номер провадження справи 3/70/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2014
Справа № 908/3131/14

м. Запоріжжя

За позовом: Концерну "Міські теплові
мережі" (юридична адреса: 69091, м.
Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137,
фактична адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул.
Адмірала Ушакова, 251, ідентифікаційний
код 32121458)

до відповідача: Приватного
підприємства "НІК" (69093, м. Запоріжжя,
вул. Узбекистанська, 15,
ідентифікаційний код 32040369)

про стягнення заборгованості в сумі 3
512, 16 грн.

Суддя Соловйов В.М.

при секретарі Прокопенко М.О.

Представники:

від позивача: Лойко А.О., юрисконсульт,
довіреність № 9092/27 від 30.12.2013р.

від відповідача: Маловічко А.Г.,
довіреність № б/н від 01.10.2014р.

Концерн "МТМ" звернувся до
господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
відповідача ПП "НІК" про стягнення з
відповідача на користь Концерну "МТМ"
заборгованості за договором
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 704369 від 10.04.2013р. в
сумі 4 195, 68 грн.

Відповідно до протоколу розподілу
справ між суддями від 29.08.2014р.
автоматизованою системою
документообігу суду позовну заяву
передано на розгляд судді Соловйову
В.М.

Позовні вимоги мотивовані обставинами,
викладеними у позовній заяві, та
обґрунтовані ст. 11, 15, 16, 96, 509, 526, 530, ЦК
України, ст. 1, 2, 193, 276 ГК України, ст. 1, 2,
54-57, 66, 67, 82 ГПК України, Законом України
"Про теплопостачання", Законом України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
"Правилами користування тепловою
енергію".

Ухвалою від 01.09.2014р. позовна заява
прийнята до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/3131/14, справу
до розгляду в засіданні господарського
суду призначено на 17.09.2014р. об 11 год. 20
хв.

Ухвалою від 17.09.2014р. розгляд справи
відкладений на 02.10.2014р. об 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 02.10.2014р. оголошено
перерву до 29.10.2014р. об 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні 29.10.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повідомлено, що повне рішення
буде складено 03.11.2014р.

Під час розгляду представники сторін
вимогу про здійснення фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не заявляли.

В судовому засіданні 29.10.2014р.
представник позивача підтримала заяву
про зменшення позовних вимог від
28.10.2014р. № б/н та просить суд стягнути з
відповідача на користь Концерну "МТМ"
борг за спожиту теплову енергію в сумі 3
512, 16 грн. з урахуванням сплати
відповідачем 29.10.2014р. суми у розмірі 683,
52 грн.

Право позивача до прийняття рішення по
справі зменшити розмір позовних вимог
передбачене ч. 4 ст. 22 ГПК України.

В абзаці 1 пункту 3.10 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" роз'яснено, що під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже,
у разі прийняття судом зміни (в бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення. При цьому питання щодо
повернення зайво сплаченої суми
судового збору у зв'язку із зменшенням
позовних вимог вирішується
господарським судом на загальних
підставах і в порядку, визначеному
законодавством.

Отже, заява Концерну "МТМ" про зменшення
позовних вимог прийнята судом,
оскільки такі дії позивача не
суперечать законодавству і не
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Крім того, представник позивача
підтримала клопотання від 16.10.2014р. про
залучення до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог, на предмет спору на
стороні позивача МКП "Основаніє"
(а.с.94-95).

Клопотання обґрунтоване тим, що у
приписі від 17.12.2013р., виданого МКП
"Основаніє" на адресу ПП "НІК", слідує, що
станом на 17.12.2013р. у будинку № 69 по
вул. Л. Чайкіної м. Запоріжжя було
відсутнє централізоване опалення.

Натомість, з супровідним листом від
31.10.2013р. вих. 6603/05 до Концерну "МТМ"
надійшов перелік житлових будинків,
які знаходяться на балансі МКП
"Основаніє", відповідно до якого
теплоносій до будинку № 69 по вул. Л.
Чайкіної м. Запоріжжя було надано об 11.00
год. 29 жовтня 2013р.

