ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.
Справа № 926/584/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Гнатюк Г. М.

суддів:
Кравчук Н.М.

Мирутенка О.Л.

розглянув апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця»,
м.Львів в особі відокремленого
підрозділу «Івано-Франківська
дирекція залізничних перевезень»,
м.Івано-Франківськ від 18.08.2014р.
вих.№24-4-2/1384

на рішення господарського суду
Чернівецької області від 28.07.2014р.

у справі № 926/584/14

за позовом: Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця», м.Львів

до відповідача-1: Чернівецької міської
ради, м.Чернівці

до відповідача-2: Державного
підприємства «Чернівецький
металообробний завод», м.Чернівці

до відповідача-3: Виконавчого комітету
Чернівецької міської ради, м.Чернівці

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача 2: Міністерство оборони
України, м.Київ

за участю Чернівецького прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Західного регіону
України, м.Чернівці

про визнання недійсним рішення
Чернівецької міської ради та
державного акту про право постійного
користування земельною ділянкою,

за участю представників:

від прокуратури: Покора К.В. - прокурор

від позивача: Войцеховська Н.Я. -
представник,

від відповідачів 1,2,3: не з'явилися,

від третьої особи: не з'явився

25.09.2014р. на адресу суду поступила
апеляційна скарга Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» на рішення
господарського суду Чернівецької
області від 28.07.2014р. у даній справі, яка
автоматизованою системою
документообігу суду розподілена до
розгляду судді-доповідачу Гнатюк Г.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
29.09.2014 року у склад колегії для
розгляду справи №926/584/14 введено суддів
Кравчук Н.М. та Мирутенка О.Л.

Ухвалою суду від 29.09.2014р. зазначена вище
апеляційна скарга прийнята до
провадження та призначена до розгляду
на 28.10.2014р.

В судовому засіданні 28.10.2014р. заслухано
пояснення представника прокуратури і
третьої особи та зважаючи на
відсутність представника позивача
(апелянта), розгляд справи відкладено
до 11.11.2014р.

В судовому засіданні 11.11.2014р. заслухано
пояснення представника позивача та
прокурора. Натомість представники
відповідачів та третьої особи в судове
засідання 11.11.2014р. не з'явилися, хоча
належним чином були повідомлені про
час та місце слухання справи. Зважаючи
на це, колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представників відповідачів та третьої
особи, оскільки ухвалою суду від
28.10.2014р. явка повноважних представників
сторін була визнана судом на власний
розсуд.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 28.07.2014р. у
справі №926/584/14 (суддя Проскурняк О.Г.) в
задоволенні позову Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» до Чернівецької
міської ради та Державного
підприємства «Чернівецький
металообробний завод» про визнання
недійсним рішення Чернівецької
міської ради №231/6 від 17.03.1998р. в частині
передачі земельної ділянки площею
12,2577га Державному підприємству
«Чернівецький металообробний завод»
та визнання недійсним державного акту
про право постійного користування
земельною ділянкою, який виданий на
підставі вищевказаного рішення -
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням,
Державне територіально-галузеве
об'єднання «Львівська залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» подало
апеляційну скаргу, в якій рішення суду
першої інстанції вважає незаконним та
таким, що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки місцевим господарським судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи та невірно
застосовано норми матеріального права
до спірних правовідносин, у зв'язку з
чим, просить його скасувати та позовні
вимоги задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник зазначає те, що суд першої
інстанції не врахував, що за спірним
рішенням Чернівецької міської ради
Державному підприємству «Чернівецький
металообробний завод» передано
земельну ділянку площею 12,2577га
всупереч чинному законодавству, так як
передана відповідачу-2 земельна
ділянка знаходиться у смузі
відведення залізниці і відноситься до
земель залізничного транспорту та
перебуває у користуванні ДТГО
«Львівська залізниця».

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу від 08.10.2014р. за вих..№01/02-18-1605/10
(вх.№01-04/5871/14 від 13.10.2014р.) Чернівецька
міська рада, а також у письмовому
відзиві від 10.10.2014р. за вих..№5/2644 вих.-14
(вх.№01-04/5940/14 від 14.10.2014р.) Військова
прокуратура Чернівецького гарнізону
Західного регіону України та її
представник в судових засіданнях
спростовують доводи скаржника та
зазначають про законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду, у зв'язку з чим просять апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Інші письмові відзиви чи пояснення на
апеляційну скаргу на адресу суду не
надходили.

Розглянувши подану апеляційну скаргу
та матеріали справи, заслухавши
пояснення представників прокуратури
та позивача, Львівський апеляційний
господарський суд прийшов до висновку
про відсутність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державне територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця"
звернулась до господарського суду
Чернівецької області з позовом до
Чернівецької міської ради та
державного підприємства "Чернівецький
металообробний завод" про визнання
недійсним рішення Чернівецької
міської ради №231/6 від 17.03.1998р. в частині
передачі земельної ділянки площею
12,2577га Державному підприємству
«Чернівецький металообробний завод»
та визнання недійсним державного акту
про право постійного користування
земельною ділянкою, який виданий на
підставі вищевказаного рішення.

