ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 р.
Справа № 5015/4112/12

Господарський суд Львівської області у
складі судді Ділай У.І.

при секретарі Лосик Ю.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовною заявою: Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Західні ворота", м. Львів

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
"Львівобленерго", м. Львів

про: стягнення 171 165,78 грн.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Борис В.Ю. - ю/к
(Довіреність « 112-7157 від 19.12.2012 р.)

Представнику відповідача роз'яснено
права і обов'язки передбачені ст.ст.20, 22
ГПК України. Клопотань в порядку ч. 6 ст.
811 ГПК України про технічну фіксацію
судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду
Львівської області надійшла позовна
заява Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Західні
ворота", м. Львів до відповідача -
Публічного акціонерного товариства
"Львівобленерго", м. Львів про стягнення
171 165,78 грн.

Ухвалою суду від 03.10.2012 р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на 25.10.2014
р. З підстав, викладених в Ухвалі суду
від 25.10.2012 р. розгляд справи
відкладався. Для надання сторонам
можливості подати додаткові докази на
обґрунтування своїх вимог та
заперечень в судовому засіданні
оголошувалася перерва.

Ухвалою суду від 27.11.2012 р. провадження у
справі було зупинено до набрання
законної сили рішенням Господарського
суду Львівської області у справі №
5015/4913/12 за позовом Публічного
акціонерного товариства
"Львівобленерго" до Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Західні ворота" про визнання
частково недійсними умов Договору №
50022/01 від 24.12.2008 р.

Як стало відомо суду з інформації, яка
містилася на сайті http://www.reyestr.court.gov.ua,
Рішенням Господарського суду
Львівської області від 23.12.2013 р. у
справі № 5015/4913/12 у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
"Львівобленерго" відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 р.,
залишеною без змін Постановою Вищого
господарського суду України від 18.09.2014
р. рішення суду першої інстанції
скасовано, прийнято нове рішення, яким
позов задоволено, визнано недійсним п. 5
додатку № 9 від 24.12.2008 р. до Договору про
постачання електричної енергії № 50022/01
від 24.12.2008 р. в частині тарифної групи
(другої) таких точок обліку - котельня і
насосні.

З огляду на те, що обставини, які
слугували підставою для зупинення
провадження у справі № 5015/4112/12 відпали,
Ухвалою суду від 14.10.2014 р. провадження у
справі було поновлено, судове
засідання призначено на 28.10.2014 р.

16.10.2014 р. від відповідача в канцелярію
суду поступило Клопотання про
поновлення провадження у справі із
доданими до нього копіями судових
рішень у справі № 5015/4913/12.

В судове засідання 28.10.2014 р. позивач
явку представника з невідомих причин
не забезпечив.

Представник відповідача позовні
вимоги заперечив повністю, просив суд в
задоволенні позову відмовити.

Враховуючи те, що матеріали справи
визнані судом достатніми для вирішення
спору по суті, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника позивача.

В процесі розгляду матеріалів справи
судом встановлено:

24.12.2008 р. між сторонами у справі було
укладено Договір про постачання
електричної енергії № 50022/01, відповідно
до умов якого відповідач взяв на себе
зобов'язання продавати електричну
енергію позивачу для забезпечення
потреб електроустановок позивача, а
позивач у свою чергу зобов'язався
оплачувати вартість використаної
(купленої) електричної енергії та
здійснювати інші платежі згідно з
умовами цього Договору.

У п. 5 Додатку № 9 «Графік зняття показів
обліку електричної енергії», який є
невід'ємною частиною Договору сторони
погодили перелік об'єктів і точок
комерційного обліку ОСББ «Західні
ворота», а саме житловий будинок, до
якого відноситься котельня, технічне
приміщення та насосна.

Як зазначається у позовній заяві після
підписання Договору про постачання
електричної енергії від 24.12.2008 р. №
50022/01, ВАТ «Львівобленерго» почало
виставляти ОСББ «Західні ворота»
рахунки за спожиту електроенергію, яка
відпускається населенню та населеним
пунктам, а саме: рахунок №303812/38199 від
30.12.2008 р. за грудень 2008р. на суму 3 743,40
грн. (з ПДВ); рахунок №303901/75609-1 від 30.01.2009
р. за січень 2009 р. на суму 3 924,89 грн. (з
ПДВ); рахунок № 303902/12445-1 від 28.02.2009 р. за
лютий 2009 р. на суму 3 459,00 грн. (з ПДВ), з
розрахунком 20,3 коп. за 1 кВт год, тобто
за II тарифною групою.