Відтак, інформація стосовно подачі
теплоносія до вказаного будинку є
протилежною та суперечить одна іншій.

У зв'язку з цим, Концерном "МТМ" 15.10.2014р.
до МКП "Основаніє" було направлено лист
з проханням роз'яснити, в якому саме
документі викладена правдива
інформація.

Концерн "МТМ" вважає, що оскільки даний
доказ підтверджує період постачання
теплової енергії до об'єкту та фактично
вплине на вирішення спору по суті, тому
у даному випадку є доцільним залучити
МКП "Основаніє" до розгляду справи в
якості третьої особи.

Представник відповідача заперечив
проти даного клопотання, вважає його
необґрунтованим.

Розглянувши клопотання Концерну "МТМ",
суд вважає, що воно не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1-3 ст. 27 ГПК України, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
прокурора. Якщо господарський суд при
прийнятті позовної заяви, вчиненні дій
по підготовці справи до розгляду або
під час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору. У
справах щодо майна господарських
організацій, у статутному капіталі
яких є корпоративні права держави,
господарський суд залучає орган
державної влади, що здійснює
управління корпоративними правами, до
участі у справі як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору.

У заявах про залучення третіх осіб і у
заявах третіх осіб про вступ у справу
на стороні позивача або відповідача
зазначається, на яких підставах третіх
осіб належить залучити або допустити
до участі у справі.

Питання про допущення або залучення
третіх осіб до участі у справі
вирішується господарським судом, який
виносить з цього приводу ухвалу.

Відповідно до приписів абзацу 4 пункту
1.6 постанови пленуму Вищого
господарського суд України від 26.12.2011р.
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", питання про
допущення або залучення третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, до участі у справі
вирішується ухвалою суду про прийняття
позовної заяви до розгляду (із
зазначенням про це в ухвалі про
порушення провадження у справі) або під
час розгляду справи, але до прийняття
господарським судом рішення, з
урахуванням того, чи є у цієї особи
юридичний інтерес у даній справі.

Заявляючи клопотання, Концерн "МТМ"
жодним чином не обґрунтував те, яким
саме чином рішення з господарського
спору по цій справі може вплинути на
права або обов'язки МКП "Основаніє" щодо
однієї з сторін.

Оцінка ж доказів здійснюється судом у
відповідності до приписів ст. 43 ГПК
України, згідно якої господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що за період з 24.03.2013р. по
лютий 2014р. та з березня по квітень 2014р.
він відпустив відповідачу теплову
енергію на суму 4 195, 68 грн., проте
відповідач неналежним чином виконав
свої грошові зобов'язання та сплатив
29.10.2014р. за спожиту теплову енергію лише
683, 52 грн.

Таким чином, заборгованість складає 3
512, 16 грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні 29.10.2014р. підтримав
заперечення проти позовної заяви та
доповнення до заперечення проти
позовної заяви від 27.10.2014р. вих. № 408.
Зокрема зазначив, що у період з 24.03.2013р.
по середину лютого 2014р. послуги з
постачання теплової енергії позивачем
відповідачу не надавались, оскільки
орендар (ТОВ "Агенція нерухомості
"Кічкас") котрий орендував приміщення,
під час звільнення приміщень
демонтував всі наявні прибори
опалення, у зв'язку із чим відповідач,
неодноразово звертався до позивача для
того, щоб прислати комісію для
фіксування факту демонтажу системи
опалення й фактичної її відсутності.

Для уникнення фіксації цього факту
13.06.2013р. листом № 867/04 Концерн "МТМ"
відмовив відповідачеві у направленні
комісії для фіксації факту відсутності
можливості постачати теплову енергію.

Ще одним документом, котрий
підтверджує відсутність системи
опалення, є акт обстеження системи
теплопостачання від 13.01.2014р., в якому не
зафіксовано жодного опалювального
обладнання, а в той же час після його
встановлення відповідач актом
від 07.03.2014р. вже зафіксував все наявне у
спірних приміщеннях теплове
обладнання.

