плавкрану разом із капітаном залишив
плавкран у повному складі, в результаті
чого плавкран залишився без
управління, знаходиться у простої та
не надає Підприємству послуги,
передбачені умовами Договору.

Згідно свідоцтва про мінімальний склад
екіпажу плавкрану „Чорноморець-27" його
склад повинен складати не менше 10 осіб .

На переконання колегії суддів
Адміністрація згідно умов договору та
вимог вищезазначеного свідоцтва
забезпечила мінімальний склад екіпажу
плавкрану „Чорноморець-27" до 20.03.2014 р.

Зазначений висновок суд апеляційної
інстанції робить з того, що
Підприємство до цієї дати не
зверталась до Адміністрації з
претензіями щодо невідповідності
складу і не надало таких доказів.

Більш того матеріали справи свідчать,
що Підприємство 17.03.2014 р. гарантувало
Адміністрації безпеку плавкрану та
екіпажу не зважаючи на події які
відбулись 16.03.2014 р. в Криму. (а.с119)

Крім того представник скаржника
відповідаючи на запитання
представника відповідача в суді
апеляційної інстанції в судовому
засіданні 30.10.2014 р. визнав факт
виконання плавкраном „Чорноморець-27"
передбачених умовами договору робіт
(послуг) в лютому 2014 р., що згідно
приписів ч. 1 ст. 35 ГПК України є
належним доказом і свідчить що
плавкран до настання вищезазначених
подій був укомплектований
відповідачем екіпажем відповідно до
вимог чинного законодавства та умов
договору, в протилежному він не міг би
виконувати роботи (послуги) за
договором.

Водночас з матеріалів справи, зокрема з
листування між Підприємством та
Адміністрацією вбачається, що 20.03.2014р.
Адміністрація здійснила заміну
екіпажу залишивши на плавкрані лише 3-х
членів і цей факт з посиланням на
загрозу безпеки життю та здоров'ю
екіпажу визнавався Адміністрацією
(а.с.24,25), а 28 березня 2014 року решта
екіпажу плавкрану, що залишалась, разом
із капітаном покинули плавкран.

При цьому матеріали справи свідчать, що
залишення екіпажем та капітаном
плавкарну 28.03.2014 р. відбулось не з
ініціативи Адміністрації або самого
екіпажу і капітана, а в примусовому
поряду у зв'язку з подіями які
відбулись в Автономній Республіки
Крим.

Згідно приписів ст.. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов , визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.. 614 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до приписів ст..617 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили.

Непереборною силою визнається
надзвичайна або невідворотна за даних
умов подія. Як підстава звільнення
особи, що порушила зобов'язання, від
відповідальності непереборна сила
характеризується двома ознаками.
По-перше, це зовнішня до діяльності
сторін обставина, яку сторони, хоча б
навіть і передбачили, але не могли
попередити. До таких обставин, як
правило, відносять стихійні лиха
(землетрус, повінь, пожежі) та соціальні
явища (війни, страйки, акти владних
органів тощо). По-друге, ознакою
непереборної сили є її надзвичайність,
що означає, що це не рядова, звичайна
обставина, яка хоча і може спричинити
певні труднощі для сторін, але не
виходить за рамки буденності (таяння
снігу в горах, щорічні сезонні мусонні
дощі тощо), а екстраординарна подія, яка
не є звичайною.

Згідно п. 3.1. Регламенту засвідчення
Торгово-промисловою палатою України та
регіональними торгово-промисловими
палатами форс-мажорних обставин
(обставин непереборної сили)"),
затвердженого рішенням
Торгово-промислова палата України, від
15.07.2014, № 40 (3), форс-мажорні обставини
(обставини непереборної сили) (Force Majeure) -
це надзвичайні та невідворотні
обставини, які об'єктивно впливають на
виконання зобов'язань, передбачених
умовами договору (контракту, угоди
тощо), обов'язків за законодавчими і
іншими нормативними актами, дію яких
неможливо було передбачити та дія яких
унеможливлює їх виконання протягом
певного періоду часу.

