ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року Справа №
904/2686/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Дмитренко Г.К.-
доповідач

суддів: Прокопенко А.Є., Крутовських В.І.

при секретарі: Однорог О.В.

За участю представників сторін:

від відповідача: Мусійченко Д.Л.,
довіреність №3677-К-О від 26.09.14,
представник;

представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 19.08.2014
року у справі № 904/2686/14

за позовом управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі
м. Миколаєва

до публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк",
м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 2193
грн. 72 коп.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 19.08.2014
року (суддя Мельниченко І.Ф.) у
задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва про
стягнення з публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" 2193 грн. 72 коп. безпідставно
отриманих грошових коштів за договором
від 05.01.2010 року № 05/01/10-15
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати зазначене
рішення та прийняти нове, яким позовні
вимоги задовольнити.

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк" у
відзиві на апеляційну скаргу просить в
її задоволенні відмовити, а рішення
господарського суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, приймаючи до уваги
наступне.

Відповідно до Порядку виплати пенсій
та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30.08.1999 року №1596
«Про заходи щодо виконання статті 3
Указу Президента України від
04.07.1998 року N 734», виплата пенсій та
грошової допомоги здійснюється за
місцем проживання в населених пунктах,
де функціонують установи
уповноважених банків. Установи
уповноважених банків здійснюють
відкриття поточних рахунків, проводять
операції із зарахування сум пенсій та
грошової допомоги на поточні рахунки
відповідно до цього Порядку, угод,
укладених ними з управліннями
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах, управліннями
праці та соціального захисту населення
райдержадміністрацій, виконкомів
міських, районних у місті ради або
центрами з нарахування і виплати
пенсій та допомоги - у регіонах, де
функціонують такі центри.

05.01.2010 року між управлінням Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва та публічним акціонерним
товариством комерційний банк
„ПриватБанк" було укладено договір №
05/01/10-15.

Статтею 1 зазначеного вище договору
встановлено, що банк виконує функції
виплати пенсій та грошової допомоги,
передбачені Порядком виплати пенсій та
грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках.

Відповідно до умов вищезгаданого
договору Фонд взяв на себе
зобов'язання, зокрема, забезпечити
перерахування коштів на виплату пенсій
та грошової допомоги, що фінансується з
коштів Фонду, на рахунки Банку протягом
місяця за датами у межах виплатного
періоду, але не пізніше ніж за один
операційний день до встановленої дати
виплати (§1 ст. 3 договору).

В свою чергу, банк зобов`язався
забезпечити зарахування сум пенсій
та грошової допомоги на поточні
рахунки одержувачів не пізніше
наступного операційного дня після
надходження коштів від органів Фонду (§
2 ст. 3 договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва
перерахувало на рахунок відповідача
2203 грн. 68 коп. для зарахування на
поточний рахунок ОСОБА_2 пенсії з 01.09.2013
року по 31.10.2013 року.

Згідно наданої банком виписки по
особистому рахунку ОСОБА_2, пенсійні
виплати за період з вересня по жовтень
2013 року в сумі 2203 грн. 68 коп. на рахунок
останнього були зараховані 04.09.2013 року
о 14:53 та 04.10.2013 року о 14:24. (а.с. 72-74)

Листом від 04.12.2013 року № 3844/04.02-13 міський
відділ державної реєстрації актів
цивільного стану реєстраційної служби
Миколаївського міського управління
юстиції повідомив позивача про те, що
громадянин ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 34).

31.10.2013 року управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Миколаєва звернулось до
Миколаївського регіонального
управління публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" з листом №11217/06 про
повернення пенсії, перерахованої на
ім'я ОСОБА_2 в сумі 2203 грн. 68 коп., у
зв'язку зі смертю пенсіонера (а.с. 28).

У відповідності з п. 13 Порядку виплати
пенсій та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30.08.1999 року
№ 1596, у разі надходження до
уповноваженого банку відомостей про
смерть одержувача пенсії та грошової
допомоги уповноважений банк
зобов'язаний припинити зарахування
коштів на поточний рахунок з місяця,
наступного за місяцем смерті
одержувача, і зробити відповідну
помітку у примірнику списку на
зарахування пенсій та допомоги, що
підлягає поверненню органу Пенсійного
фонду або органу праці та соціального
захисту населення. Суми пенсій та
грошової допомоги, зараховані на
поточний рахунок, разом з нарахованими
на них відсотками починаючи з місяця,
наступного за місяцем смерті
пенсіонера, підлягають поверненню
уповноваженим банком відповідно
органам Пенсійного фонду та
соціального захисту населення не
пізніше наступного операційного дня
надходження відомостей про смерть
одержувача.

Як вказувалось вище, кошти в загальній
сумі 2203 грн. 68 коп. були зараховані
банком на картковий рахунок ОСОБА_2:
04.09.2013 року - 1101 грн. 84 коп. і 04.10.2013 року -
1101 грн. 84 коп., однак станом на 01.11.2013
року на поточному рахунку ОСОБА_2 сума
коштів складала 9 грн. 96 коп. із
загальної суми коштів, які
обліковувалися на рахунку до цього
часу, оскільки ці кошти отримувались із
використанням банкоматів особами, які
володіли банківською карткою, що
підтверджується випискою по
особистому рахунку ОСОБА_2 за період з
04.09.2013 року по 01.11.2013 року.