Крім того, відсутність приборів
опалення станом на 17.12.2013р.
підтверджується і приписом МКП
"Основаніє", згідно якого зобов'язано
відповідача виконати монтаж системи
опалення у належних відповідачу
приміщеннях.

Після встановлення приборів опалення у
лютому 2014р. відповідачем виконано
відповідний розрахунок теплового
навантаження, на підставі котрого суд
зобов'язав останнього укласти договір
постачання теплової енергії.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі рішення господарського
суду Запорізької області від 17.02.2014р. по
справі № 908/1877/13 (суддя Алейникова Т.Г.)
між ПП "НІК" (Споживач) та Концерном "МТМ"
(Теплопостачальна організація) було
укладено договір купівлі - продажу
теплової енергії в гарячій воді № 704369
від 10.04.2013р.

За цим договором Теплопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
відпустити теплову енергію в гарячій
воді Споживачу (за Державним
класифікатором продукції та послуг ДК
016:2010 код 35.30.1 - пара та гаряча вода;
постачання пари, гарячої води), а
Споживач зобов'язується прийняти та
оплатити її вартість за діючими
тарифами (цінами) в терміни та порядку,
встановленими умовами цього Договору
та додатками до Договору, що є його
невід'ємними частинами (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 2.1 Договору, Теплова енергія
відпускається Споживачу в Гкал згідно
з Додатком 1 до цього договору в гарячій
воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - на протязі
опалювального періоду;

- підігрів води - за наявної можливості;

- кондиціювання - по замовленню
Споживача;

- інші технологічні потреби - по
замовленню Споживача.

В пункті 2.2 Договору сторони
передбачили, що нові, реконструйовані
та технічно переоснащені системи
теплоспоживання, перед їх введенням в
експлуатацію мають бути пред'явлені
замовником відповідним органам
Державної інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії та
Теплопостачальній організації,
оформленням відповідного акту.

Відповідно до п.п. 4.2.1 Договору,
Теплопостачальна організація
зобов'язана забезпечувати надійне
постачання теплової енергії
відповідно до умов договору за
винятком нормативно встановлених
перерв, або за затвердженим
уповноваженим органом місцевого
самоврядування іншим режимом
постачання теплової енергії для
потреб, ніж визначені у Додатку №1 до
даного договору. Допустиме відхилення
обсягів теплової енергії від
договірної, яка постачається споживачу
протягом доби на межи експлуатаційної
відповідальності, не повинне
перевищувати 10 %.

Облік споживання теплової енергії на
потреби опалення та гарячого
водопостачання проводиться за
приладами комерційного обліку або
розрахунковим способом (п.5.1 Договору).

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що
розрахунки за даним договором
здійснюються в грошовій або в іншій
формі, що не заперечує діючому
законодавству, згідно з діючими на час
розрахунків тарифами (цінами),
затвердженими в установленому порядку,
на підставі показань вузла обліку
теплової енергії, а у випадках їх
відсутності - відповідно до обсягів
фактично спожитої теплової енергії,
розрахованих згідно законодавства та
умов договору.

Розрахунковим періодом є календарний
місяць (п. 6.2 Договору).

Як передбачено в п. 6.3 Договору,
підставою для розрахунків Споживача з
теплопостачальною організацією є
рахунок та акт приймання - передачи.

Відповідно до п. 6.4 Договору, Споживач
зобов'язаний до 20 числа місяця,
наступного за розрахунковим,
перерахувати на розрахунковий рахунок
Теплопостачальної організації суму
заборгованості за спожиту теплову
енергію. Споживач має право робити
передоплату.

За приписами п. 6.5 Договору, при
наявності приладів комерційного
обліку - обсяги спожитої теплової
енергії визначаються за фактичними
показниками приладів обліку.

Споживачам, що не мають приладів
комерційного обліку, обсяги фактично
спожитої теплової енергії
визначаються згідно з договірними
тепловими навантаженнями з
урахуванням середньомісячної
температури зовнішнього повітря,
холодної води та кількості годин (діб)
роботи тепловикористовуючого
обладнання Споживача у розрахунковому
періоді.

