КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р. Справа№ 910/17911/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

при секретарі: Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Більська Л.В., дов. від
08.08.2014 №327-13-16,

від відповідача не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Банк Перший" (ПАТ "БГ Банк")

на рішення Господарського суду міста
Києва від 10.09.2014

(дата підписання - 12.09.2014) у справі
№910/17911/14 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Дочірнього підприємства
"Санаторно-курортний комплекс
"Моршинкурорт" Закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"

до Публічного акціонерного товариства
"Банк Перший" (ПАТ "БГ Банк")

про зобов'язання банку виконати
платіжні доручення, стягнення пені та 3%
річних

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.09.2014 позов Дочірнього
підприємства "Санаторно-курортний
комплекс "Моршинкурорт" Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" (далі - позивач) до
Публічного акціонерного товариства
"Банк Перший" (далі - відповідач) про
зобов'язання банку виконати платіжні
доручення, стягнення пені та 3% річних
задоволено повністю.

Зобов'язано ПАТ "Банк Перший" виконати
платіжні доручення на переказ грошових
коштів ДП "СКК "Моршинкурорт" ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" на загальну суму
2030588,00 грн, а саме:

- платіжне доручення від 29.05.2014 №230 на
суму 150000,00 грн. Отримувач - державний
бюджет м. Львів, із призначенням
платежу - авансовий внесок з податку на
прибуток;

- платіжне доручення від 19.06.2014 №240 на
суму 163000,00 грн. Отримувач - державний
бюджет м. Львів, із призначенням
платежу - авансовий внесок з податку на
прибуток за квітень;

- платіжне доручення від 19.06.2014 № 241 на
суму 142588,00 грн. Отримувач - державний
бюджет м. Львів, із призначенням
платежу - перераховано податок на
додану вартість;

- платіжне доручення від 19.06.2014 №242 на
суму 100000,00 грн. Отримувач - державний
бюджет м. Львів, із призначенням
платежу - перераховано податок на
додану вартість;

- платіжне доручення від 19.06.2014 №244 на
суму 100000,00 грн. Отримувач - державний
бюджет м. Львів із призначенням платежу
- перераховано податок на додану
вартість;

- платіжне доручення від 19.06.2014 № 245 на
суму 100000,00 грн. Отримувач - державний
бюджет м. Львів, із призначенням
платежу - перераховано податок на
додану вартість;

- платіжне доручення від 19.06.2014 №246 на
суму 955000,00 грн. Отримувач - державний
бюджет м. Львів, із призначенням
платежу - ЄСВ нарахований на заробітну
плату за травень (копії всіх наведених
платіжних доручень додаються);

- платіжне доручення від 14.07.2014 №248 на
суму 320000,00 грн. Отримувач - державний
бюджет м. Львів, із призначенням
платежу - перераховано податок на
додану вартість за червень.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача пеню за невиконання умов
договору в сумі 18497,88 грн, 3% річних в
сумі 15203,72 грн та 3045,00 грн судового
збору за подання позовної заяви.

Не погодившись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 10.09.2014 скасувати, постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог. Апеляційна скарга
мотивована тим, що позивачем не надано
доказів наявності на поточному рахунку
№3552 коштів, достатніх для
виконання платіжних доручень. На думку
відповідача, нарахування суми 3% річних
є безпідставним, оскільки позовна
вимога не є грошовим зобов'язанням.
Крім того, відповідача зазначає, що
позов підписаний головним лікарем без
відповідних повноважень.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014 для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014 прийнято
апеляційну скаргу до розгляду та
порушено апеляційне провадження,
розгляд справи призначено на 29.10.2014.
Дану ухвалу надіслано відповідно до
вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2014 №28. Доказами належного
повідомлення сторін про час і місце
розгляду справи є повідомлення про
вручення поштового відправлення
(ухвали від 29.09.2014) позивачу - 02.10.2014 та
відповідачу - 03.10.2014, долучені до
матеріалів справи.

23.10.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду позивач надав
відзив на апеляційну скаргу.

29.10.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач надав
клопотання про відкладення розгляду
справи в зв'язку з перебуванням
представника у відряджені.

29.10.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду позивач надав
клопотання про зміну найменування
відповідача з ПАТ "Банк Перший" на ПАТ
"БГ Банк". На підтвердження вказаного
позивач надав витяг з ЄДР (дата
формування 21.10.2014) та лист ПАТ "БГ Банк"
від 19.09.2014, з якого вбачається, що
загальними зборами акціонерів від
29.07.2014 прийнято рішення щодо зміни
найменування з ПАТ "Банк Перший" на ПАТ
"БГ Банк", а 18.09.2014 здійснено державну
реєстрацію нової редакції Статуту ПАТ
"БГ Банк" та внесено запис до ЄДР.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 замінено
найменування відповідача у справі з
ПАТ "Банк Перший " на ПАТ "БГ Банк",
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 12.11.2014.