Дія таких обставин може бути викликана:

- винятковими погодними умовами і
стихійним лихом (Acts of God) (епідемія,
сильний шторм, циклон, ураган, торнадо,
буревій, повінь, нагромадження снігу,
ожеледь, град, заморозки, замерзання
моря, проток, портів, перевалів,
землетрус, блискавка, пожежа, посуха,
просідання і зсув ґрунту, інші стихійні
лиха тощо);

- непередбаченими обставинами, що
відбуваються незалежно від волі і
бажання заявника (загроза війни,
збройний конфлікт або серйозна погроза
такого конфлікту, включаючи, але не
обмежуючись, ворожими атаками,
блокадами, військовим ембарго), дії
іноземного ворога, загальна військова
мобілізація, військові дії, оголошена
та неоголошена війна, дія суспільного
ворога, збурення, акти тероризму,
диверсії, піратства, безлади,
вторгнення, блокада, революція,
заколот, повстання, масові заворушення,
обмеження комендантської години,
експропріація, примусове вилучення,
захоплення підприємств, реквізиція,
громадська демонстрація, блокада,
страйк, аварія, протиправні дії третіх
осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в
роботі транспорту тощо);

- умовами, регламентованими
відповідними рішеннями та актами
державних органів влади, закриттям
морських проток, ембарго, забороною
(обмеження) експорту/імпорту тощо.

Враховуючи приписи вказаних правових
норм для задоволення заявлених
Підприємством позовних вимог, крім
встановлення фактів порушення
Адміністрацією умов договору, в
частині забезпечення плавкрану
екіпажем у кількості 10 членів (згідно
свідоцтва про мінімальний склад
екіпажу), слід обов'язково встановити
наявність вини Адміністрації у
невиконанні цих умов договору і в
залежності від встановленого робити
відповідні висновки.

Матеріали справи свідчать, що
невиконання Адміністрацією умов
договору, в частині зазначеній у позові
Підприємства, виникло не з вини
Адміністрації, а внаслідок
непереборної сили (форс-мажорних
обставин), а саме у зв'язку з
прийняттям керівництвом Автономної
республіки Крим незаконного рішення
про вихід зі складу України, про вхід до
складу Російської Федерації , про
націоналізацію майна що належить на
праві власності Україні, яке
знаходиться на території Кримського
півострова, фактом заволодінням
невідомими особами плавкраном
„Чорноморець -27" та видворенням
штатного складу екіпажу з плавкрану і
зайняття його сторонніми особами.

Колегія суддів звертає увагу, що
вищезазначені обставини (прийняттям
керівництвом Автономної республіки
Крим незаконного рішення про вихід зі
складу України, про вхід до складу
Російської Федерації , про
націоналізацію майна що належить на
праві власності Україні, яке
знаходиться на території Кримського
півострова), крім наявних у справі
доказів, є загальновідомими і в силу
ст..35 ГПК України не підлягають
доказуванню.

Вищевказані фактичні форс-мажорні
обставини на переконання колегії
суддів обумовили неможливість
виконання Адміністрацією умов
договору про порушення яких йдеться в
первісному позові.

Слід зазначити, що ці обставини існують
по цей час і тому позовні вимоги
Підприємства про зобов'язання
Адміністрацію виконати умови договору
є необґрунтованими і такими що в силу
цих фактичних обставин не можуть бути
виконані Адміністрацією не з її вини.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
обґрунтовано відмовив Підприємству в
задоволенні його первісного позову, а
відтак правові підстави для
задоволення апеляційної скарги в цієї
частині, а саме скасування рішення
місцевого суду про відмову в
задоволенні позову Підприємства та
ухвалення нового рішення про
задоволення цього позову відсутні.

Водночас, колегія суддів вважає, що
місцевий суд обґрунтовано задовольнив
зустрічний позов Адміністрації, з
огляду на таке.

Так Адміністрація зазначала у позові,
що Підприємство, у порушення п. 2.2.11.
Договору, не оформило відхід плавкрану
з порту, що є істотним порушенням умов
договору та позбавило (позбавляє) її
(Адміністрацію) можливості надати
Підприємству послуги за договором і
отримати в свою чергу доход від цих
послуг.