Пунктами п. 6.7, 6.7.1 Договору унормовано,
що Споживач з 10 по 12 число місяця,
наступного за розрахунковим, повинен
отримати від Теплопостачальної
організації за адресою: вул.
Фундаментальна, буд. № 3, тел. 222-77-24,
документи за розрахунковий період:

- рахунок-фактуру;

- акт приймання-передачи теплової
енергії;

- податкову накладну (платникам ПДВ)

Отриманий Акт приймання-передачи
теплової енергії Споживач повинен
підписати, оформити належним чином та
повернути на адресу Теплопостачальної
організації на протязі п'яти днів з
дати отримання. Датою отримання акту
вважається:

- при отриманні нарочним - дата вручення
представнику Споживача;

- при направленні рекомендованим
листом - дата, зазначена у відбитку
поштового штемпеля на документі, що
зроблений поштовим відділенням та
підтверджує відправлення, з
урахуванням поштового пробігу
документа (по місту-3 дні, по області - 5
днів, по Україні - 7 днів).

Згідно вимогам п.п. 6.7.2 Договору, у разі
неотримання Теплопостачальною
організацією підписаного Акту
приймання-передачі, або обґрунтованих
заперечень в його підписанні, у термін,
встановлений п. 6.7.1. договору, акт
підписується Теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його Споживачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженим і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому розрахунковий
період.

В разі наявності заперечень щодо даних,
зазначених в Акті, Споживач
зобов'язаний надати Теплопостачальній
організації нормативно обґрунтовані
письмові заперечення до даного Акту з
додаванням відповідних документів та
погодити з Теплопостачальною
організацією всі розбіжності у
встановлений пунктом 6.7.1. договору
строк. При отриманні заперечень в
підписанні Акту та доказів в
обґрунтування заперечень до нього,
Теплопостачальна організація
розглядає їх та надає відповідь про
прийняття або відмову у прийнятті
заперечень. При прийнятті заперечень
до акту вносяться відповідні
коригування в Акті наступного місяця. У
разі відмови у прийнятті заперечень,
Теплопостачальна організація надає
нормативно обґрунтовану відповідь та
вважає акт прийнятим до розрахунку,
якщо цей акт в місячний строк не буде
оскаржений Споживачем в судовому
порядку.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що цей
Договір набирає чинності з дня його
підписання і діє до 31.03.2014 року.

Умови Договору застосовуються до
відносин між Споживачем і
Теплопостачальною організацією, які
виникли до його укладання - з 24.03.2013
року. Термін дії Договору, а також його
певні умови, можуть бути переглянуті за
узгодженням сторін на підставах та у
відповідності до діючого
законодавства України.

Відповідно до акту приймання - передачі
теплової енергії від 30.03.2014р.
відповідачу було нараховано 17 280, 31 грн.
за спожиту теплову енергію.

Актом приймання - передачі теплової
енергії від 31.03.2014р. на підставі рішення
господарського суду Запорізької
області від 17.02.2014р. № 908/1877/13 позивачем
було здійснено перерахування шляхом
зняття нарахувань з 23.04.2013р. по 31.03.2013р.
за квітень, жовтень, листопад, грудень
2013р., за січень, лютий 2014р. за теплову
енергію згідно договору № 704369 від
03.03.2014р. на суму 13 768, 15 грн.

В подальшому відповідачу були
виставлені акти приймання - передачі
теплової енергії від 31.03.2014р. на суму 509,
48 грн. та від 30.04.2014р. на суму 174, 04 грн.

Відповідач свої грошові зобов'язання
за договором купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді від 10.04.2013р. №
704369 не виконав належним чином та
здійснив оплату спожитої теплової
енергії лише 27.10.2014р. на суму 683, 52 грн.

Доказів оплати відповідачем спожитої
теплової енергії на суму 3 512, 16 грн. під
час судового розгляду сторонами до
матеріалів справи не надано.