В обґрунтування позовних вимоги,
позивач зазначає, що Чернівецькою
міською радою при винесенні
оскаржуваного рішення порушено норми
Земельного кодексу України, зокрема п.б
ч.4 ст. 84,п.5 ст.116 та п.2 ст.149, і таке
рішення порушує права та інтереси
позивача як належного
землекористувача, оскільки ширина
смуги відведення залізниці в даному
місці становить від 9,5 м до 21,6 м від осі
головної колії, а земельна ділянка,
передана відповідачу-2 знаходиться в
наближенні до залізничного полотна від
9,5м. В підтвердження цього, позивач
посилається на те, що відповідно до
"Плана полосы отвода линии Моши-Окница
Львовской ж.д. 1960 г." ширина смуги
відведення у даному місці становить
від 9,5 м до 21,6 м від осі головної колії.
При цьому, саме таку ширину смуги
відведення у даному місці підтверджено
Будівельними нормами та правилами,
глава 39- залізничні дороги колії 1520 мм.
СНиП 11-39-76 та нормами відводу земель
залізниць СН 438-74, відповідно до яких
було збудовано залізничне полотно та
облаштовано смугу відведення
залізниці.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, Рішенням виконавчого
комітету Чернівецької міської ради №
231/6 від 17 березня 1998 року "Про надання і
передачу земельних ділянок, припинення
права користування земельними
ділянками та внесення змін в раніше
прийняті рішення" вирішено надати в
постійне користування ДП "Чернівецький
металообробний завод" земельну ділянку
площею 12,2577 га., яка розташована по
вулиці Заводській, 33 в м. Чернівці для
виробничих потреб.

Межі та розмір зазначеної земельної
ділянки попередньо було погоджено
уповноваженими представниками сторін,
що підтверджується актом встановлення
і погодження зовнішніх меж
землекористування в натурі від грудня
1997 року (а.с.95).

На підставі оскаржуваного рішення
Чернівецькою міською радою 17 серпня 1998
року відповідачу-2 видано Державний акт
на право постійного користування
землею І-ЧВ № 001088, який зареєстровано в
Книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за № 903.

Згідно акту обстеження від 21 листопада
2013 року, підписаного комісією у складі
представників позивача та
Чернівецької міської ради,
встановлено, що від км 0+702 м до км 0+982 м з
правої сторони за ходом кілометрів
розташовано ДП "Чернівецький
металообробний завод", площа перетину
становить - 0,0316 га., ширина смуги
відведення становить - 8,0-10 м, а фактична
відстань від осі головної колії до
паркана складає від 9,50 м до 21,60 м. (а.с.17)

При цьому, "Планом полоси отвода линии
Моши-Окница Львовской ж.д. 1960 г."
визначено, що ширина смуги відведення у
даному місці становить від 9,5 м до 21,6 м
від осі головної колії. Саме таку
ширину смуги відведення у даному місці
підтверджено Будівельними нормами та
правилами, глава 39- залізничні дороги
колії 1520 мм. СНиП 11-39-76 та нормами
відводу земель залізниць СН 438-74,
відповідно до яких було збудовано
залізничне полотно та облаштовано
смугу відведення залізниці. Актом
обстеження від 21 листопада 2013 року
встановлено, що фактична відстань від
осі головної колії до паркана
Відповідача-2 складає від 9,50 м до 21,60 м.,
що відповідає наведеним вище нормам.
Натомість чим передбачено ширину
полоси відведення на зазначеній
ділянці у 8,0-10,0м. позивачем не
обґрунтовано і не надано доказів
перетину меж полоси відведення та меж
земельної ділянки наданої у
користування Відповідачу-2.

Крім цього, Позивачем не надано
жодного належного документа, який би
посвідчував його право користування
спірною земельною ділянкою у
відповідності до норм земельного
кодексу. В свою чергу, акт обстеження
землі та складені графічні матеріали,
не є належним доказом, який підтверджує
право користування землею.

Відповідно до частини другої статті 152
Земельного кодексу України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Таким чином, вимагати
захисту порушених прав на землю має
право власник чи користувач земельної
ділянки, чиї права на землю оформлені
та зареєстровані у встановленому
законодавством порядку.

Відповідно до частини 1 статті 393
Цивільного кодексу України, визначено,
що правовий акт органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, а також свого інтересу,
який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 21
Цивільного кодексу України, суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

У відповідності до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст.43
ГПК України, Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Зважаючи на те, що позивач не довів
обставин стосовно порушення його прав
на спірну земельну ділянку, оскільки не
надав належних доказів та вимірів, які
б встановлювали факт перекриття
земельних ділянок позивача та
відповідача площею 0,0316 га., а також те,
що визначена в акті обстеження
земельної ділянки від 21 листопада 2013
року ширина смуги відведення, яка
становить 8,0 - 10 м є фактичною відстанню
від осі головної колії до паркана, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що рішення виконавчого комітету
Чернівецької міської ради від 17
березня 1998 року № 231/6 та державний акт
на право постійного користування
землею І-ЧВ №001088 від 17 серпня 1998 року не
порушують права позивача, а тому
обгрунтовано відмовив у задоволення
позовних вимог.

Доводи скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи та викладеним вище
аналізом обставин справи і чинного
законодавства, а тому колегією суддів
відхилені через їх безпідставність.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
місцевого господарського суду
прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для його
скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Зважаючи на те, що
апеляційна скарга Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця», м.Львів в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» залишена без
задоволення, витрати по сплаті
судового збору, в порядку ст.49 ГПК
України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду
Чернівецької області від 28.07.2014р. по
справі №926/584/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця», м.Львів в особі
відокремленого підрозділу
«Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень» залишити без
задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в
господарський суд Чернівецької
області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 13.11.2014р.