Наявні у справі докази підвереджують
факт нездійснення Підприємством
покладених на нього договором
обов'язків щодо оформлення виходу
плавкрану з порту, тобто Підприємство
дійсно порушило його умови щодо взятих
на себе вищевказаних зобов'язань.

Посилання Підприємства на те, що воно
не уповноважено оформляти вихід з
порту, оскільки це суперечить приписам
ст. ст. 90 і 91 КТМ України та Порядку
оформлення приходу суден у морський
порт, надання дозволу на вихід у море та
оформлення виходу суден з морського
порту, затвердженого наказом
Мініфраструктури України №430 від 27.06.2013
р., не приймається судом апеляційної
інстанції до уваги з огляду на таке.

Так по-перше, у п.2.2.11 Договору сторони
визначили (виявили волевиявлення) що
обов'язок по оформленню виходу з порту
покладено на саме Підприємство, і ця
умова не визнана недійсною в судовому
порядку, а відтак повинна виконуватись
Підприємством.

Дійсно ст.ст. 90 і 91 КТМ України та
Порядку оформлення приходу суден у
морський порт, надання дозволу на вихід
у море та оформлення виходу суден з
морського порту, затвердженого наказом
Мініфраструктури України №430 від 27.06.4213
р., оформлення виходу з порту покладено
на судно (капітана судна) або агента
судовласника .

Однак зі змісту п. 2.2.11 Договору
вбачається, що Адміністрація надала
Підприємству повноваження бути її
агентом щодо оформлення входу та
виходу з порту, а тому Підприємство як
агент Адміністрації за договором, в
цієї частині повноважень, повинно було
здійснити це оформлення, що ним не було
зроблено .

Крім того з матеріалів справи
вбачається, що Підприємство в період з
27.01.2014 р. (дата коли бункерування
плавкрану паливом згідно листа
Підприємства було здійснено) до 20.03.2014
р. (дата коли Адміністрація була
змушена зменшити склад екіпажу) мало
можливість здійснити ці дії
(оформлення виходу з порту) та
приступити до отримання послуг
передбачених умовами договору, однак
не виконала їх.

Доказів неможливості їх виконання у
вказаний період не з його вини або з
вини Адміністрації чи інших осіб
Підприємство у порушення приписів ст.33
ГПК України суду не надало.

Більш того, як зазначалось, вище,
Підприємство листом від 17.03.2014р.
гарантувало Адміністрації безпеку
плавкрану та екіпажу, не зважаючи на
події які відбулись на території
Автономної республіки Крим 16.03.2014 р.,
тобто ввело Адміністрацію в оману щодо
виконання взятих на себе зобов'язань і
фактично позбавило Адміністрацію
можливості своєчасно вивести плавкран
з цієї території з метою захисту своєї
власності.

Слід також зазначити, що з наданої
Адміністрацією до відзиву на
апеляційної скарги копії позовної
заяви ДП «Ялтинський морський порт» до
Мінінфраструктури України та
Адміністрації про визнання права
власності на самохідний морський
плавкран «Чорноморець-27», вбачається
що Підприємство після настання
вищезазначених подій (прийняттям
керівництвом Автономної республіки
Крим незаконного рішення про вихід зі
складу України, про вхід до складу
Російської Федерації, про
націоналізацію майна що належить на
праві власності Україні, яке
знаходиться на території Кримського
півострова) та захвату плавкрану
сторонніми особами, уклало з ДП
«Ялтинський морський порт» договір на
здійснення послуг самохідного
морського плавкрану «Чорноморець-27» №
34 від 29.04.2014 р., тобто у порушення умов
спірного договору фактично
відмовилось в односторонньому порядку
від виконання його умов і користується
цим плавкраном для своїх потреб без
оплати його послуг Адміністрації, що є
підставою для розірвання договору в
судовому порядку та зобов'язання
Підприємства здійснити дії
передбачені умовами договору у разі
його розірвання, що і просила
Адміністрація в зустрічній позовній
заяві.