Викладеним спростовується твердження
позивача в апеляційній скарзі про
відсутність інформації щодо всієї
зарахованої суми пенсії за спірний
період на поточний рахунок пенсіонера
станом на час звернення управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва із
заявою до відповідача про повернення
суми зарахованої пенсії (31.10.2013 року).

З наданої відповідачем виписки по
особовому рахунку ОСОБА_2 вбачається,
що станом на 01.11.2013 року залишок коштів
на рахунку пенсіонера дорівнював 9 грн.
96 коп. (а.с. 72-74).

Листом від 05.11.2013 року № 20.1.0.0.0/7-20131105/2064
публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк"
повідомило позивача про повернення
коштів, зарахованих на рахунок ОСОБА_2,
в межах наявного залишку в сумі 9 грн. 96
коп. (а.с. 29), про що свідчить копія
платіжного доручення від 05.11.2013 року №
Д1105ХQTIJ (а.с. 68).

Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 1066 Цивільного
кодексу України закріплено, що за
договором банківського рахунку банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк не має права
визначати та контролювати напрями
використання грошових коштів клієнта
та встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

В силу ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу
України договір банківського рахунку
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунку у
банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ч. 5 ст. 2 Закону України "Про
банки та банківську діяльність"
банківські рахунки - це рахунки, на яких
обліковуються власні кошти, вимоги,
зобов'язання банку стосовно його
клієнтів і контрагентів та які дають
можливість здійснювати переказ коштів
за допомогою банківських платіжних
інструментів.

Відповідно п. п. 1.4., 1.7. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 року № 22,
передбачено, що власником рахунку в
банку є особа, яка відкриває рахунок у
банку і має право розпоряджатися
коштами на ньому. Кошти з рахунків
клієнтів банки списують лише за
дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі розрахункових документів
стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї
Інструкції.

Згідно з положеннями глав 5, 12
вищезгаданої Інструкції стягувачами,
що мають право ініціювати списання
коштів з рахунків клієнтів без їх
відома, є органи державної виконавчої
служби (на підставі виконавчих
документів, установлених законами
України) та органи державної
податкової служби (щодо стягнення
податкового боргу, простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою чи
територіальною громадою).

У відповідності з п. п. 1.3., 1.39., 1.40. ст. 1, п.
7.1.2. ст. 7 та ст. 30 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" грошові кошти, переказані
платником отримувачу, з моменту їх
зарахування на рахунок переходять у
власність отримувача; примусовим
списанням є списання коштів, що
здійснюється стягувачем без згоди
платника на підставі встановлених
законом виконавчих документів у
випадках, передбачених законом;
стягувачем вважається особа, яка може
бути ініціатором переказу коштів з
рахунка платника на підставі
виконавчих документів, визначених
законом; банк на договірній основі
повинен здійснювати зберігання коштів
на поточному рахунку, проводити
розрахунково-касові операції за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.

Банк може списати грошові кошти з
рахунка клієнта на підставі його
розпорядження. Грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
законом чи договором між банком і
клієнтом (ст. 1071 Цивільного кодексу
України).

Пунктом 22.9. ст. 22 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" встановлено, що банки
виконують розрахункові документи
відповідно до черговості їх
надходження та виключно в межах
залишку коштів на рахунках платників,
крім випадків надання платнику
обслуговуючим його банком кредиту. У
разі недостатності на рахунку платника
коштів для виконання у повному обсязі
розрахункового документа стягувача на
момент його надходження до банку
платника цей банк здійснює часткове
виконання цього розрахункового
документа шляхом переказу суми коштів,
що знаходиться на рахунку платника, на
рахунок отримувача.

Отже, обґрунтованим є висновок
господарського суду про те, що
власником коштів, виплачених особі, яка
отримує пенсію, є безпосередньо
одержувач виплат, а не банківська
установа, в якій відкрито банківський
рахунок одержувача цих виплат.

За таких обставин колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необґрунтованість позовних вимог,
оскільки відповідачем були виконані
умови параграфу 4 ст. 8 договору від
05.01.2010 року № 05/01/10-15, пункту 13 Порядку
виплати пенсій та грошової допомоги за
згодою пенсіонерів та одержувачів
допомоги через їх поточні рахунки у
банках, п. 22.9 ст. 22 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" та перераховано позивачу
залишок коштів на рахунку отримувача
пенсії у межах одного операційного дня
після отримання відомостей про його
смерть.

Безпідставним є посилання скаржника на
ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України з
огляду на те, що позивач здійснював
операції із спірними грошовими коштами
на підставі цивільного договору між
сторонами та відповідно до вимог
чинного законодавства. Після отримання
вимоги позивача відповідач у
передбачений договором строк повернув
кошти, які знаходились на рахунку
одержувача. Порушень умов договору чи
актів цивільного законодавства
допущено не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
господарським судом фактичні
обставини справи встановлено на основі
повного, всебічного і об'єктивного
дослідження поданих доказів та вірно
застосовані норми права, а доводи
скаржника не спростовують законності
прийнятого у справі судового рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 19.08.2014
року у справі № 904/2686/14 залишити без
змін, а скаргу управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва без задоволення.

Головуючий суддя
Г.К. Дмитренко

Суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
В.І. Крутовських

повний текст постанови виготовлений
03.11.14р.