ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.Справа № 922/3793/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання
Кролівець М.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Реал-банк" м. Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Лутара", м. Лисичанськ
про стягнення заборгованості в
розмірі 7 974 525,47 грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Реал-банк" м. Харків (позивач)
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Лутара", м. Лисичанськ про
стягнення заборгованості в розмірі 7 974
525,47 грн. В обґрунтування позовних
вимог, позивач посилається на
неналежне виконання покладених на
відповідача обов`язків за Договором
про надання кредитної лінії № 73 від
10.02.2011 року, з урахуванням укладених між
сторонами додатків до Договору, з
терміном повернення кредиту 07.02.2014
року, в частині повної та своєчасної
повернення одержаного кредиту та
сплати нарахованих процентів з
користування кредитом, з урахуванням
чого та враховуючи приписи ст. ст. 525 - 526,
611, 1054 Цивільного Кодексу України, ст.ст.
193, 229 Господарського кодексу України,
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість за кредитом в розмірі 6
600 00,00 грн., заборгованість за
процентами в розмірі 1 374 525,47 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08.09.2014 року
було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд у
відкритому судовому засіданні на 06.10.2014
року о 11:15 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 06.10.2014 року
розгляд справи було від 16.10.2014 року о 10:30
год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16.10.2014 року
розгляд справи було від 06.11.2014 року о 10:30
год.

Представник позивача в призначене
судове засідання не з'явився,
документів, витребуваних ухвалою суду
не надав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Представник відповідача в судове
засідання свого представника не
направив, відзив на позов та докази на
виконання ухвали суду про порушення
провадження у справі не надав. Разом з
тим, до господарського суду
Харківської області 28.10.2014 року
повернулась ухвала суду від 08.09.2014 року,
з поштовою довідкою з відміткою "за
закінченням терміну зберігання".

У постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від 26
грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначає, що в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд вважає, що відповідач,
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце судового засідання.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, а також з
огляду на те, сторони були попередженні
про розгляд справи за наявними
матеріалами у разі їх нез'явлення в
засідання суду, суд згідно за статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України розглядає справу за наявними в
ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення присутніх
представників сторін, повністю,
всесторонньо, за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, оцінивши надані
сторонами докази та надаючи правову
кваліфікацію викладеним обставинам
справи з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог
учасників судового процесу,
користуючись принципом об'єктивної
істини, принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд,
виходить з наступного.

10.02.2011 року між Публічним акціонерним
товариством „РЕАЛ БАНК" (банк, позивач)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Лутара", м. Лисичанськ
(позичальник, відповідач) укладений
договір №73 про надання кредитної лінії
з усіма додатковими угодами до нього
(Кредитний договір), згідно з яким
Відповідач отримав кредит у сумі 8 700
000,00 грн. (вісім мільйонів сімсот
гривень 00 копійок) на умовах сплати
процентів за користування кредитом та
терміном остаточного повернення
Кредиту 07 лютого 2014 року.

Процентна ставка за користування
Кредитом - 18 (вісімнадцять) процентів
річних (згідно з Додатковою угодою
№10/71/1 від 31 липня 2013 року).

Мета кредиту - на поповнення обігових
коштів та ведення господарської
діяльності (п. 1.7 Кредитного договору).

За умовами Кредитного договору, кошти
надавалися відповідачу на умовах їх
забезпеченості, цільового
використання, строковості, повернення
та платності.

Так, п. 4.2. Кредитного договору
передбачено, що відповідач
зобов'язувався використати кредит па
зазначені в договорі цілі та
забезпечити повернення одержаного
кредиту та сплату нарахованих
процентів за користування кредитом.

Залученими до матеріалів справи
виписками позивача про рух коштів між
ним і відповідачем підтверджується
виконання позивачем своїх зобов'язань
за Кредитним договором належним чином
та в повному обсязі, та надання
Відповідачу обумовлених кредитних
коштів (арк.с.31-42). Цими ж виписками про
рух коштів підтверджується
невиконання Відповідачем своїх
зобов'язань за Кредитним договором
щодо повернення суми кредиту та сплати
процентів належним чином та в повному
обсязі, що призвело до накопичення
заборгованості в розмірі
6870065,21 грн..

04.04.2013 року відповідно до Договору №23
про заміну сторони в зобов'язанні,
сторони домовилися про переведення
боргу ТОВ з іноземними інвестиціями
"Лутара" на нового позичальника ТОВ
"Лутара Трейд".

