ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2014 року Справа № 910/6671/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Черкащенка М.М. - головуючого
(доповідач), Жукової Л.В., Нєсвєтової
Н.М.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуприватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна"на
постанову та на рішенняКиївського
апеляційного господарського суду від
13.08.2014 року Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 рокуу справі
господарського судуміста Києваза
позовомФізичної особи - підприємця
ОСОБА_4доприватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "ІНГО Україна"простягнення
777432,64 грн. та зобов'язання вчинити певні
діїта за зустрічним позовомприватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна"
доФізичної особи - підприємця
ОСОБА_4прозобов'язання вчинити певні
діїВ засіданні взяли участь
представники:

- позивача:ОСОБА_5,- відповідача:Вілько
Н.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - ФОП
ОСОБА_4) звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" (далі - ПАТ" АСК "ІНГО
Україна") про стягнення 777 432,64 грн., з
яких 252 000,00 грн. заборгованість з
орендної плати, 504 000,00 грн. неустойки, 15
666,56 грн. пені, 5766,08 грн. 3% річних; про
зобов"язання відповідача передати по
акту прийому-передачі нежитлове
приміщення, загальною площею 78 м2, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
знаходиться в житловому будинку літера
А-7, інвентаризаційна справа №7 /7751 і яке
було передано ПАТ "АСК "ІНГО Україна" за
договором оренди нежитлового
приміщення №б/н від 01.05.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору оренди нежитлового
приміщення №б/н від 01.05.2011 року, зокрема
щодо сплати орендної плати за фактичне
користування орендованим приміщенням
за період з 01.01.2012 року по 30.06.2013 року та
невиконання орендарем обов"язку
повернення орендованого приміщення
орендодавцю по акту прийому-передачі
після припинення дії договору в
належному стані.

У травні 2014 року ПАТ "АСК "ІНГО Україна"
подало до суду, в порядку статті 60
Господарського процесуального кодексу
України, зустрічну позовну заяву до ФОП
ОСОБА_4 з вимогами про зобов"язання
останнього підписати акт
прийому-передачі приміщення площею 78
м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1
від 31.12.2011 року та зобов"язання
підписати додаткову угоду №02 від 01.12.2011
року до договору оренди нежитлового
приміщення б/н від 01.05.2011 року.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані
ухиленням орендодавця (відповідача за
зустрічним позовом) від підписання
акту прийому-передачі орендованого
приміщення та додаткової угоди про
дострокове розірвання договору оренди.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 року прийнято
зустрічну позовну заяву до спільного
розгляду з первісним позовом.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 року (суддя
Трофименко Т.Ю.) первісний позов
задоволено повністю. Стягнуто з ПАТ
"АСК "ІНГО Україна" на користь ФОП
ОСОБА_4 252 000,00 грн. заборгованості по
орендній платі, 504 000,00 грн. неустойки, 15
666,56 грн. пені, 5766,08 грн. 3% річних;
зобов"язано ПАТ "АСК "ІНГО Україна"
передати ФОП ОСОБА_4 по акту
приймання-передачі нежитлове
приміщення, загальною площею 78 м2, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Зустрічний позов задоволено частково.
Зобов"язано ФОП ОСОБА_4 підписати акт
прийому-передачі приміщення площею 78
м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено. Розподілено судові
витрати.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 року
(колегія суддів у складі: судді
Гончарова С.А. - головуючого, суддів
Самсіна Р.І., Шаптали Є.Ю.) рішення
місцевого господарського суду від
23.06.2014 року залишено без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями, ПАТ "АСК "ІНГО Україна"
подало касаційну скаргу, в якій просить
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 року та
рішення Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 року скасувати і
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні первісних позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог, скаржник
посилається на те, що судами
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до прийняття незаконних
судових рішень.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування норм
матеріального та процесуального права
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 01.05.2011 року між ФОП ОСОБА_4
(орендодавець) та ПАТ "АСК"ІНГО Україна"
(орендар) був укладений договір №б/н
оренди нежитлового приміщення,
відповідно до умов якого, орендодавець
передає орендарю у тимчасове платне
користування нежитлове приміщення
площею 78 м2, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та належить на праві власності
орендодавця.

Розмір орендної плати за користування
орендованим приміщенням, згідно з п.5.1.1
договору, становить 14 000,00 грн. за 1
календарний місяць.

Пунктом 5.10 договору визначено, що
орендна плата та інші платежі
нараховуються, починаючи з дати
підписання сторонами акта
приймання-передачі приміщення і
нараховується по дату фактичного
повернення приміщення за відповідним
актом орендодавцю.

Строк дії договору становить 12
календарних місяців і починається з
моменту підписання акту
прийому-передачі приміщення (п.4.1
договору).

