ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2014 р.
Справа №917/1772/14

за позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго", ;
вул.Комарова, 2а, м. Полтава, Полтавська
область, 36008

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1; АДРЕСА_1

про стягнення 5816,34 грн.

Суддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: Стасовська Н.І.,
довіреність № 29-14/23 від 03.03.2014р.;

від відповідача: не з'явився.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення, додано
до справи та повідомлено про строк
виготовлення повного тексту рішення
згідно ст.85 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 5816,34 грн., з яких
3661,66 грн. - борг за Договором № 540 на
відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води від 01.07.2011 року, 1786,23 грн. -
пеня, 42,98 грн. - 3% річних, 325,47грн. -
інфляційні нарахування.

Представник позивача на задоволенні
позовних вимог наполягає посилаючись
на неналежне виконання відповідачем
умов Договору № 540 від 01.07.2011 року.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, вимог ухвал суду від 27.08.2014р.,
30.09.2014р. та 03.11.2014р. не виконав.

Ухвали суду від 27.08.2014р. та 30.09.2014р.
повернулася до суду з відміткою
поштового відділення "за закінченням
терміну зберігання" (а.с. 23-26; 35-38). Ухвала
від 03.11.2014р. станом на 11.11.2014р. до суду не
поверталась.

Відповідно до наданого позивачем до
суду витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців (а.с. 30) станом на
03.09.2014 року, місцем проживання
відповідача є: АДРЕСА_1, що співпадає з
адресою, вказаною у позовній заяві.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК
України, в разі якщо ухвалу було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеному в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, відповідач належним чином
повідомлений про час, дату та місце
проведення судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 69 ГПК України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою від 03.11.2014р. за клопотанням
позивача судом продовжено строк
вирішення спору на 15 днів.

В зв'язку з закінченням строку
вирішення спору, відкладення розгляду
справи не є можливим, спір підлягає
вирішенню по суті.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,
ратифікованої Законом від 17.07.97р.
гарантує кожній фізичній або юридичній
особі право на розгляд судом упродовж
розумного строку цивільної,
кримінальної, адміністративної або
господарської справи, а також справи
про адміністративне правопорушення, в
якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення
спору доказів наявних в матеріалах
справи достатньо, і господарський суд
повідомив належним чином відповідача
про час, дату і місце проведення
судового засідання, згідно з п. 3.5.11
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України (від
10.12.2002р. №75), а неявка відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті,
тому справа розглядається за наявними
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між Полтавським обласним комунальним
виробничим підприємством теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
(теплопостачальна організація за
Договором; позивач по справі) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(споживач за Договором; відповідач по
справі) 01.07.2011р. був укладений Договір №
540 на відпуск теплової енергії у
вигляді гарячої води (далі - Договір) (а.
с. 8-9).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач -
це фізична або юридична особа, яка
отримує або має намір отримувати
житлово-комунальну послугу.

До даного Договору між сторонами було
укладено додаткову угоду №1 від
01.08.2011року, якою внесли зміни в пункти 8,
9, 18, 21, 22 договору (а.с.10) та додаткову
угоду №2 від 20.10.2011р., якою внесли зміни
в пункти 14, 15, 16, 17, 18 договору (а.с.11).

Відповідно до умов Договору
теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води з метою
забезпечення опалення та гарячого
водопостачання приміщень споживача до
межі розподілу будівлі по вул.
Гожулянська, 12. Межею розподілу є
вимикаючий пристрій в ТК спільна
система опалення з житловим будинком.

За умовами Договору відповідач
зобов'язавсяся сплачувати за одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами та в строк, передбачений
договором.

Згідно п. 15 Договору в редакції
Додаткової угоди №2 від 20.10.2011р.
розрахунки за відпущену теплову
енергію проводиться відповідно до
тарифів, встановлених уповноваженим
органом та діючих на період постачання
теплової енергії, на підставі
виконаних розрахунків.

Вартість 1Гкал - 802,18 грн., (без ПДВ), 962,62
грн. (з ПДВ) для потреб інших споживачів.

Розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Пунктом 16 Договору в редакції
Додаткової угоди №2 від 20.10.2011р. було
встановлено, що оплата вартості
теплової енергії спожитої на опалення,
визначеної розрахунковим способом в п.
3 Додатку "Розрахунок обсягу теплової
енергії" (а.с.12) проводиться споживачем
плановим платежем до 30 числа поточного
місяця.

Кінцевий розрахунок вартості теплової
енергії визначеної з урахуванням
фактичної температури повітря,
проводиться споживачем до 15 числа
місяця наступного за розрахунковим на
підставі виписаного рахунку.

Як зазначає позивач, за період з 01.08.13р.
по 30.062014р. відповідачем не було
проведено оплати за спожиту теплову
енергію, в зв"язку з чим утворилась
заборгованість в сумі 3661,66 грн.
(розрахунок в мат. справи а.с.14).

Станом на момент подання позову
заборгованість відповідача складає
3661,66 грн.

Так позивач просить суд стягнути з
відповідача 5816,34 грн., з яких 3 661,66 грн. -
заборгованість за Договором № 540 на
відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води від 01.07.2011 року, а також за
неналежне виконання умов Договору 1786,23
грн. - пені, 42,98 грн. - 3% річних, 325,47грн. -
інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, в установлений строк,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, крім передбачених
законом випадків.

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечувати безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Частиною ч.6 ст. 19 Закону України "Про
теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

На підставі вищевикладеного,
матеріалами справи підтверджено, що у
даному випадку мало місце порушення
відповідачем договірних зобов'язань
щодо здійснення розрахунків за спожиту
теплову енергію, тому позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу сумі
3661,66 грн. є правомірними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Окрім суми основного боргу, за
порушення строків оплати позивач
просить суд стягнути з відповідача 1786,23
грн. - пеню (за період з 16.09.2013р. по
15.03.2014р.), 42,98 грн. - 3% річних (за період з
16.09.2013р. по 03.07.2014р.), 325,47грн. -
інфляційних нарахувань (за період з
вересня 2013р. по травень 2014р.)
(розрахунок в матеріалах справи а.с.15-17).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548
Цивільного кодексу України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Відповідно до

Крім того, п. 18 Договору в редакції
Додаткової угоди №2 від 20.10.2011р.
передбачено, що у випадку несплати у
вказані строки вводиться пеня в
розмірі 1,0 % за кожний день прострочки
платежу, але не більше 100 % боргу згідно
Закону України "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги" № 686-XI від
20.05.99 р., а також стягується 3 % річних з
простроченої суми та інфляційні
втрати, згідно ст. 625 ЦК України (п. 22
Договору).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір не
встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою ІАЦ "Ліга"
правильність нарахування позивачем
пені, 3% річних та інфляційних, суд
дійшов висновку про задоволення
позовних вимог в цій частині в повному
обсязі.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України та ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Сторони
вільні у наданні до суду своїх доказів
та у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст. ст. 32-33, 43, 44, 75, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Полтавського
обласного комунального виробничого
підприємства теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а,
м. Полтава, 36008; р/р № 260007148 АК
"Полтава-банк"; МФО 331489; )
3661,66 грн. - основний борг, 1786,23 грн. -
пеня, 42,98 грн. - 3% річних, 325,47грн. -
інфляційні нарахування.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.11.2014р.

Суддя
Погрібна С.В.