Однак, починаючи з березня 2009 року
відповідачем почали виставлятись
позивачу рахунки за частину спожитої
електроенергії на підставі
роздрібного тарифу, що встановлений
для промислових споживачів та
прирівняних до них, комерційних,
сільськогосподарських виробників,
непромислових споживачів - І тарифної
групи, замість використовувати тариф
тільки для населення та населеного
пункту, тобто за II тарифною групою.

Як вбачається із матеріалів справи не
погоджуючись із застосуванням
відповідачем II тарифної групи при
розрахунку вартості спожитої
електроенергії щодо об'єктів котельня
та насосні позивач звертався до
відповідача із листами про перерахунок
вартості спожитої електроенергії.

Окрім цього, з огляду на спірність
питання щодо порядку застосування
тарифів за енергію, використану ОСББ
«Західні ворота» позивачем та
відповідачем направлялись на адресу
Національної комісії регулювання
електроенергетики запити про надання
роз'яснення щодо порядку застосування
тарифів.

Поряд з цим, виставлені відповідачем
рахунки на оплату електроенергії
позивач оплачував у повному обсязі, про
що свідчать надані суду платіжні
доручення про оплату за спожиту
електроенергію.

14.06.2014 р. надіслав на адресу ПАТ
«Львівобленерго» Претензію № 1 від
09.06.2011 р. про повернення зайво сплачених
коштів.

У вищевказаній претензії позивач із
посиланням на Договір № 50022/01 про
постачання електричної енергії від
24.12.2008 р., Лист НКРЕ № 3742/09/17-11 від 30.05.2011
р., Постанову НКРЕ № 309 від 10.03.1999 р.,
Закон України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку», Закон України «Про
житлово-комунальні послуги» просив ПАТ
«Львівобленерго» здійснити
перерахунок оплати спожитої ОСББ
«Західні ворота» електроенергії за
період з березня 2009 р. по травень 2011 р.
включно, повернути зайво перераховані
кошти в сумі 113 561,29 грн. та надалі
здійснювати нарахування за спожиту
ОСББ «Західні ворота» електричну
енергію згідно тарифів, що встановлені
для населених пунктів.

Листом від 20.06.2011 р. ПАТ
«Львівобленерго» в задоволенні
викладених у претензії вимог позивача
відмовило, вказуючи про те, що
нарахування за спожиту електричну
енергію було здійснено відповідно до
вимог чинного законодавства.

11.07.2012 р. позивач вдруге звернувся на
адресу відповідача із Претензією № 2
про повернення зайво сплачених коштів
на суму 171 165,78 грн. Проте в
задоволенні вказаної претензії
відповідач також відмовив листом №
112-4113 від 18.07.2012 р.

Як встановив суд тарифну групу, за якою
повинен був здійснюватися розрахунок
вартості спожитої електроенергії
сторони погодили у п. 5 Додатку № 9
«Графік зняття показів обліку
електричної енергії» до Договору про
постачання електричної енергії № 50022/01
від 24.12.2008 р.

Під час розгляду справи представниками
сторін було представлено суду два
примірники оригіналу Додатку № 9
«Графік зняття показів обліку
електричної енергії» до Договору №
50022/01 про постачання електричної
енергії від 24.12.2008 р. При дослідженні
наданих примірників суд встановив, що
тарифна група для об'єктів котельна та
насосні у даних примірниках різниться.

Так у примірнику оригіналу Додатку № 9,
який надав представник позивача для
об'єктів котельна та насосні значиться
II тарифна група, тоді як у примірнику
ПАТ «Львівобленерго» - I тарифна група.
При цьому, як встановлено судом, в
наданому відповідачем примірнику
Додатку № 9 містяться виправлення
номеру тарифної групи, виконані за
допомогою коректора. Таким чином
належним доказом у справі на
підтвердження факту погодження
сторонами умов Договору щодо тарифної
групи для розрахунку вартості
електричної енергії може слугувати
лише примірник оригіналу Додатку № 9,
який надано позивачем.

П. 5 Додатку № 9 до Договору про
постачання електричної енергії № 50022/01
від 24.12.2008 р. яким погоджено
застосування другої тарифної групи до
таких точок обліку як котельня і
насосні був предметом оскарження у
справі № 5015/4913/12, в якій ПАТ
«Львівобленерго» ставилось питання
про недійсність такої умови Договору.

Розгляд вищевказаного спору судами
першої, апеляційної та касаційної
інстанцій завершився прийняттям Вищим
господарським судом України постанови
від 18.09.2014 р., якою суд касаційної
інстанції залишив в силі постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 р. про
задоволення позовних вимог ПАТ
«Львівобленерго».

Таким чином п. 5 Додатку № 9 від 24.12.2008 р.
до Договору про постачання
електричної енергії № 50022/01 від 24.12.2008 р.
в частині тарифної групи (другої) таких
точок обліку як котельня і насосні
визнано недійсним.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши та
дослідивши докази по справі та
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог належить відмовити з наступних
підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку, при
цьому зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Як встановлено судом спірні
зобов'язання між сторонами виникли на
підставі Договору про постачання
електричної енергії № 50022/01 від 24.12.2008
р., відповідно до умов якого відповідач
здійснював продаж електроенергії
позивачу для забезпечення потреб
електроустановок.

Згідно п. 2.3.3. Договору позивач
зобов'язався оплачувати відповідачу
вартість електричної енергії згідно з
умовами додатків № 2 «Порядок
розрахунків» та № 9 «Графік зняття
показів засобів обліку електричної
енергії».

Згідно з умовами п. 1 Додатку № 2 до
Договору (Порядок розрахунків), оплата
позивачем вартості електричної
енергії здійснюється за чинними
тарифами, які встановлюються
відповідно до положень
нормативно-правових документів НКРЕ, -
згідно з Договором про постачання
електричної енергії. При цьому,
відповідно до умов п. 3 Додатку № 2,
вартість спожитої електричної енергії
визначається як добуток обсягу
електроенергії на тариф, який діяв на
кінець розрахункового періоду.

У п.п. 4., 6. Додатку № 2 від 26.05.2008 р.
сторони визначили, що остаточний
розрахунок відповідача за електричну
енергію, спожиту протягом
розрахункового періоду здійснюється
на підставі виставленого
постачальником електричної енергії
рахунку відповідно до даних про
фактичне споживання електричної
енергії, визначених за показами
розрахункових засобів обліку.
Тривалість періоду для оплати
отриманих рахунків не має перевищувати
5 операційних днів з дня отримання
рахунку.

Умовами п. 5 Додатку № 9 до Договору
визначено об'єкт електропостачання, а
саме житловий будинок № 134 на вулиці
Шевченка, у місті Львові, який (у
Додатку) зазначено з порядковим № 1. (Як
встановив суд у Договорі наявна описка
у визначенні номеру будинку, оскільки
йому фактично присвоєно номер 134-а.)
Крім того, без зазначення порядкових
номерів, у Додатку № 9 вказано також
наступні об'єкти: технічне приміщення,
котельня, дві насосні.

Як вбачається із п. 5 Додатку № 9, біля
кожного із вищевказаних об'єктів
зазначено індивідуальні номери
приладів обліку електричної енергії, а
отже кожен із об'єктів обладнаний
окремим приладом комерційного обліку.

Також, у п. 5 Додатку № 9 наявні дані
стосовно класу (ступеня) напруги: 6,0
кВ і тарифної групи: ІІ. При цьому II
тарифна група встановлена для всіх із
вище перелічених об'єктів.

Однак, як вже зазначалося постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 р. у
справі № 5015/4913/12, залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 18.09.2014 р., п. 5 Додатку № 9
від 24.12.2008 р. до Договору про постачання
електричної енергії № 50022/01 від
24.12.2008 р., укладеного між ПАТ
«Львівобленерго» та ОСББ «Західні
ворота» в частині тарифної групи
(другої) таких точок обліку - котельня
і насосні визнано недійсним.

З огляду на те, що у справі № 5015/49/13
брали участь ті ж самі сторони,
встановлені постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
03.04.2014 р. та постановою Вищого
господарського суду України від 18.09.2014
р. у справі № 5015/4913/12 факти мають
преюдиційне значення, для вирішення
даного спору.

У відповідності до ст. 236 ЦК України,
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

Отже, з огляду на те, що умова Договору
про погодження тарифної групи котельні
та насосних визнана судом недійсною,
при визначенні порядку нарахування
плати за електричну енергію щодо
вказаних точок обліку слід керуватися
нормами законодавства, чинного на
момент існування спірних
правовідносин.

