ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" листопада 2014 р.Справа № 916/1963/14

За позовом: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1;

до відповідача: Публічне акціонерне
товариство "МАРФІН БАНК"

про припинення дії іпотеки

Головуючий - Літвінов С.В.

Судді - Гуляк
Г.І.

Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 відповідно ордеру;

Від відповідача: Пушкарська О.В. по
довіреності № 283 від 12.06.2014р.;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом до Публічного акціонерного
товариства "МАРФІН БАНК" про припинення
дії іпотеки.

Ухвалою господарського суду
Київської області від 20.05.2014р. позовну
заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Публічного акціонерного товариства
"МАРФІН БАНК" про припинення дії
іпотеки направлено за встановленою
підсудністю до господарського суду
Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.05.2014р. було порушено
провадження по справі №916/1963/14 із
призначенням до розгляду в судовому
засіданні.

13.06.2014р. представник відповідача надав
заперечення на позов відповідно яких
просить суд відмовити позивачу в
задоволені позовних вимог з підстав
викладених у запереченнях.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 09.07.2014р. справу №916/1963/14
призначено до колегіального розгляду у
складі трьох суддів господарського
суду Одеської області.

10.07.2014р. колегія суддів: головуючий
суддя Літвінов С.В., суддя Демешин О.А.,
суддя Шаратов Ю.А. прийняла справу до
свого провадження.

26.08.2014р. представник позивача надав до
суду письмові пояснення відповідно
яких підтримав позовні вимоги в
повному обсязі.

Приймаючи до уваги, що суддя
господарського суду Одеської області
Демешин О.А. знаходиться у відрядженні,
згідно з розпорядженням керівника
апарату суду Одеської області №653 від
03.09.2014р. справу №916/1963/14 за позовом:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до
відповідача: Публічне акціонерне
товариство "МАРФІН БАНК" про припинення
дії іпотеки, передано на розгляд
колегії суддів господарського суду
Одеської області: головуючий суддя
Літвінов С.В., суддя Гуляк Г.І., суддя
Шаратов Ю.А.

Ухвалю господарського суду Одеської
області від 03.09.2014р. справу № 916/1963/14
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: головуючий суддя
Літвінов С.В., суддя Гуляк Г.І., суддя
Шаратов Ю.А.

У судовому засіданні 03.11.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи , суд
встановив:

« 31» липня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ
ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» ((правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«МАРФІН БАНК»)(далі відповідач)) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (
далі позивач) був укладений Кредитний
договір № 310/К про надання позивачу
кредиту у вигляді не поновлюваної
кредитної лінії на суму 320 000,00 дол. США з
31.07.2008р. і терміном погашення по 30.07.2018р.
на придбання земельної ділянки і на
оплату страхових платежів зі сплатою
12,9% річних за фактичний період
користування кредитом..

31 липня 2008 року, в забезпечення
виконання Позичальником (ФОП ОСОБА_1.)
своїх, зобов'язань за кредитним
договором, між Відповідачем та
Позивачем, укладено Іпотечний договір
який посвідчено приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, та зареєстровано за №8345.

04 лютого 2009 року між сторонами укладено
договір про внесення змін № 1 до
іпотечного договору, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6.,
31.07.2008 р., за реєстровим №8344, який
зареєстровано в реєстрі за №314.

Предметом іпотеки є земельна ділянка,
площею 2.00 гектара, цільовим
призначенням ведення індивідуального
садівництва, кадастровий номер
:05:004:0105, що розташована за адресою:
Київська область, Макарівський район,
Лишнянська сільська рада.

В березні 2009 року ВАТ «Марфін банк»
звернувся до Тетіївського районного
суду Київської області з позовом до ФОП
ОСОБА_1 про розірвання кредитного
договору та стягнення заборгованості.

08 вересня 2009 року рішенням
Тетіївського районного суду Київської
області, у цивільній справі №2 - 176/20090
розірвано кредитний договір №310/к від
31.07.2008 року та стягнуто суму боргу.

У зв'язку з тим, що Тетіївським районним
судом вирішено справу не відносно
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, а
відносно фізичної особи ОСОБА_1, який не
вступав у кредитні правовідносини з
позивачем, вказане рішення оскаржене
до Апеляційного суду Київської
області.

20 травня 2013 року Апеляційний суд
Київської області скасував рішення
Тетіївського районного суду Київської
області від 08.09.2009р. і ухвалив нове
рішення, яким, позов ВАТ Морський
транспортний банк» до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 задовольнив
повністю, а саме: розірвано кредитний
договір №310/к від 31.07.2008 року та
стягнуто солідарно з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 та ОСОБА_8
заборгованість у сумі 2221551,31грн..

На виконання рішення Апеляційного суду
Київської області від 20.05.2013 року,
виданий -виконавчий лист №2-176/09 від
05.06.2013р. Постановою ВДВС Макарівського
РУЮ Київської області від 05.11.2013р.
відкрито виконавче провадження про
стягнення боргу з ФОП ОСОБА_1 на користь
ВАТ «Морський транспортний банк» і
накладено арешт на нерухоме майно ФОП
ОСОБА_1

Позивач вважає, що кредитний договір
№310/к від 31.07.2008 року припинився
внаслідок його розірвання в судовому
порядку, то після набрання судовим
рішенням чинності припинилися і
договори, які укладалися на його
забезпечення, а саме припинив свою дію
Іпотечний договір укладений 31 липня 2008
року між ВАТ «Морський транспортний
банк» та ФОП ОСОБА_1, посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрований за №8345, та договір про
внесення змін № 1 до іпотечного
договору, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, 31.07.2008 р.,
за реєстровим №8344, від 04.02.2009 року
зареєстрований в реєстрі за №314.

Таким чином, позивач стверджує, що
вказані обставини стали підставою для
його звернення до господарського суду
Одеської області з відповідним позовом
і тому просить суд припинити дію
іпотеки, що виникла на підставі
Іпотечного договору укладеного 31 липня

2008 року між Відкритим акціонерним
товариством «Морський транспортний
банк» та фізичною

особою - підприємцем ОСОБА_1, який
посвідчений приватним нотаріусом

Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, зареєстрований за №8345.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов висновків про відмову в
задоволенні позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 20 ГК України держава
забезпечує захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів. Кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

« 31» липня 2008 року між Відкритим
акціонерним товариством «МОРСЬКИЙ
ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» (правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«МАРФІН БАНК») та Позивачем у цій
справі був укладений Кредитний договір
№ 310/К про надання Позивачу кредиту у
вигляді не поновлюваної кредитної
лінії на суму 320 000,00 дол. США з 31.07.2008р. і
терміном погашення по 30.07.2018р. на
придбання земельної ділянки і на
оплату страхових платежів зі сплатою
12,9% річних за фактичний період
користування кредитом.

З метою забезпечення своєчасного та
повного виконання позичальником умов
Кредитного договору 31.07.2008р. між Банком
та Позивачем був укладений Іпотечний
договір.

У відповідності до ст. 575 Цивільного
кодексу України іпотека є окремим
видом застави.

Всі відносини, що виникають під час
виникнення, зміни та припинення
іпотеки регулюються Законом України
"Про іпотеку", який є спеціальним
законом та підлягає застосуванню при
вирішенні даного спору.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
іпотеку" іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду. До
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, застосовуються
правила щодо іпотеки, яка виникає на
підставі договору, якщо інше не
встановлено законом. Взаємні права і
обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя за іпотечним
договором виникають з моменту його
нотаріального посвідчення. У разі
іпотеки, яка виникає на підставі закону
або рішення суду, взаємні права і
обов'язки іпотекодавця та
іпотекодержателя виникають з дня
вчинення відповідного правочину, на
підставі якого виникає іпотека, або з
дня набрання законної сили рішенням
суду. Іпотечний договір, предметом
іпотеки за яким є майнові права на
нерухомість, будівництво якої не
завершено, посвідчується нотаріусом на
підставі документів, що підтверджують
майнові права на цю нерухомість.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ГК України
зобов'язанням с правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Як зазначене в ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Таким чином, підставою виникнення прав
та обов'язків Банка та Позивача у цій
справі є укладені сторонами Кредитний
та Іпотечний договори.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як зазначено в ч. 1 ст. 572 ЦК України, в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави). У разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення па предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором (ст. 589 ЦК
України).

Як зазначено у п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України -
у разі припинення зобов'язання,
забезпеченого заставою, право застави
припиняється.

Як визначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Крім того, підстави припинення
зобов'язання виконанням, зарахуванням,
переданням відступного, зарахуванням,
за домовленістю сторін, прощенням
боргу, поєднанням боржника і кредитора
в одній особі, неможливістю його
виконання, смертю фізичної особи чи
ліквідацією юридичної особи, - всі ці
підстави зазначені у ст.ст. 599-609 ЦК
України.

При цьому, така підстава як розірвання
договору - серед підстав припинення
зобов'язань відсутня. Відсутня така
підстава також в укладеному сторонами
Кредитному та Іпотечному договорах.

Так, пунктом 3.3.2 б) Кредитного договору
встановлено, - у разі порушення
позичальником своїх зобов'язань, Банк
має право розірвати цей договір у
судовому порядку. При цьому, розірвання
договору не означає звільнення
позичальника від повернення кредиту у
повному обсязі, сплати відсотків,
виконання інших зобов'язань. Тобто,
розірвання Кредитного договору не
звільняє Позивача від виконання тих
зобов'язань, які виникли за цим
договором на день його розірвання і це
прямо встановлено пунктом 3.3.2 б)
Кредитного договору.

Крім того, Іпотечним договором було
встановлено, що сторони дійшли згоди
про те, що Банк має право звернути
стягнення на предмет іпотеки і в разі
дострокового розірвання кредитного
договору або зміни його умов, при
наявності невиконаних зобов'язань за
Кредитним договором (и. 2.1.9).

Таким чином, ані законом, ані
укладеними сторонами Кредитним та
Іпотечним договором припинення
невиконаних зобов'язань за Кредитним
договором у разі його
дострокового розірвання - не
передбачено. Тому посилання Позивача
на припис ст. 593 ЦК України - є
недоречним.

Відносно ж ч. 2 ст. 653 ЦК України, згідно з
якою у разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються, слід
зауважити - розірвання договору діє
лише на майбутнє. Підтвердженням цього
є норма ч. 4 цієї статті, якою
встановлено: у разі розірвання
договору його сторони не мають права
вимагати повернення того, що було
виконано ними за зобов'язанням до
моменту розірвання (принципова
відмінність від визнання договору
недійсним).

Як встановлено ч. 2 ст. 1050 ЦК України (з
урахуванням ч. 2 ст. 1054 цього Кодексу)
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, Банк звернувся до суду з
відповідним позовом до позичальника
та фінансового поручителя за кредитом -
ОСОБА_8.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 20.05.2013р. позовні вимоги
Банку були задоволені, заборгованість
за Кредитним договором в сумі 2 221 551,31
грп. солідарно стягнута з відповідачів
у справі - ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_8

Таким чином, суд вважає, що навіть
наявність зазначеного рішення суду про
стягнення заборгованості за Кредитним
договором вже сама по собі свідчить про
те, що зобов'язання за Кредитним
договором існує.

Отже, в разі розірвання договору
кредиту в судовому порядку його дія
припиняється на майбутнє, тобто з
моменту набрання рішенням суду
законної сили, а до цього моменту
сторони несуть усі зобов'язання,
передбачені кредитним договором.

Разом з тим, виходячи з характеру
правовідносин сторін, які регулюються
§2 глави 71 ЦК України (Кредит), змісту
норм ст. ст. 598-599 та ст. 653 ЦК України, в
яких законодавець розрізняє поняття
«розірвання договору», з одного боку, і
«припинення зобов'язання», з іншого
боку, суд враховує, що розірвання
кредитного договору не припиняє
кредитні зобов'язання боржника, у
рамках якого боржник зобов'язаний
повернути суму кредиту, сплатити
проценти та пеню за порушення строків
виконання зобов'язання, оскільки
кредитне зобов'язання належить вважати
припиненим не з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
розірвання договору, а з моменту
виконання позичальником усіх
обов'язків перед банком, які складають
зміст цього зобов'язання.

Крім того, відповідно до ст. 599 ЦК
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином,
а отже, зобов'язання за кредитним
договором вважаються припиненими з
моменту сплати боржником кредиторові
суми кредиту за договором, процентної
ставки та пені за несвоєчасну виплату
процентів.

Таким чином, у силу зазначених правових
норм, за загальним правилом розірвання
договору припиняє його дію на майбутнє
та не скасовує сам факт укладення та
дії договору включно до моменту його
розірвання, а також зберігає в дії
окремі його умови щодо зобов'язань
сторін, спеціально передбачені для
застосування на випадок порушення
зобов'язань і після розірвання
договору, виходячи з характеру цього
договору, за яким кредитор повністю
виконав умови договору до його
розірвання.

При цьому суд зазначає, що Законом
України "Про іпотеку", а також ст. 593 ЦК
України застава припиняється у
випадку:

- припинення зобов'язання,
забезпеченого заставою;

- втрати предмета застави, якщо
заставодавець не замінив предмет
застави;

- реалізації предмета застави;

- набуття заставодержателем права
власності на предмет застави.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Під час
розгляду справи відповідачем не було
належним чином доведено суду та
доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи те, що позивачем не доведено
виконання зобов'язання за кредитним
договором (основним договором за
договором іпотеки), тому у суда
відсутні підстави для припинення дії
іпотеки.

Таким чином, оцінивши подані докази,
зважаючи на встановлені обставини
справи та враховуючи положення чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
припинення дії договору іпотеки, який
був укладений між ВАТ «Морський
транспортний банк» та ФОП ОСОБА_1, та
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, та зареєстровано за №8345.

На підставі викладеного, враховуючи, що
наявні у справі матеріали свідчать про
необґрунтованість вимог позивача,
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Витрати по сплаті судового збору
віднести за рахунок позивача, згідно
ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 06.11.2014р.

Головуючий -
С.В. Літвінов

Суддя
Г.І. Гуляк

Суддя
Ю.А. Шаратов

.

Суддя
С.В. Літвінов