Згідно з п. 10 Договору №23 про заміну
сторони в зобов'язанні внесені зміни до
п. 2.5. Кредитного договору, а саме:
кредит передається шляхом
перерахування з кредитних рахунків
Позичальника-2 №342, №342, та
рахунків нарахування процентів
№342, №342, відкритих в ЛФ ПАТ
"РЕАЛ БАНК", код банку 24181638 на кредити,
рахунки та рахунки нарахування
процентів Позичальника-1 №371,
№371, та рахунків нарахування
процентів №371, №206943.0112371,
відкритих в ЛФ ПАТ "РЕАЛ БАНК", код банку
24181638.

06.08.2013 року до Кредитного договору була
укладена Додаткова угода №11/85, якою
повторно було замінено сторону в
зобов'язанні - на ТОВ "Лутара".

Так, згідно з п. 1 вказаної Додаткової
угоди внесені зміни до п. 2.5 Кредитного
договору яким встановлено: кредит
передається шляхом перерахування з
кредитних рахунків Позичальника-1
№371, №371, та рахунків
нарахування процентів №371,
№371, №371, відкритих в ЛФ ПАТ
"РЕАЛ; БАНК", код банку 24181638 на кредитні
рахунки та рахунки нарахування
процентів Позичальника-2 №342,
№342, та рахунків нарахування
процентів №342, №342, №342,
відкритих в ЛФ ПАТ "РЕАЛ БАНК", код банку
24181638.

Таким чином, відповідач повинен був
відповідно до Кредитного договору
забезпечити повернення кредиту та
процентів по ньому в строк, проте,
відповідач до виконання умов
Кредитного договору поставився
недобросовісно, він допустив
прострочення виконання договірних
зобов'язань, чим станом на 15 липня 2014
року створив заборгованість у розмірі 7
974 525, 47 грн.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України однією із підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договір, а в силу вимог ч. 1
ст. 629 цього ж Кодексу договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України,
статтею 193 ГК України зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 1 частини 1 статті 1049 Цивільного
кодексу України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Перевіривши надані Позивачем
розрахунок та уточнений розрахунок
заборгованості за кредитним договором
№73 від 10.02.2011 р. по кредиту та
нарахованим процентам, які рахуються
непогашеними перед позивачем станом на
15.07.2014 р. (арк.с.8, 59), і залишаються
непогашеними на цей час, суд дійшов
висновку про його обґрунтованість,
арифметичну правильність,
відповідність вимогам закону та умовам
Кредитного договору.

Заперечень щодо здійснених Позивачем
нарахувань та наведених ним сум, а
також контррозрахунку нарахованої
заборгованості по кредиту та
процентам, відповідачем суду надано не
було.

А тому, враховуючи вищенаведене, суд
визнає обґрунтованими вимоги позивача
про стягнення з відповідача 6 600 000,00
грн. - заборгованість за кредитом, 1 374
525, 47 грн. - заборгованість за
процентами.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не спростовано обставин,
на які посилається позивач в
обґрунтування своїх позовних вимог,
доказів виконання належним чином
зобов'язань за кредитним договором до
суду не надано, не міститься таких
доказів і в матеріалах справи, і
оскільки заявлені позовні вимоги є
обґрунтованими та заявленими
правомірно, - позов підлягає
задоволенню повністю.

Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому законом порядку
звільнений, відповідно до положень
статті 49 ГПК України, стягується з
відповідача в доход Державного бюджету
України.

Статтею 4 Закону України "Про судовий
збір" встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" встановлено,
що мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 1 січня 2014 року
становить 1 218,00 грн.

В підпунктах 1 та 2 пункту 2 частини 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" визначений розмір ставки
судового збору, а саме за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру розмір ставки
судового збору складає 2 відсотки від
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Таким чином, відповідно до вказаних
вище вимог, розмір судового збору у
даній справі становить 73.080,00грн.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530, 610, 611, 1054 Цивільного
кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43,
47, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Лутара", м. Лисичанськ
(93113, Луганська обл., м.Лисичанськ, вул.
Свердлова, будинок 355, )
на користь публічного акціонерного
товариства "Реал Банк" (61072, м. Харків,
проспект Леніна, буд. 60; )
суму заборгованості за кредитом в
розмірі 6 600 000,00 грн., 1 374 525, 47 грн. -
заборгованість за процентами.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями "Лутара", м. Лисичанськ
(93113, Луганська обл., м.Лисичанськ, вул.
Свердлова, будинок 355, )
на користь державного бюджету України
(одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби
України у Дзержинському районі м.
Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166,
, рахунок 3003, банк
одержувача - Головне управління
державної казначейської служби
України у Харківський області, МФО 851011,
код бюджетної класифікації 22030001) - 73
080,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 10.11.2014 р.

Суддя А.М. Буракова

922/3793/14