Оцінивши представлені докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Правовідносини сторін є
господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Підстави виникнення господарських
зобов'язань визначені в ст. 174 ГК
України. Зокрема, господарські
зобов'язання можуть виникати:

з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов'язує
настання правових наслідків у сфері
господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, що
визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Застосування господарських санкцій до
суб'єкта, який порушив зобов'язання, не
звільняє цього суб'єкта від обов'язку
виконати зобов'язання в натурі, крім
випадків, коли інше передбачено
законом або договором, або управнена
сторона відмовилася від прийняття
виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

В даному випадку підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору, є договір купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді від
10.04.2013р. № 704369.

Даний договір укладений між сторонами
за позовом Концерну "МТМ" на підставі
рішення господарського суду
Запорізької області від 17.02.2014р. по
справі № 908/1877/13, яке ніким не було
оскаржене і вступило в законну силу
03.03.2014р.

Згідно ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу
України, день набрання чинності
рішенням суду, яким вирішено питання
щодо переддоговірного спору,
вважається днем укладення
відповідного господарського договору,
якщо рішенням суду не визначено інше.

Пунктом 10.1 договору від 10.04.2013р. № 704369
визначено, що цей Договір набирає
чинності з дня його підписання і діє до
31.03.2014р.

Умови Договору застосовуються до
відносин між Споживачем і
Теплопостачальною організацією, які
виникли до його укладання - з 24.03.2013
року.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

У справі, що розглядається,
перерахування на розрахунковий
рахунок позивача коштів за спожиту
теплову енергію повинно бути здійснено
до 20 числа місяця, наступного за
розрахунковим (п. 6.4 Договору).

Статтею 526 ЦК України унормовано, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За приписами ст. 202 ГК України,
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду.

До відносин щодо припинення
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (частина 1
статті 599 ЦК України).

Підстави для припинення зобов'язання
за договором купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді від 10.04.2013р. №
704369, які визначено главою 50 ЦК України,
відсутні.

Частиною 1 статті 625 ЦК України
унормовано, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Заборгованість відповідача
підтверджена донарахуваннями за
теплову енергію (а.с.41-43), коригуючими
рахунками за теплову енергію(а.с.44-46),
рахунками за теплову енергію (а.с.47),
актом приймання-передачі теплової
енергії від 30.03.2014р. на суму 17
280,31 грн. (а.с.48), корегуючим актом
приймання-передачі теплової енергії
від 31.03.2014р. на суму 13 768,15 грн.
(а.с.49), актом приймання-передачі
теплової енергії від 31.03.2014р. на суму
509,48 грн. (а.с.50) та актом
приймання-передачі теплової енергії
від 30.04.2014р. на суму 174,04 грн.

Зазначені акти приймання-передачі
теплової енергії на загальну суму 4 195, 68
грн. оформлені позивачем відповідно до
п.п. 6.7.1, 6.7.2 договору купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді від
10.04.2013р. № 704369 і вважаються погодженими
сторонами.

Тому вказані акти є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в них розрахунковий період.

Враховуючи встановлений судом факт
неповного виконання ПП "НІК" грошових
зобов'язань, вимоги про стягнення з
відповідача суми основного боргу в
розмірі 3 512, 16 грн. є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Заперечення відповідача стосовно того,
що у період з 24.03.2013р. по середину лютого
2014р. послуги з постачання теплової
енергії йому позивачем не надавались,
спростовуються наступним.

Частиною третьою ст. 35 ГПК України
визначено, що обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

В пункті п. 2.6 постанови від 26.12.2011р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" пленум Вищого
господарського суду України роз'яснив
господарським судам, що не потребують
доказування преюдиціальні обставини,
тобто встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, - при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини. При цьому не має значення,
в якому саме процесуальному статусі
виступали відповідні особи у таких
інших справах - позивачів,
відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиційне значення для
господарського суду має й вирок суду в
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили, якщо
господарський суд розглядає справу про
правові наслідки дій чи бездіяльність
особи, щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, і лише в питаннях, чи
мало місце діяння та чи вчинене воно
цією особою.