За таких обставин колегія суддів не
вбачає правових підстав для скасування
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення зустрічної
позовної заяви Адміністрації.

Надані скаржником суду апеляційної
інстанції додаткові докази (копії; акту
про морський протест; Постанови
Державної ради республіки Крим «Про
незалежність Криму» від 17.03.2014 р.; листа
Республіканського комітету автономної
Республіки Крим по транспорту та
зв'язку; листа скаржника на адресу
керівника ДП «Ялтинський морський
порт» та листа ДП „ Адміністрація
морських портів України», в особі
Южненської філії ДП „ Адміністрація
морських портів України" на адресу
керівника ДП «Ялтинський морський
порт») на переконання колегії суддів
лише підтверджують факт неможливості
виконання Адміністрацією умов
договору з незалежних від неї причин,
однак не спростовують факт порушення
Підприємством умов договору, а тому не
можуть бути підставою для задоволення
апеляційної скарги.

Доводи скаржника (Підприємства),
викладені ним у додаткових письмових
поясненнях до скарги, про те що
відсутні правові підстави для
задоволення зустрічної позовної
вимоги Адміністрації про зобов'язання
його (скаржника) повернути плавкран
„Чорноморець -27", оскільки що матеріали
справи свідчать ,що плавкран
„Чорноморець -27" не знаходиться в його
(скаржника) володінні та користуванні,
не приймаються судом апеляційної
інстанції до уваги з огляду на таке.

Так по - перше, Адміністрація в
зустрічному позові просила суд
зобов'язати Підприємство забезпечити
безпечне буксирування плавкрану
„Чорноморець -27" до причалу
Адміністрації буксирами залученими
Підприємством за власний рахунок, а не
повернути цей плавкран, тобто просила
виконати інші дії, ніж зазначає
скаржник, а по - друге як встановлено
судом апеляційної інстанції і
зазначалось вище, вказаний плавкран
знаходиться в фактичному користуванні
скаржника на підставі укладеного між
скаржником та ДП «Ялтинський морський
порт» договором на здійснення послуг
самохідного морського плавкрану
«Чорноморець-27» №34 від 29.04.2014р.

Доводи скаржника про те, що він не має
можливості здійснити буксирування
плакрану, оскільки Адміністрація не
забезпечила плавкран екіпажем також не
можуть прийматись до уваги, оскільки
питання щодо забезпечення плавкрану
командою (екіпажем) при буксируванні
при розірванні договору не входять до
предмету цього спору.

Доводи скаржника (Підприємства) про те,
що Адміністрація не оформила необхідні
судові документи, що є порушенням умов
договору і позбавило його можливості
отримувати послуги за договором, також
не приймаються судом апеляційної
інстанції до уваги, оскільки плавкран
виконував роботи, що визнається
представником скаржника (про що
зазначалось вище), а доказів не
оформлення Адміністрацією судових
документів та того що Підприємство
зверталось до Адміністрації з
вимогами (претензіями) про оформлення
цих документів і що порт відмовив у
виході плавкарну у зв'язку з
відсутністю судових документів
скаржник суду не надав ,хоча згідно
приписів ст.33 ГПК України обов'язок по
доказуванню цих обставин лежить на
ньому.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що місцевий суд
обґрунтовано задовольнив зустрічний
позов Адміністрації та відмовив у
задоволенні первісного позову
Підприємства.

Згідно Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
22.03.2012 р. Про судове рішення" рішення
господарського суду повинно
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що бе руть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються;чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду є: 1) неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий
господарський суд повністю встановив
та дослідив фактичні обставини справи
дав повну та всебічну оцінку наявним у
ній доказам та правильно застосував
норми матеріального права, тобто
рішення місцевого суду відповідає
вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі (письмових доповненнях до неї)
доводи, як зазначалось вище, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні зустрічного позову
Адміністрації та про задоволення
первісного позову Підприємства.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства „Аскор Плюс" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Одеської області від 24.06.2014 р. у
справі № 916/1590/14 - без змін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена, у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 31.10.2014
р.

Головуючий:
Мирошниченко М. А.

Судді:
Головей В.М.

Шевченко В.В.