У судовому засіданні 12.11.2014 представник
позивача заперечив доводи апеляційної
скарги, просив залишити її без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 10.09.2014 - без змін.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про час та місце
проведення судового засідання з
розгляду апеляційної скарги
відповідача, а матеріали справи
дозволяють розглянути апеляційну
скаргу без його участі, з метою
дотримання вимог ст. 102 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), на думку колегії суддів,
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представника позивача,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

За договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком (ч.1 ст.1066 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України).

Договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами
(ч.1 ст.1067 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
18.07.2013 між позивачем (клієнт) та
відповідачем (банк) укладено договір
№23552/13 банківського рахунку (далі -
договір), відповідно до якого банк
відкриває клієнту поточний рахунок в
національній валюті України (гривнях),
поточні рахунки в іноземній валюті,
рахунки за спеціальними режимами їх
використання, а саме: №3552 у
гривнях, на який зобов'язується
приймати та зараховувати грошові
кошти, що надходять клієнту, для
зберігання і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що
банк виконує операції по рахунку лише
за дорученням клієнта або на підставі
платіжних вимог стягувачів у разі
примусового списання коштів, у
безготівковій та готівковій формах, в
порядку, строки та на умовах,
передбачених законодавством України
та цим договором.

Відповідно до п.2.3 договору банк
виконує операції по рахунку, виключно в
межах залишку коштів на цьому рахунку,
на підставі розрахункових документів,
форма та порядок оформлення яких
визначаються законодавством України,
надаються до банку безпосередньо
уповноваженою особою клієнта, та/або у
формі електронних розрахункових
документів, що передаються клієнтом по
електронних каналах зв'язку відповідно
до умов договору банківського
обслуговування за допомогою системи
дистанційного обслуговування
"клієнт-банк", який окремо укладений
сторонами.

Банк виконує операції по рахунку,
зокрема, за розрахунковими
документами, які надійшли від клієнта
протягом операційного часу, в день їх
надходження, а межах залишків коштів на
рахунку на початок операційного дня, з
урахуванням сум, що надходять на
рахунок клієнта протягом операційного
дня при умові належного оформлення
документів, необхідних для здійснення
зазначених операцій відповідно до
законодавства України та вимог банку, і
наявності достатніх коштів на рахунку.

Повернення банком невиконаних
розрахункових документів за наявності
обставин здійснюється банком протягом
операційного дня в день їх надходження
або наступного робочого дня
безпосередньо уповноваженій особі
клієнта та по електронних каналах
зв'язку засобами "клієнт-банк" (абз.2,3
п.2.6 договору).

Договір чинний, підписаний
представниками сторін - начальником
відділення банку №34 зі сторони
відповідача та головним лікарем зі
сторони позивача, підписи яких
скріплено печатками.

18.07.2013 між позивачем та відповідачем
також було укладено договір №23552/13 КБ
банківського обслуговування за
допомогою системи дистанційного
обслуговування "клієнт-банк",
відповідно до п.6.2.4 якого банк
зобов'язувався виконувати протягом
робочого дня банку електронні
розрахункові документи клієнта, що
відповідають вимогам чинного
законодавства України та цього
договору, та які надійшли до банку
засобами системи "клієнт-банк" протягом
операційного часу банку, згідно вимог
чинного законодавства України.

З наявних в матеріалах справи
банківських виписок від 08.05.2014-26.08.2014
вбачається, що на поточному рахунку
позивача був вихідний залишок в сумі
достатній для виконання банком
платіжних доручень (залишок коливався
від 3302686,16 грн до 2032617,41 грн). А у довідці
банка від 01.09.2014 №27/01-520 вказано, що
станом на 19.06.2014 залишок коштів на
поточному рахунку позивача становить
2214225,87 грн.

З пояснень позивача та матеріалів
справи вбачається, що ДП "СКК
"Моршинкурорт" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця"
пред'явив до банку платіжні доручення
від 12.05.2014 №194 на суму 300000,00 грн, №195 на
суму 300000,00 грн, №196 на суму 300000,00 грн, від
21.05.2014 №203 на суму 413000,00 та від 26.05.2014 на
суму 842588,00 грн на виконання банківських
операцій на суму 2155588,00 грн.

