ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" жовтня 2014 р.Справа № 916/3448/14

За позовом: Товариство з обмеженою
відповідальністю „Рошен Де Люкс"

До відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2

про стягнення 3353,78грн.

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь
представники:

Від позивача: Михайлець О.А. -
довіреність;

Від відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 27.10.2014р. приймали
участь представники:

Від позивача: Михайлець О.А. -
довіреність;

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю „Рошен Де
Люкс" звернулось до суду з позовною
заявою до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в
розмірі 3634,77грн., яка складеться з
основного боргу в сумі 3353,78грн., пені в
розмірі 244,60грн., 3% річних в сумі 36,39грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 29.08.2014р. було порушено
провадження по справі №916/3448/14 із
призначенням до розгляду в судовому
засіданні.

06.10.2014р. представник позивача звернувся
до суду із заявою про зміну підстав
позову та зменшення позовних вимог,
відповідно якої просить суд стягнути з
відповідача заборгованість в сумі
3353,78грн.

Відповідно до приписів ч.4 ст. 22 ГПК
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
або зменшити розмір позовних вимог.

Вищенаведена редакція позовних вимог
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Рошен Де Люкс" ,
згідно з вказаною заявою є остаточною,
у зв'язку з чим приймається
господарським судом для розгляду по
суті викладених в них вимог.

Відповідач у засідання суду не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про місце та дату
засідання.

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців
місцезнаходження Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 є саме та адреса на
яку судом здійснювалась відправка
поштової кореспонденції, а саме: 66300,
АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення були здійсненні саме за
адресою зазначеною у витягу з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі відповідача за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

У судовому засіданні 27.10.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив.

Як стверджує позивача, між Товариством
з обмеженою відповідальністю „Рошен
Де Люкс" та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 на підставі
домовленості було досягнуто згоди про
поставку останньому кондитерських
виробів та інших продуктів харчування.

Відповідно цієї домовленості, Позивач
зобов'язався передати Відповідачу
товар, а Відповідач сплатити за нього
грошові кошти.

Позивач зазначає, що на підставі
видаткової накладної №RDL00020356 від
29.03.2014р. поставив відповідачу товар на
загальну суму 3353,78грн.

Втім, відповідач свої зобов'язання щодо
оплати вартості отриманого товару не
виконав вартість отриманого товару не
оплатив в зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість в сумі 3353,78грн.

26.05.2014р. позивачем на адресу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 була
направлення претензія вих №295-14 з
вимогою сплатити заборгованість.

Зазначена претензія була отримана
відповідачем 13.06.2014р.,що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомлення про вручення,
проте залишена без відповіді та
задоволення.

Посилаючись на порушення відповідачем
зобов'язання щодо оплати вартості
отриманого товару Товариство з
обмеженою відповідальністю „Рошен Де
Люкс" звернулося до господарського
суду Одеської області з відповідним
позовом за захистом свого порушеного
права.

Дослідивши в сукупності всі обставини
та матеріали справи, проаналізувавши
норми чинного законодавства, що
регулюють спірні відносини, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог з наступних підстав.

Дійсно, згідно ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Отже, підставою звернення до суду є
наявність порушеного особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського
кодексу України визначено, що
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. При цьому, в силу ч. 7 ст.
179 Господарського кодексу України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених
Господарським кодексом України, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

В силу ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу
України, для правочинів (за змістом ч. 2
ст. 202 Цивільного кодексу України,
договір між двома особами є
двостороннім правочином) між
юридичними особами встановлена
письмова форма. Разом з тим, згідно ст.
218 Цивільного кодексу України,
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсності, крім випадків,
встановлених законом.

Частиною 2 ст. 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.173 господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у томі числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботу, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматися від певних дій, а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних вимогах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Рошен Де Люкс"
поставило відповідачу товар на
загальну суму 3353,78грн., згідно
видаткової накладної №RDL00020356 від
29.03.2014р. За таких обставин, у Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 виникло
грошове зобов'язання перед Товариство
з обмеженою відповідальністю „Рошен
Де Люкс" щодо оплати вартості
отриманого товару.

Частина 1 статті 692 ЦК України
встановлює, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
кредитор має право вимагати його
виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивачем була
направлена на адресу відповідача
претензія щодо погашення
заборгованості в розмірі 3353,78, яку
відповідач отримав 13.06.2014р. та
проігнорував.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за отриманий товар на
загальну суму 3353,78грн. є обґрунтованими
та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Наведенні позивачем докази у
встановленому законом порядку
Відповідачем не спростовані.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є обґрунтовані,
підтверджені належними доказами та
наявними матеріалами справи та
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (66300, АДРЕСА_1.;
код:НОМЕР_1) на користь Товариство з
обмеженою відповідальністю „Рошен Де
Люкс" (66300, Одеська область, м. Котовськ,
вул. 50 років Жовтня, б. 216; код: 37984318)
3353(три тисячі триста п'ятдесят три) грн.
78 коп. - основного боргу та 1827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. -
судового збору.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено
03.11.2014р.

Суддя
К.Ф. Погребна