Згідно приписів ст. 13 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій, зокрема,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
відносяться до житлово-комунальних
послуг.

Статтею 1 Закону України "Про
електроенергетику" встановлено,
що електрична енергія є товарною
продукцією, призначеною для
купівлі-продажу.

Взаємовідносини, які виникають в
процесі продажу і купівлі електричної
енергії між виробниками або
постачальниками електричної енергії
та споживачами (на роздрібному ринку
електричної енергії), регулюються
Правилами користування електричною
енергією, затвердженими Постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України № 28 від
31.07.1996 року.

Дія цих Правил поширюється на всіх
юридичних осіб та фізичних осіб (крім
населення). Норми розділів "Загальні
положення", "Межі балансової належності
та експлуатаційної відповідальності
сторін", "Особливості постачання
електричної енергії для населених
пунктів" поширюються на всіх юридичних
осіб та фізичних осіб (крім населення),
тобто на всіх споживачів без винятку (п.
1.1.).

Згідно визначення, що міститься у ст.
1 Закону України "Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку" об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку - це
юридична особа, створена власниками
для сприяння використанню їхнього
власного майна та управління,
утримання і використання неподільного
та загального майна.

У п. 1.2. ПКЕЕ передбачено, що населеним
пунктом вважається юридична особа -
споживач (власник електроустановок
населеного пункту або уповноважена
власником (співвласниками)
експлуатаційна організація, в
господарському віданні якої є
електроустановки населеного пункту),
та яка об'єднує населення на визначеній
території та утримує ці
електроустановки з метою забезпечення
електричною енергією споживачів
населеного пункту; споживачі
населеного пункту - це населення,
електроустановки якого приєднані до
технологічних електричних мереж
населеного пункту та яке
розраховується за використану
електричну енергію з населеним
пунктом.

Таким чином, у разі укладення між ОСББ
та енергопостачальною організацією
договору про постачання електричної
енергії для забезпечення електричною
енергією споживачів населеного пункту,
ОСББ підпадає під визначення
"населений пункт".

Особливості постачання електричної
енергії для населених пунктів
визначені розділом 12 ПКЕЕ.

Так, відповідно до п. 12.3. Правил
населений пункт на підставі договору
про постачання електричної енергії
здійснює закупівлю електричної
енергії у постачальника електричної
енергії з метою її подальшого
використання споживачами населеного
пункту для задоволення
комунально-побутових потреб
споживачів населеного пункту, для
технічних цілей та інших потреб
населеного пункту. За обсяг закупленої
електричної енергії з постачальником
електричної енергії розраховується
населений пункт відповідно до умов
договору.

Положення п. 12.4. Правил передбачають,
що закупівля електричної енергії у
постачальника за рахунок коштів
споживачів населеного пункту, умови
використання електричної енергії,
розрахунків за неї, умови технічного
забезпечення електропостачання
електроустановок споживачів
населеного пункту, утримання та
обслуговування технологічних
електричних мереж населеного пункту
регулюються установчими документами
населеного пункту та/або укладеними у
встановленому законодавством порядку
договорами між споживачами населеного
пункту та населеним пунктом щодо
обслуговування технологічних
електричних мереж населеного пункту.

Пунктом 12.16. Правил визначено, що до
населення та населених пунктів у
частині використання електричної
енергії на комунально-побутові потреби
не застосовується нарахування
підвищеної вартості різниці між
фактично спожитою і договірною
величиною обсягу електричної енергії
та між найбільшою величиною
потужності, що зафіксована протягом
розрахункового періоду, та договірною
величиною потужності.

Порядок застосування тарифів на
електричну енергію, що відпускається
населенню і населеним пунктам,
затверджений постановою
Національної комісії регулювання
електроенергетики України від 10.03.1999
року № 309 (чинна на момент укладення
Договору), встановлює тарифи на відпуск
електроенергії населенню для різних
індивідуальних побутових потреб у
жилих будинках, квартирах, гуртожитках;
для потреб особистих підсобних
господарств, присадибних і садових
ділянок, дач; освітлення гаражів та
боксів для особистих автомобілів та
човнів. До комунально-побутових потреб
населення належать індивідуальні
витрати електроенергії на побутове
освітлення, опалення, приготування їжі,
не пов'язану з отриманням доходів
роботу електричних побутових
пристроїв (пральних машин,
холодильників тощо), приватної
комп'ютерної та оргтехніки,
санітарно-гігієнічні та культурні
потреби.

Із аналізу змісту вищенаведеної
правової норми слідує висновок, що
оплачувати електроенергію відповідно
до положень Порядку, мають право
споживачі, які розраховуються за
загальним розрахунковим лічильником
та забезпечують споживання
електроенергії безпосередньо
населенням в окремих жилих будинках,
квартирах, гуртожитках, а також
безпосередньо задовольняють потребу
населення в комфортному користуванні
житловим фондом, тобто використовують
електроенергію на технічні цілі
житлових будинків для підтримки
нормального функціонування систем їх
електротехнічного обладнання.

У разі, якщо для централізованого
постачання води та тепла споживачам,в
тому числі і виключно населенню
(тобто для задоволення комунально -
побутових потреб), використовується
цілісний майновий комплекс
інженерного обладнання або окремо
збудовані технічня споруди, які
забезпечують технологічний процес
надання послуг з тепло- або
водопостачання, електрична енергія не
є спожитою на технічні цілі населених
пунктів, вона є ресурсом, що
використовується у господарській
діяльності.

Як вбачається із Додатку до Договору
про постачання електричної енергії №
50022/01 від 24.12.2008 р. котельня за адресою: м.
Львів, вулю Шевченка, 134а є цілісним
майновим комплексом інженерного
обладнання в окремо збудованій
споруді, яка забезпечує технологічний
процес надання централізованих послуг
споживачам з теплопостачання.
Електрична енергія, яка споживається
котельнею, не використовується на
технічні цілі ОСББ "Західні ворота", а
використовується у господарській
діяльності ОСББ "Західні ворота" -
наданні комунальних послуг у формі
центрлізованого теплопостачання(п. 1,2
Додатку).

Постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 06.05.98 № 564 затверджена Тимчасова
методика розрахунку роздрібного
тарифу на спожиту електроенергію,
тарифу на передачу електроенергії
місцевими (локальними) електромережами
та тарифу на постачання
електроенергії, якою визначено, що усі
споживачі електричної енергії об'єдані
у дві групи: 1 група - суб'єкти
господарської діяльності та фізичні
особи - підприємці, 2 група - міське та
сільське населення.

Відповідно до встановлених
повноважень Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, наділена повноваженнями
надавати роз'яснення щодо застосування
тарифів на електричну енергію.

З наявних в матеріалах справи листів
Національної комісії регулювання
електроенергетики України № 5565/09/17-09
від 19.08.2009 р., № 30-13-18/185 від 10.08.2011 р., які
адресовані ОСББ «Західні ворота»
вбачається, що оплата електричної
енергії, спожитої на потреби
господарської діяльності, яка
використовується для роботи котельні і
насосних, здійснюється, виходячи із
рівня роздрібного тарифу на електричну
енергію.

Враховуючи вищенаведене, суд
погоджується із доводами відповідача
про правомірність нарахування плати за
електропостачання котельні та
насосу по тарифу, який визначений для
першої групи споживачів, оскільки така
використовується для провадження
господарської діяльності.

Окрім того, слід вказати, що як
встановлено Львівським апеляційним
господарським судом у Постанові від
03.04.2014 р. між ПАТ «Львівобленерго» та
ОСББ «Західні ворота» було укладено
додаткову угоду від 24.03.2012 р. про
внесення змін до Договору про
постачання електричної енергії № 50022/01
від 24.12.2008 р., в якій погоджено, що
котельня та насосна все ж таки є
об'єктами електропостачання першої
тарифної групи.

Із врахуванням вищенаведеного, суд
прийшов до висновку, що вказану в
рахунках на оплату вартість спожитої
електричної енергії було визначено
відповідачем у відповідності до вимог
чинного законодавства, а відтак доводи
позивача про зайво перераховані кошти
в сумі 171 165,78 грн. на оплату спожитої
електричної енергії є безпідставними.

Таким чином в задоволенні позовних
вимог належить відмовити повністю.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

Судовий збір, згідно із ст. 49 ГПК
України, покладається на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст.4-3, 33, 34, 43, 49, 82-84 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 31.10.2014 р.

Суддя
Ділай У.І.