Преюдиціальне значення процесуальним
законом надається саме обставинам,
встановленим судовими рішеннями (в
тому числі в їх мотивувальних
частинах), а не правовій оцінці таких
обставин, здійсненій іншим судом.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 17.02.2014р. у
справі № 908/1877/13 за позовом
Концерну "МТМ" в особі філії Концерну
"МТМ" Заводського району до відповідача
ПП "НІК" про зобов'язання укласти
договір купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді було
встановлено, що Балансоутримувачем
житлового будинку № 69 по вул. Л.
Чайкіної м. Запоріжжя є МКП "ОСНОВАНІЄ".

Цим же рішенням господарського суду
встановлено наступні обставини:

"Відповідно до актів готовності до
опалювального періоду від 11.09.2012р. та
06.09.2013р. які були підписані, в межах
проведення перевірок готовності до
опалювального період), представниками
позивача та балансоутримувачем
будинку - МКП "ОСНОВАНІС", система
теплопостачання була підготовлена до
прийняття теплоносія.

Відповідно до рішень виконавчого
комітету Запорізької міської ради № 388
від 25.10.2012р. "Про початок
опалювального сезону 2012-2013 років у м.
Запоріжжя" та № 433 від 04.10.2013р.
"Про початок опалювального сезону 2013-2014
років у м. Запоріжжя"
позивачем було проведено включення
опалення житлових будинків та вжито
необхідні заходи щодо запуску
внутрішньо будинкових систем опалення
приміщень установ, організацій та
житлових будинків.

Доказом отримання теплоносія до
системи теплопостачання є перелік
житлових будинків, що отримали теплову
енергію у 2012-2013, 2013-2014 опалювальних
періодах, наданих МКП "ОСНОВАНІЄ".

Позивачем у повному обсязі
виконувалися обов'язки покладені на
нього - поставлялася теплова енергія на
житловий будинок в цілому та зокрема в
приміщення відповідача.

На адресу позивача від 24.12.2014р. надійшов
листа відповідача з вимогою обстеження
системи опалення в нежитловому
приміщенні № 34 у буд. № 69 по
вул. Л. Чайкіної у м. Запоріжжя та
виготовлення розрахунку теплового
навантаження на приміщення.

13.01.2014р. представниками позивача разом
з представником балансоутримувача
будинку - МКП "ОСНОВАНІЄ" та
представником відповідача було
складено акт в якому зазначено, що у
приміщенні здійснено переобладнання
внутрішньої системи опалення без
проектно-технічна документація на
переобладнання внутрішньої системи
опалення приміщення. Також, вказано
заходи, які повинен виконати власник
приміщення, а саме: надати
проектно-технічну документацію до
позивача.

Проте, станом на 15.01.2014р. відповідач для
отримання технічної умов до позивача
не звертався".

Оскільки дане рішення господарського
суду Запорізької області набрало
чинності з 03.03.2014р., в апеляційному та
касаційному порядку не оскаржувалось і
за нововиявленими обставинами не
переглядалось, зазначені обставини
отримання відповідачем Приватним
підприємством "НІК" від Концерну "МТМ"
теплової енергії у 2012-2013, 2013-2014
опалювальних періодах (а відтак, і в
період з 24.03.2013р. по лютий 2014р. та з
березня по квітень 2014р.), не потребують
доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 44, 49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
відповідача повністю, оскільки спір
виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємства "НІК" (69093, м. Запоріжжя,
вул. Узбекистанська, 15,
ідентифікаційний код 32040369) на користь
Концерну "Міські теплові мережі"
(юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, 137, фактична адреса: 69057, м.
Запоріжжя, вул. Адмірала Ушакова, 251,
ідентифікаційний код 32121458) 3 512 (три
тисячі п'ятсот дванадцять) грн. 16 коп.
боргу за отриману теплову енергію в
гарячій воді та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
витрат на судовий збір.

3. Повне рішення складено 03.11.2014р.

Суддя
В.М. Соловйов