ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.Справа № 922/3910/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання
Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" в особі
Харківського регіонального відділення
АТ "Брокбізнесбанк", м. Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пасс", м. Харків про
стягнення 96 187,79 грн. за участю
представників:

позивача - Кравця Д.В. (дов. № 391/03 від
14.08.2014 р.)

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Брокбізнесбанк" в особі
Харківського регіонального відділення
АТ "Брокбізнесбанк", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пасс" (надалі -
Відповідач) заборгованості за
договором про надання овердрафту №
01/О-980/140313 від 14.03.2013 р. у розмірі 96 187,79
грн.

Від Позивача заяв та клопотань не
надійшло. У судовому засіданні позовні
вимоги підтримує та просить суд
задовольнити їх у повному обсязі.
Супровідним листом надав додаткові
документи, які суд долучає до
матеріалів справи.

Представник Відповідача у судове
засідання не з'явився, про причини
своєї неявки суд не повідомив. Надав до
суду доповнення до відзиву, де проти
позовних вимог заперечує у повному
обсязі. Про день та час розгляду справи
був повідомлений належним чином.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 2.6.
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
погодженої листом Вищого
господарського суду України від 19.02.2013
р. та затвердженої наказом Державної
удової адміністрації України від 20.02.2013
р. № 28, а тому суд вважає можливим
розглядати справу за наявними в ній
матеріалами, як це передбачено статтею
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02
- 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").

Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року" (пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. N 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України (надалі - ГПК України), не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із статтею 93
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 ГПК України розглядає справу
за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
вислухавши присутніх представників
сторін, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

14 березня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством
«Брокбізнесбанк» в особі Харківського
регіонального відділення та
товариством з обмеженою
відповідальністю «ПАСС» було укладено
договір про надання овердрафту №
01/О-980/140313 (надалі-Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору
Відповідачу було встановлено ліміт
овердрафту в розмірі 200 000,00 (двісті
тисяч) гривень, на умовах сплати 27 %
річних, із строком користування (термін
повернення) кредиту в строк до 14
березня 2011 року. Кредит був наданий для
поповнення обігових коштів та
проведення розрахунків що виникають в
процесі його господарської діяльності.

Факт встановлення овердрафту на
рахунку Відповідача підтверджується
випискою з картки рахунку ТОВ «ПАСС» №
7001 відкритого в АТ
«Брокбізнесбанк», тобто останнім було
виконано свої зобов'язання перед
Відповідачем за договором про надання
овердрафту № 01/О-980/140313 від 14.03.2013 р. у
повному обсязі.

Відповідно до умов Кредитного договору
(п.2.1.) початком періоду безперервного
користування овердрафтом вважається
перший день, починаючи з якого
безперервно існувала заборгованість
позичальника за овердрафтом, датою
закінчення періоду безперервного
користування овердрафтом вважається
день по закінченню якого на поточному
рахунку позичальника зафіксована
відсутність заборгованості
позичальника за овердрафтом.

Згідно пункту 2.6 Кредитного договору
проценти за користування кредитом
нараховуються на суму зафіксованого
дебетового сальдо на поточному рахунку
позичальника на кінець кожного
операційного дня.

Нарахування процентів за користування
кредитом здійснюється з врахуванням
дня утворення дебетового сальдо на
поточному рахунку позичальника і не
враховується день погашення.

Проценти позичальником сплачуються
щомісячно (п. 2.8. договору) до 7 числа
місяця, наступного за місяцем, в якому
нараховано проценти.

Відповідно до п. 4.2.1. Кредитного
договору, позичальник зобов'язаний
здійснювати своєчасне повернення
овердрафту, сплачувати нараховані
проценти, інші грошові зобов'язання за
договором, виконувати всі свої
зобов'язання у повному обсязі та у
строки, передбачені договором.

Проте Відповідач виконує свої
зобов'язання за Кредитним договором в
частині повернення кредиту, сплати
відсотків за користування кредитними
коштами, сплаті комісії за управління
кредитними коштами не належним чином.

Так, строк користування кредитними
коштами сплинув 14 березня 2014 року.
Відповідач не здійснив погашення
заборгованості у відповідності до умов
договору, у зв'язку з чим станом на
05.09.2014 р. сума не сплаченої
заборгованості за кредитом становить
80519,93 грн., сума несплачених відсотків
за користування кредитними коштами -
5616,49 грн., сума заборгованості по сплаті
комісії - 320,00 грн.

Пунктом 5.1. договору про надання
овердрафту № 01/О-980/140313 від 14.03.2013 р.
також встановлено, що у разі порушення
строків погашення заборгованості за
овердрафтом та/або непогашення
заборгованості в день закінчення
періоду безперервного користування
овердрафтом та/або порушення строків
сплати процентів за користування
коштами та/або комісії, банк має право
нарахувати позичальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла у період, за який здійснюється
нарахування пені, від суми
простроченої заборгованості за кожен
день прострочення.

В результаті неналежного виконання
Відповідачем своїх договірних
зобов'язань утворилась загальна
заборгованість за Кредитним договором,
яка станом на 05.09.2014 року становить 96187,79
грн. (дев'яноста шість тисяч сто
вісімдесят сім грн. 79 коп.) та
складається з наступних сум: - 80519,93 грн.
- сума неповернутих кредитних коштів; -
5616,49 грн. - сума несплачених відсотків
за користування кредитними коштами; -
320,00 грн. - сума заборгованості по сплаті
комісії за управління кредитними
коштами (п. 2.5. договору); - 9174,39 грн. - сума
нарахованої пені за порушення строків
погашення заборгованості за
овердрафтом; - 519,76 грн. - сума
нарахованої пені за порушення строків
сплати процентів за користування
коштами; - 37,22 грн. - сума нарахованої
пені за порушення строків сплати
комісії.

Як зазначає Відповідач, свої обов'язки
по договору №01/0-980/140313 від 14.03.2013 року
щодо погашення суми овердрафту та усіх
інших необхідних платежів, виконало у
повному обсязі. Так, до 02.03.2014 р., що є
датою введення тимчасової
адміністрації, Сторони договору
належним чином виконували свої
зобов'язання за вказаним договором. В
супереч його нормам банк припинив
здійснення розрахунково-касового
обслуговування ТОВ «ПАСС», але
продовжував нарахування грошової суми
на поточний рахунок. ТОВ «ПАСС» свої
обов'язки перед АТ «Брокбізнесбанк» по
погашенню суми овердрафту, у повному
обсязі, на підставі договору №01/0-980/140313
від 14.03.2013 року, за період з 06.03.14 по 12.03.14
року по «Банк-Клиент» було переховано
суму 80520,32 гривен - погашення
овердрафту у повному обсязі (кошти, які
були зачислені на рахунок), 06.03.2014 та
25.03.2014 - переховано проценти по
овердрафту на загальну суму 6398,88
гривен, платіжним дорученням № 253 від
06.03.2014 на суму 160,00 - сплата комісії за
обслуговування ТОВ «ПАСС» після
погашення суми овердрафту у повному
обсязі, звернулось з листом від 14.03.2014
року до уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію про
розірвання договору №160-19/08/12 від 23.07.2012
року та закриття рахунку №7001 з
17.03.2014 року. Однак, грошові кошти
продовжували поступати на поточний
рахунок Відповідача, а відповідь на
лист було отримано від керуючого
відділенням банку, де описувалось
введення тимчасової адміністрації.
30.05.2014 року ТОВ «ПАСС» була направлена
претензія уповноваженій особі з
вимогами: про закриття рахунку, про
підтвердження розрахунку по
овердрафту, по іншим платежам - однак
відповіді не отримано.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін,
повністю, всесторонньо, за своїм
внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
оцінивши надані сторонами докази та
надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи з
урахуванням фактичних та правових
підстав позовних вимог учасників
судового процесу, користуючись
принципом об'єктивної істини,
принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд
вважає, що позовні вимоги Позивача
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України),
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язку, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 Господарського
кодексу України та ст. 509 Цивільного
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 статті 548 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
законом або договором.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У відповідності до п. 1 ст. 1048 Цивільного
кодексу України, позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу
України, передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 Цивільного
кодексу України, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549-552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного та з
матеріалів справи, суд зазначає, що
Відповідачем не доведено, що
розрахунок заборгованості, який надано
Позивачем є таким, що не відповідає
дійсності, а саме тим платежам, які були
надані Відповідачем. Не доведено не
правомірності дій банку з моменту
введення тимчасової адміністрації, яку
запроваджено строком на три місяці з
03.03.2014 по 02.06.2014р. Не доведено належного
виконання свого зобов'язання та
причини неможливості погашення
заборгованості до введення тимчасової
адміністрації.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них,
враховуючи, що позивачем надано докази
безспірності заборгованості
відповідача у сумі заявлених вимог, суд
задовольняє позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи з загальних засад і змісту
законодавства України. Мотивувальна
частина рішення повинна містити
встановлені судом обставини, а також
оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази, суд має це
обґрунтувати. Мотивувальна частина
рішення повинна мати також посилання
на закон та інші нормативні акти
матеріального права, на підставі яких
визначено права і обов'язки сторін у
спірних правовідносинах.

Статтею 129 Конституції України
зазначено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкорюються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією з основних
засад судочинства.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами у порядку передбаченому
ст. 75 ГПК України.

Враховуючи, що Позивач не надав суду
документів, які б підтверджували
обставини викладені у позові, суд
визнає вимогу Позивача такою, що не
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судового
збору, суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, а в даному випадку на
Відповідача, оскільки спір з його вини
доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 173, 174, 179
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пасс" (61176, м. Харків,
вул. Корчагінців, б. 56, кв. 44, Код ) Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» (03057, м.
Київ, проспект Перемоги, 41, ) заборгованість за договором про
надання овердрафту № 01/О-980/140313 від
14.03.2013 р. у сумі 96 187,79 грн. (дев'яноста
шість тисяч сто вісімдесят сім грн. 79
коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пасс" (61176, м. Харків,
вул. Корчагінців, б. 56, кв. 44, Код ) на користь державного бюджету
України (одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі м. Харкова, вул.
Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) 1923,76 грн.
судового збору.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 11.11.2014 р.

Суддя(підпис) І.П. Жигалкін