В зв'язку з невиконанням платіжних
доручень позивач звернувся до банку з
претензією від 29.05.2014 №13-06/562, в якій
просив виконати розрахункові
документи на списання грошових коштів
з рахунку, сплатити 2328,73 грн пені за
невиконання умов договору, нарахувати
та сплатити проценти за безпідставне
користування коштами.

У відповідь банк надіслав лист від
06.06.2014 №08/02-1160, в якому визнав свої
бездіяльність та повідомив, що
намагається виправити ситуацію.

Після чого позивач відкликав вказані
вище платіжні доручення.

Матеріали справи свідчать, що 29.05.2014
позивачем пред'явлено до виконання
платіжне доручення №230 на суму 150000,00
грн. Отримувач - державний бюджет м.
Львів, із призначенням платежу -
авансовий внесок з податку на прибуток.

Залишок коштів станом на 30.05.2014 - 2214255,87
грн.

19.06.2014 позивачем пред'явлено до
виконання платіжні доручення:

№240 на суму 163000,00 грн. Отримувач -
державний бюджет м. Львів, із
призначенням платежу - авансовий
внесок з податку на прибуток за
квітень;

№241 на суму 142588,00 грн. Отримувач -
державний бюджет м. Львів, із
призначенням платежу - перераховано
податок на додану вартість;

№242 на суму 100000,00 грн. Отримувач -
державний бюджет м. Львів, із
призначенням платежу - перераховано
податок на додану вартість;

№244 на суму 100000,00 грн. Отримувач -
державний бюджет м. Львів із
призначенням платежу - перераховано
податок на додану вартість;

№245 на суму 100000,00 грн. Отримувач -
державний бюджет м. Львів, із
призначенням платежу - перераховано
податок на додану вартість;

№246 на суму 955000,00 грн. Отримувач -
державний бюджет м. Львів, із
призначенням платежу - ЄСВ нарахований
на заробітну плату за травень.

Залишок коштів станом на 19.06.2014
становить 2214255,87 грн.

14.07.2014 позивачем пред'явлено до
виконання платіжне доручення №248 на
суму 320000,00 грн. Отримувач - державний
бюджет м. Львів, із призначенням
платежу - перераховано податок на
додану вартість за червень.

Залишок коштів станом на 15.07.2014 - 2130972,66
грн.

Таким чином, позивач пред'явив банку до
виконання платіжні доручення на суму
2030588,00 грн, які мали бути виконані
протягом операційного дня банку в день
їх надходження.

Відповідач платіжні вимоги від 29.05.2014,
19.06.2014 та 14.07.2014 не виконав, будь-яких
пояснень з приводу відмови позивачу не
надав.

В результаті чого, позивач звернувся до
суду першої інстанції з позовом про
зобов'язання банку виконати зазначені
платіжні доручення.

Місцевий господарський суд прийшов до
висновку про задоволення вказаної
вимоги позивача, з чим погоджується суд
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Згідно ч. 5 ст. 341 Господарського кодексу
України установи банків забезпечують
розрахунки відповідно до
законодавства та вимог клієнта, на
умовах договору на розрахункове
обслуговування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України
банк зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка. Банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Стаття 1073 ЦК України встановлює
правові наслідки неналежного
виконання банком операцій за рахунком
клієнта. Обмеження прав клієнта щодо
розпорядження грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпорядження рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом (ст. 1074 ЦК України).

Пунктом 8.4 Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні"
передбачено, що міжбанківський переказ
виконується в строк до трьох
операційних днів.

Пунктом 1.12 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21.01.04 №22 встановлено, що банк (філія,
відділення), який не може виконати
розрахунковий документ на
списання/примусове списання/стягнення
коштів з рахунку клієнта банку в
установлений законодавством України
термін, якщо немає/недостатньо коштів
на своєму кореспондентському рахунку,
зобов'язаний: узяти розрахунковий
документ платника/стягувача на
обліковування за відповідним
позабалансовим рахунком; надіслати
письмове повідомлення
платнику/стягувачу про невиконання
його розрахункового документа із
зазначенням причини:
"Немає/недостатньо коштів на
кореспондентському рахунку банку"
(додаток 23); ужити заходів для
відновлення своєї платоспроможності.
Платник/стягувач, отримавши
повідомлення банку, для забезпечення
своїх прав щодо розрахунків може вжити
заходів відповідно до законодавства
України.