У розділі 10 договору оренди, сторони
передбачили підстави для дострокового
розірвання даного договору, зокрема,
пунктом 10.3 договору закріплено право
орендаря розірвати дію договору
оренди, повідомивши письмово
орендодавця в термін не менш як за 30
календарних днів до вказаної у
письмовому повідомлені бажаної дати
розірвання цього договору.

Відповідно до ч.6 ст. 283 Господарського
кодексу України, до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 291 Господарського кодексу
України передбачено, що договір оренди
може бути розірваний за згодою сторін.
На вимогу однієї із сторін договір
оренди може бути достроково розірваний
з підстав, передбачених Цивільним
кодексом України для розірвання
договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 цього Кодексу.
Правові наслідки припинення договору
оренди визначаються відповідно до умов
регулювання договору найму Цивільним
кодексом України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ПАТ "АСК "ІНГО Україна"
листом №3831 від 01.12.2011 року повідомило
орендодавця про дострокове припинення
договору з 31.12.2011 року. Даний лист
направлено орендодавцю з дотриманням
вимог п.10.3 договору.

16.01.2012 року між сторонами договору
оренди підписано Акт про передачу
орендарем орендодавцю комплектів
ключів від орендованого приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом позовних вимог за первісним
позовом є майнова вимога до ПАТ "АСК
"ІНГО Україна" про стягнення орендної
плати за період з січня 2012 року по
червень 2013 року у розмірі 252 000,00 грн., 15
666,56 грн. пені, 5 766,08 грн. - 3% річних,
нарахованих за прострочення грошового
зобов"язання по сплаті орендної плати
за вказаний період та 504 000,00 грн.
неустойки, нарахованої на підставі ч.2
ст. 785 ЦК України та немайнова вимога -
зобов"язання орендаря передати по акту
прийому-передачі нежитлове приміщення,
загальною площею 78 м2, що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1. Заявлені позовні
вимоги обґрунтовані неналежним
виконанням відповідачем зобов"язань по
договору №б/н від 01.05.2011 року щодо
повернення приміщення у належному
стані за актом прийому-передачі у
зв"язку з припиненням договору оренди.

Задовольняючи повністю первісні
позовні вимоги, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що оскільки
в силу ст.ст. 188, 291 ЦК України, ст. 629 ЦК
України та на підставі п.10.3 договору
договір оренди №б/н від 01.05.2011 року було
розірвано з 16.01.2012 року, що не
заперечується сторонами, а орендарем
не було передано приміщення по акту
прийому-передачі в належному стані та
орендодавцем не було прийнято його за
актом прийому-передачі, у зв"язку з
наявністю висновку комісії, що
міститься в акті від 31.01.2012 року, про
невідповідність приміщення
встановленим правилам та нормам
санітарної, пожежної та
електробезпеки, що унеможливлює
подальше використання приміщення, то
обов"язок орендаря сплачувати орендну
плату не припинився і буде мати місце
до моменту фактичної передачі
приміщення по акту прийому-передачі.

Проте, з такими висновками попередніх
судових інстанцій колегія суддів не
може погодитись, оскільки вони
зроблені без урахування всіх в
сукупності правових норм, які
регулюють орендні правовідносини та
без ретельного дослідження обставин
справи, зокрема.

Згідно з ст. ст. 785, 795 ЦК України, у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. Повернення
наймачем предмета договору найму
оформляється відповідним документом
(актом), який підписується сторонами
договору. З цього моменту договір найму
припиняється.

Відповідно до ч.1 ст. 613 ЦК України,
кредитор вважається таким, що
прострочив, якщо він відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку.

Приписами ч. 4 ст. 612 ЦК України
передбачено, що прострочення боржника
не настає, якщо зобов'язання не може
бути виконане внаслідок прострочення
кредитора.

Вирішуючи спір в частині позовних
вимог про стягнення орендної плати,
суди попередніх інстанцій не звернули
уваги на те, що спір фактично виник у
зв"язку з ухиленням орендодавця від
підписання акту прийому-передачі
об"єкту оренди (прострочення
кредитора), з підстав того, що при
обстежені, залишеного орендарем
приміщення, комісією виявлено не
можливість подальшого його
використання із-за невідповідності
його правилам та нормам санітарної,
пожежної та електробезпеці. У зв"язку з
чим, суди безпідставно не врахували Акт
від 16.01.2012 року (а.с.61), який підписаний
обома сторонами договору оренди без
зауважень і застережень та не надали
належної юридичної оцінки обставинам
зазначеним в цьому Акті, зокрема щодо
фактичного припинення користування
орендарем приміщенням з 16.01.2012 року,
передачі комплекту ключів від
приміщення, а відповідно дійшли до
передчасних висновків щодо наявності
правових підстав для стягнення
орендної плати, з урахуванням приписів
ч.4 ст. 612, ч.1 ст. 613, ч.ч.1,6 ст.762 ЦК України.

Що стосується первісних позовних вимог
про стягнення з відповідача неустойки,
нарахованої на підставі ч.2 ст. 785 ЦК
України, у зв"язку з невиконанням
орендарем обов"язку з повернення речі,
то колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що при задоволенні вказаних
позовних вимог судами попередніх
інстанцій не було враховано, що для
застосування наслідків, передбачених
ч.2 ст. 785 ЦК України необхідна наявність
вини (умислу або необережності) у особи,
яка порушила зобов"язання, відповідно
до вимог ст. 614 ЦК України (аналогічна
правова позиція викладена у постанові
Верховного Суду України від 02.09.2014 року
по справі №927/1215/13). Вказані обставини
не були враховані та досліджені судами
попередніх інстанцій, а тому є
передчасним висновок про наявність
правових підстав для стягнення з
відповідача неустойки.

Колегія суддів вважає передчасними
висновок про задоволення первісних
позовних вимог немайнового характеру,
який ґрунтується на тому, що приміщення
не було повернуто орендарем, оскільки
судами про розгляді цих вимог не була
надана належна юридична оцінка Акту
від 16.01.2012 року, за яким орендодавець
прийняв ключі від найманого приміщення
від орендаря та погодився, що фактичне
користування приміщенням орендарем
припинено 16.01.2012 року.

Не дослідження та не врахування
зазначених вище обставин, які мають
істотне значення для правильного
вирішення спору, призвело до прийняття
незаконних судових рішень в частині
первісних позовних вимог.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України,
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Враховуючи вищевикладене, судові
рішення в частині первісних позовних
вимог підлягають скасуванню, а справа -
передачі на новий розгляд до суду
першої інстанції.

При новому розгляді суду слід
врахувати вищевикладене, перевірити
доводи позивача і відповідача,
перевірити правомірність та
обґрунтованість заявлених позовних
вимог і в залежності від встановленого
прийняти законне та обґрунтоване
рішення.

Що стосується зустрічних позовних
вимог, то колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що оскільки
обов"язок орендаря повернути майно
орендодавцю кореспондується з
обов"язком орендодавця прийняти таке
майно по акту прийому-передачі, то за
наявності у орендодавця зауважень щодо
стану повернутого орендарем
приміщення, орендодавець не має право
відмовитись від прийняття та
підписання акту прийому-передачі
приміщення і вимагати сплати орендної
плати за приміщення, користування яким
фактично було припинено орендарем, а
має лише право, передбачене ст. 779 ЦК
України, на усунення орендарем
погіршення речі або на відшкодування
завданих йому збитків.

У зв"язку з вищевикладеним, висновки
попередніх інстанцій про зобов"язання
ФОП ОСОБА_4 підписати акт
прийому-передачі приміщення є законним
та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає правомірним
висновок попередніх інстанцій про
відмову у задоволенні зустрічних
позовних вимог про зобов"язання
відповідача за зустрічним позовом
підписати додаткову угоду №02 від 01.12.2011
року до договору оренди нежитлового
приміщення №б/н від 01.05.2011 року, з
огляду на те, що встановивши, що договір
припинив свою дію з 16.01.2012 року, суди
дійшли вірного висновку про не
порушеність в даному випадку прав
позивача за зустрічним позовом.

З огляду на викладене, оскаржувані
судові рішення в частині зустрічних
позовних вимог є такими, що прийняті на
підставі повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи, з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, судова колегія не вбачає
підстав для їх зміни чи скасування в
цій частині.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 року та
рішення Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 року у справі 910/6671/14 в
частині первісних позовних вимог
Фізичної особа-підприємця ОСОБА_4 до
приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" про стягнення 777 432,64 грн., з
яких 252 000,00 грн. заборгованість з
орендної плати, 504 000,00 грн. неустойки, 15
666,56 грн. пені, 5766,08 грн. 3% річних; про
зобов"язання відповідача передати по
акту прийому-передачі нежитлове
приміщення, загальною площею 78 м2, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та
знаходиться в житловому будинку літера
А-7, інвентаризаційна справа №7 /7751 і яке
було передано ПАТ "АСК "ІНГО Україна" за
договором оренди нежитлового
приміщення №б/н від 01.05.2011 року
скасувати.

Справу в цій частині позовних вимог
передати на новий розгляд до
Господарського суду міста Києва.

В частині зустрічних позовних вимог
приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" до Фізичної особа-підприємця
ОСОБА_4 про зобов"язання підписати акт
прийому-передачі приміщення площею 78
м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1
від 31.12.2011 року та зобов"язання
підписати додаткову угоду №02 від 01.12.2011
року до договору оренди нежитлового
приміщення б/н від 01.05.2011 року судові
рішення з даної справи залишити без
змін.

Головуючий, суддя
М.М.Черкащенко

Судді
Л.В.Жукова

Н.М.Нєсвєтова