З огляду на викладене вище, суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
банк, не виконуючи доручення клієнта
без поважних причин, порушив норми
чинного законодавства (зокрема, ст.1068
ЦК України, п.8.4 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні"), умови договорів від 18.07.2013
№23552/13, №23552/13 КБ та права клієнта.

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів існування обставин,
які б могли бути підставою для відмови
чи зупинення виконання платіжних
доручень клієнта.

Отже, місцевий господарський суд
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення вимог про зобов'язання
відповідача виконати платіжні
доручення від 29.05.2014 №230 на суму 150000,00
грн, від 19.06.2014 №240 на суму 163000,00 грн, №241
на суму 142588,00 грн, №242 на суму 100000,00 грн,
№244 на суму 100000,00 грн, №245 на суму 100000,00
грн, №246 на суму 955000,00 грн та від 14.07.2014
№248 на суму 320000,00 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно п. 32.2 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" у разі порушення банком, що
обслуговує платника, встановлених цим
законом строків виконання доручення
клієнта на переказ цей банк
зобов'язаний сплатити платнику пеню у
розмірі 0,1 відсотка суми простроченого
платежу за кожний день прострочення, що
не може перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними.

Відповідно до п.6.2 договору у випадку
несвоєчасного списання з вини банку
коштів з рахунку, а також несвоєчасного
зарахування з вини банку на рахунок
сум, що належать клієнту, клієнт має
право вимагати, а банк зобов'язаний
сплатити пеню в розмірі 0,01% від
несписаної/незарахованої суми за кожен
день прострочки.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ст.625 ЦК України).

Позивач наводить розрахунки та просить
стягнути з відповідача 18497,88 грн пені та
15203,72 грн 3% річних, які нараховані по
кожній платіжній вимозі окремо, а саме:
за періоди з 12.05.2014 по 19.06.2014, з 21.05.2014 по
19.06.2014, з 26.05.2014 по 19.06.2014 (за несписання
коштів згідно відкликаних доручень), а
також за періоди з 29.05.2014 по 15.08.2014 (дата
подачі позову), з 19.06.2014 по 15.08.2014, з 19.06.2014
по 23.07.2014 та з 14.07.2014 по 15.08.2014.

Перевіривши розрахунки колегія суддів
вважає їх вірними, а отже вимога про
стягнення 18497,88 грн пені та 15203,72 грн 3%
річних підлягає задоволенню.

Стосовно апеляційної скарги колегія
суддів зазначає наступне.

Твердження відповідача, що головний
лікар позивача підписав позовну заяву
без відповідних повноважень
спростовуються статутом дочірнього
підприємства, відповідно до якого
головний лікар підприємства без
довіреності представляє підприємство
в т.ч. в судах. Згідно з наказом від
03.12.2010 №75-к та копії виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АД
№570858 (видана 17.06.2014) головним лікарем
позивача є Токар Ігор Миколайович, який
підписав позовну заяву, що не
суперечить його повноваженням та
законодавству України.

Доводи про неправомірність
нарахування 3% річних на суми
невиконаних платіжних доручень не
приймаються до уваги, оскільки
відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі
несвоєчасного зарахування на рахунок
грошових коштів, що надійшли клієнтові,
їх безпідставного списання банком з
рахунка клієнта або порушення банком
розпорядження клієнта про
перерахування грошових коштів з його
рахунка банк повинен негайно після
виявлення порушення зарахувати
відповідну суму на рахунок клієнта або
належного отримувача, сплатити
проценти та відшкодувати завдані
збитки, якщо інше не встановлено
законом. Таким чином, якщо відбулося
прострочення банком операцій за
рахунком, у клієнта з'являється
підстава вимагати відповідно до ст. 625
ЦК України сплати процентів. Судам слід
мати на увазі, що передбачені ст. 32
Закону України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" спеціальні
правила щодо відповідальності банків
при здійсненні переказу у вигляді
сплати пені не виключають застосування
ст. 625 ЦК України (лист Верховного Суду
України від 01.07.2014 "Аналіз практики
застосування ст. 625 Цивільного кодексу
України в цивільному судочинстві").

Мотивація апеляційної скарги, що
позивачем не надано доказів наявності
на поточному рахунку №3552 коштів,
достатніх для виконання платіжних
доручень, спростовується матеріалами
справи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 10.09.2014 у даній
справі, оскільки воно відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Банк Перший"
(ПАТ "БГ Банк") залишити без задоволення,
а рішення Господарського суду міста
Києва від 10.09.2014 у справі №910/17911/14 - без
змін.

2. Матеріали справи №910/17911/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій