ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року
Справа № 915/1403/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М. при
секретарі судового засідання Коваль Т.
С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот", вул. Електриків, 8, м. Київ,
04071

в особі філії Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт", вул. Проектна, 1, м. Миколаїв, 54058

до відповідача Миколаївської міської
ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв,
54027

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю "Евері", вул.
Громадянська, 117, м. Миколаїв, 54017

про визнання недійсним рішення

за участю представників сторін та
третьої особи:

від позивача Шевцова Тетяна
Миколаївна, довіреність № 01-02/314 від
23.12.2013 року;

від відповідача Бондар Віталій
Анатолійович, довіреність №
1571/02.02.01-22/01/14/13 від 09.07.2013 року;

від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача ТзОВ "Евері"
Дев’ятьорова Антоніна Віталіївна,
довіреність № 15/10 від 15.10.2013 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 05.09.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі,
залучено до участі у справі третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача ТзОВ «Евері». Розгляд
справи призначено на 23.09.2014 року.

В судовому засіданні 23.09.14 року
оголошувалась перерва до 09.10.14 року.

В судовому засіданні 09.10.14 року
оголошувалась перерва до 28.10.14 року.

До господарського суду Миколаївської
області звернулось Публічне
акціонерне товариство "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" в особі філії
Публічного акціонерного товариства
"Судноплавна компанія "Укррічфлот"
"Миколаївський річковий порт" з
позовними вимогами до відповідача
Миколаївської міської ради про
визнання недійсним рішення
Миколаївської міської ради № 42/41 від
24.07.2014 року в частині затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж частини
земельної ділянки, на яку поширюється
право сервітуту загальною площею 7 236
кв.м., та надання дозволу ТзОВ "Евері" на
укладання договору сервітуту щодо
проходу та проїзду на транспортному
засобі по наявному шляху на земельну
ділянку площею 7 236 кв.м., у тому числі
земельна ділянка № 1 площею 5 212 кв.м. і
земельна ділянка № 2 площею 2 024 кв.м. від
прохідної ПАТ "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" по вул. Проектній, 1, до
земельної ділянки ТзОВ "Евері" по вул.
Проектній, 1-а, а саме пункти 2, 2.1
вказаного рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні 28.10.14 року позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд позов задовольнити. Позивачем
також було подано суду додаткові
пояснення по справі (арк. справи 110-116). В
обґрунтування заявлених позовних
вимог представником позивача
зазначено наступне.

17.06.04 року між Миколаївською міською
радою та ДП «Миколаївський річковий
порт» АСК «Укррічфлот» був укладений
Договір оренди землі з наступними
змінами (посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_8 та зареєстрований в
реєстрі 17.06.2004 року за № 2236), відповідно
до умов якого в оренду була передана
земельна ділянка загальною площею 493 543
кв.м., що розташована за адресою: м.
Миколаїв, вул. Проектна, 1.

У 2013 році ТзОВ «Евері» направила свою
діяльність на отримання права
сервітуту на частину земельної ділянки
загальною площею 7 236 кв.м., що перебуває
у користуванні АСК «Укррічфлот».

27.07.14 року Миколаївською міською радою
було прийнято рішення № 42/41, відповідно
до якого затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
встановлення меж частини земельної
ділянки, на яку поширюється право
сервітуту, та дозволено ТзОВ «Евері»
укладення договору сервітуту щодо
проходу та проїзду на транспортному
засобі по наявному шляху на земельну
ділянку площею 7 236 кв.м.

Як вказує позивач, вищевказане рішення
Миколаївської міської ради № 42/41 від
24.07.2014 року було прийнято з порушенням
вимог чинного законодавства України з
огляду на наступне.

- технічна документація із землеустрою,
підготовлена ФОП ОСОБА_9 для визначення
меж частини земельної ділянки для
передачі права сервітуту на неї ТзОВ
«Евері», не відповідає вимогам чинного
законодавства, що автоматично
унеможливлює її затвердження будь-яким
органом (ч. 2 ст. 55-1 Закону України «Про
землеустрій»);

- технічна документація, виготовлена
третьою особою, містить значні
недоліки щодо площі, конфігурації,
схематичного відображення та
відповідності координат існуючого
автошляху на території порту, що
підтверджується Висновком
пояснювальної записки ПП КФ «Снейл».

Відповідач при затверджені технічної
документації з аргументованим
запереченням проти погодження
землекористувача вчинив формальну
перевірку наявності вказаних в ч. 2 ст.
55-1 Закону України «Про землеустрій»
документів згідно переліку без
вивчення їх якісного змісту;

- відповідач двічі погодив на
засіданнях комісії Миколаївської
міської ради технічну документацію
заявника при умові дотримання
рекомендацій, наданих постійною
комісією міської ради з питань
архітектури, будівництва та
регулювання земельних відносин
(протоколи № 54 від 18.03.2014 року та № 57 від
22.04.2014 року), не зазначивши про які саме
умови йде мова;

- незважаючи на те, що позивач не надав
погодження на встановлення земельного
сервітуту за адресою: м. Миколаїв, вул.
Проектна, 1, відповідачем було надано
третій особі ТзОВ «Евері» дозвіл на
розроблення технічної документації;

- наявність на земельній ділянці
автодороги, літ.ІІ, (споруджений силами
та засобами Порту об'єкт нерухомості,
що має тверде покриття), що належить на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно серія САЕ № 385117 від
27.05.2012 року АСК «Укррічфлот», не тільки
не дає змогу ТзОВ «Евері» стверджувати
щодо відсутності забудови на вказаній
частині земельної ділянки, а й не надає
право Миколаївській міській раді
одноосібно розпоряджатися вказаною
частиною земельної ділянки;

- рішенням від 24.07.2014 року № 42/41
Миколаївська міська рада не визначила
іншу сторону договору, на укладення
якого надано дозвіл, що породжує
запитання для реалізації вказаного
рішення. Договір про встановлення
сервітуту - це двостороння угода між
особою, що бажає отримати зазначене
право, і власником або володільцем
земельної ділянки (ст. 626, 627 ЦК України,
ст. 98 ЗК України);

- оскільки встановлення сервітуту є
способом забезпечення проходу та
проїзду ТзОВ «Евері» до власної
земельної ділянки, який повинен бути
застосований в крайньому (виключному)
випадку, Миколаївська міська рада
перед тим, як надавати дозвіл на
укладення договору сервітуту (а
можливо навіть перед тим як дозволяти
розроблення технічної документації
без отримання безумовного погодження
землекористувача) повинна була
перевірити наявність інших способів
реалізації прав ТзОВ «Евері» (ст. 401 ЦК
України). Наявність у Порта земельної
ділянки не є підставою для
безконтрольного встановлення на його
території, яка є режимним об'єктом (що
не було враховано Відповідачем),
сервітутних прав;

- відповідно до рішення Миколаївської
міської ради № 20/21 від 21.05.2004 року, а
саме п. 11.2, встановлений спосіб, за
якого будь-який без виключення власник
(користувач) земельної ділянки чи
об'єкту нерухомості, що розташований на
території Порту, отримав можливість
безперешкодного та законного доступу
до власного майна. В даному рішенні
зазначено, що на земельній ділянці
площею 7 236 кв.м. діють обмеження (дорога
загального користування),
землекористувач (тобто АСК
«Укррічфлот») зобов'язаний забезпечити
прохід та проїзд суміжним
землекористувачам на земельній
ділянці по вул. Проектній, 1.

Представник відповідача в судовому
засіданні 28.10.14 року позовні вимоги
заперечив в повному обсязі та просив
суд в позові відмовити. Відповідачем
подано суду письмовий відзив на позов
та додаткові письмові пояснення (арк.
справи 89-93;172). В обґрунтування
заперечень представником відповідача
зазначено наступне:

- технічна документація відповідає
вимогам ст. 55-1 Закону України «Про
землеустрій» та містить пояснювальну
записку; технічне завдання на
складання документації, затверджене
замовником документації ТзОВ «Евері»;
кадастровий план земельної ділянки із
зазначенням меж частини земельної
ділянки, на яку поширюється право
сервітуту; матеріали польових
геодезичних робіт (комплексні
інженерно-геодезичні вишукування, план
кадастрової зйомки); копії документів,
що є підставою для виникнення права
сервітуту (копія договору оренди землі
між Миколаївською міською радою та ПАТ
«СК «Укррічфлот» від 17.06.2004 року);

- земельна ділянка, що надана в оренду
ПАТ «СК «Укррічфлот» по вул. Проектній,
1, є комунальною власністю, тобто
належить на праві власності
територіальній громаді м. Миколаєва, що
реалізує своє право через виборних
представників - депутатів
Миколаївської міської ради, що
здійснюють розпорядження землями
комунальної власності шляхом
прийняття відповідних рішень на сесіях
ради. Дозвіл на виготовлення
відповідної документації із
землеустрою було надано рішенням
Миколаївської міської ради від 31.10.2013 р.
№ 34/18. У своєму листі до ТзОВ «Евері»
від 07.03.2013 року № 08-02-03/365 «Про надання
згоди на встановлення сервітуту»
Позивач зазначив, що не заперечує проти
встановлення на користь ТзОВ «Евері»
особистого строкового сервітуту при
виконанні вказаних у ньому умов. Тобто,
Позивач надав принципове погодження на
встановлення сервітуту для проходу та
проїзду через земельну ділянку (ці
сервітутні права зазначені в п. 8.1
договору оренди землі між
Миколаївською міською радою та ПАТ «СК
«Укррічфлот»). Інші умови, виставлені
Позивачем, мають бути визначені саме
договором сервітуту.

- позивач має право власності лише на
покриття вищевказаної дороги, а не
самої дороги як такої, адже сама дорога
існувала до надання земельної ділянки
в оренду Позивачу і дорога відноситься
до земель загального користування, що
відповідно до ст. 83 ЗКУ не можуть
передаватись у приватну власність;

- ПП КФ «Снейл» не є спеціальнио
уповноваженим органом виконавчої
влади у сфері державної експертизи та
не має права проводити перевірку
технічної документації із землеустрою
і надавати будь-які висновки з цього
приводу;

- договір оренди землі, укладений між
радою та Портом, а також передбачені
ним обмеження у використанні земельної
ділянки було зареєстровано у
Миколаївській регіональній філії ДП
«Центр ДЗК». Тобто, в даному випадку
сервітут було встановлено договором
оренди землі як обмеження у
використанні земельної ділянки
орендарем;

- в протоколі комісії Миколаївської
міської ради з розгляду земельних
спорів від 22.04.14 № 57 не зазначено
переліку умов договору сервітуту.
Згідно з поясненнями вищезазначеної
комісії в протоколі від 22.04.14 року № 57
йде мова про дотримання умов
визначених в листі - згоді ПАТ
«Судноплавна компанія «Укррічфлот»
від 07.03.2013 №08-02-03/365.

Представник третьої особи в судовому
засіданні 28.10.14 року позовні вимоги
заперечив в повному обсязі та просив
суд в позові відмовити. Третьою особою
подано суду письмові пояснення по суті
спору (арк. справи 98-100; 168-171). В
обґрунтування заперечень
представником третьої особи зазначено
наступне:

- питання укладення договору сервітуту
виникли із необхідності узгодження
питання користування ТзОВ "Евері" шляху
по вул. Проектній, 1, для організації
його нормальної безперебійної
господарської діяльності, та
враховуючи, що Порт є режимним
підприємством, зі своїм порядком
допуску до території Порту та
знаходження на території Порту.

- відповідно до ст. 21 ЦК України, ст. 59
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» підставами
для визнання акта недійсним є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт, а також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації.

- позивач, стверджуючи, що Технічна
документація із землеустрою, не
відповідає вимогам чанного
законодавства, посилаючись на ч. 2 ст. 55-1
Закону України "Про землеустрій", що
автоматично унеможливлює її
затвердження будь-яким органом, не
вказує, саме в якій частині ця Технічна
документація не відповідає
законодавству, який з документів,
передбачених частиною 2 ст. 55-1 Закону
України "Про землеустрій", відсутній у
технічний документації або не
відповідає встановленій формі та інше.

- посилання позивача на те, що на
земельній ділянці є в наявності
автодорога, літ.ІІ (споруджена силами
та засобами Порту об'єкт нерухомості,
що має тверде покриття), яка належить
Порту на підставі свідоцтва про право
власності САЕ №385117 від 27.05.2012 року є
безпідставним, оскільки вказаного не
вбачається з Свідоцтва;

- Технічна документація із землеустрою
щодо встановлення меж частини
земельної ділянки, на яку поширюється
право сервітуту, виготовлена на
підставі отриманого від Миколаївської
міської ради дозволу, сертифікованим
інженером-землевпорядником ФОП ОСОБА_9,
про що свідчать Ліцензія Державного
агентства земельних ресурсів України
серія НОМЕР_1, видана 29.12.2011 року ОСОБА_9
на проведення робіт із землеустрою, а
також Кваліфікаційний сертифікат
інженера-землевпорядника № 000190 від
24.12.2012 року, виданий Державним
агентством земельних ресурсів України
ОСОБА_9.

Відповідно до листа ПП Консалтингової
фірми «Снейл» вих. № 28/1/04-14, останній не
є спеціально уповноваженим органом
виконавчої влади у сфері державної
експертизи та не має права проводити
перевірку технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки, а також не має права
надавати будь-які висновки.

- законодавством (ст. 397, 402 ЦК України)
встановлено, що у випадку, якщо
земельна ділянка знаходиться у
володінні (в даному випадку у позивача
в оренді), договір сервітуту повинен
бути укладений саме з володільцем
земельної ділянки (з позивачем), який
користується в даний момент земельною
ділянкою. Тому питання позивача про те,
з ким буде встановлено право сервітуту
для ТзОВ "Евері", у зв'язку з
невизначеністю іншої сторони договору
у пункті 2.1. рішення Миколаївської
міської ради від 24.07.2014 року №42/41 є
незрозумілим;

- встановлені в п 8.1 Договору оренди
землі від 17.06.2004 року № 2501 обмеження та
зобов'язання позивача не встановлюють
конкретно для ТзОВ "Евері" порядку
проходу та проїзду по території
позивача безпосередньо по напрямку до
суміжної території ТзОВ "Евері".

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, дослідивши та
оцінивши усі подані у справу докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

ТзОВ "Евері" є власником нерухомого
майна: нежитлового об'єкту, загальною
площею 2989,7 кв.м., що розташоване по вул.
Проектній, 1-А в м. Миколаєві. Право
власності на зазначений нежитловий
об'єкт підтверджується Договором
купівлі-продажу від 08.12.2011 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_11 08.12.2011 року за
реєстровим № 4199, зареєстрованим
Миколаївським міжміським бюро
технічної інвентаризації 15.12.2011 року
за № 32523074 (витяг з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності № 5307399).

Зазначений нежитловий об'єкт
розташований на земельній ділянці
загальною площею 13 685 кв.м., яка належить
позивачу ТзОВ "Евері" на праві
користування на підставі Договору
оренди землі з Миколаївською міською
радою, зареєстрованого в книзі записів
договорів оренди землі за № 9196 від
28.01.2013 року. Право користування
земельною ділянкою зареєстровано в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, про що свідчить Витяг з
Державного реєстру прав на нерухоме
майно про реєстрацію іншого речового
права № 2043915 від 05.04.2013 року (арк. справи
24-37).

Пунктом 3.1 Договору оренди землі № 9196
від 28.01.2013 року встановлено строк його
дії - протягом 15 років з дати державної
реєстрації договору (тобто до 28.01.2028
року).

Орендована ТзОВ "Евері" земельна
ділянка межує з земельною ділянкою,
розташованою по вул. Проектній, 1 в м.
Миколаєві, яка належить на праві оренди
Філії Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт" відповідно до Договору оренди
землі з Миколаївською міською радою,
посвідченого приватним нотаріусом
17.06.2004 року за реєстровим № 2236,
зареєстрованого в Миколаївській
міській раді 18.06.2004 року за № 2501 та у
Миколаївській регіональній філії ДП
"Центр ДЗК" 18.06.2004 року за № 03 (арк.
справи 47-54).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди від
17.06.04 року Миколаївська міська рада на
підставі рішення від 21.05.04 року за № 20/21
надала земельну ділянку для
обслуговування майнового комплексу
річкового порту по вул. Проектній, 1
/Заводський район/.

Пунктом 3.1 Договору оренди землі № 2501
від 18.06.2004 року встановлено строк його
дії - до 31.10.2028 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору в оренду
передана земельна ділянка загальною
площею 493 543 кв. м., у тому числі: 12 473 кв. м.
під капітальною забудовою, 5 160 кв. м. під
спорудами, 108 721 кв. м. під проходами та
проїздами, 14 595 кв. м. під зеленими
насадженнями, 89 568 кв. м. - інші землі, 263
026 кв. м. - внутрішні води (операційна
акваторія та підхідний канал).

Розділом 8 Договору оренди землі
встановлено обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки, які
полягають у наступному.

Відповідно до п. 8.1 Договору згідно з
рішенням міської ради від 21.05.04 року №
20/21 на земельній ділянці площею 7 236 кв.
м. діють обмеження (дорога загального
користування), землекористувач
зобов'язаний забезпечити прохід та
проїзд суміжним землекористувачам на
земельній ділянці по вул. Проектній, 1
(арк. справи 48, 104).

Між позивачем Філією ПАТ «Судноплавна
компанія «Укррічфлот» «Миколаївський
річковий порт» та третьою особою ТзОВ
«Евері» виникло питання встановлення
права користування чужим майном -
сервітуту.

З метою вирішення питання про
встановлення земельного сервітуту
ТзОВ «Евері» звернулось до
Миколаївської міської ради з питання
надання дозволу на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок в натурі.

Листом виконавчий комітет
Миколаївської міської ради № 12818/512-14-18
від 08.11.12 року повідомив ТзОВ «Евері»,
що для можливості розгляду питання про
надання дозволу на встановлення
земельного сервітуту ТзОВ «Евері»
необхідно подати погодження ПАТ філії
Судноплавна компанія «Укррічфлот»
«Миколаївський річковий порт» (арк.
справи 20).

На підтвердження погодження ПАТ філії
Судноплавна компанія «Укррічфлот» на
встановлення земельного сервітуту
ТзОВ «Евері» подано до Миколаївської
міської ради лист № 08-02-03/365 від 07.03.2013
року, з якого вбачається, що Філія ПАТ
"Судноплавна компанія "Укррічфлот"
"Миколаївський річковий порт" не
заперечує щодо встановлення на користь
позивача особистого сервітуту, при
виконанні ТзОВ «Евері» наступних умов:

- визначення конкретного переліку
сервітутних прав;

- покладання на ТзОВ "Евері" зобов'язань
щодо необхідності дотримання
нормативно-правових актів, які
встановлюють порядок допуску в зону
митного та прикордонного контролю;
необхідності дотримання правил та
процедур щодо забезпечення охорони
портових засобів;

- визначення розміру справедливої
компенсації за сервітут;

- визначення строку сервітуту (том І,
арк. справи 19, 21-22).

В подальшому пунктом 6 рішення
Миколаївської міської ради від 31.10.2013
року № 34/18 ТзОВ "Евері" надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
частини земельної ділянки, на яку
поширюється право сервітуту,
орієнтовною площею 8 116 кв.м., для
укладення договору сервітуту з ПАТ "СК
"Укррічфлот" щодо проходу та проїзду
транспортних засобів наявним шляхом
від прохідної ПАТ "СК "Укррічфлот" по
вул. Проектній, 1 до земельної ділянки
ТзОВ "Евері" по вул. Проектній,1-а (арк.
справи 23).

На підставі вищезазначеного дозволу
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_9 за
замовленням ТзОВ "Евері" було
виготовлено Технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення меж
частини земельної ділянки, на яку
поширюється право сервітуту (арк.
справи 15-44).

Відповідачем Філією ПАТ "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" "Миколаївський
річковий порт" листом № 145 від 31.01.2014
року відмовлено в погодженні технічної
документації у зв'язку з невиконанням
позивачем ТзОВ "Евері" вимог,
викладених в листі від 07.03.13 року (арк.
справи 77-78).

В подальшому ТзОВ "Евері" звернувся до
Комісії Миколаївської міської ради з
розгляду земельних спорів з заявою з
питання розгляду можливості
погодження технічної документації з
землеустрою для встановлення права
сервітуту без згоди землекористувача -
ПАТ "СК "Укррічфлот".

Комісія з розгляду земельних спорів
Миколаївської міської ради за
результатами звернення ТзОВ «Евері»
Протоколом № 54 від 18.03.2014 року погодила
технічну документацію щодо складання
документу (договору сервітуту) від
прохідної ПАТ "СК "Укррічфлот" по вул.
Проектній, 1 до земельної ділянки ТзОВ
"Евері" по вул. Проектній, 1-а без згоди
землекористувача ПАТ "СК "Укррічфлот"
при умові дотримання рекомендацій,
наданих постійною комісією міської
ради з питань архітектури, будівництва
та регулювання земельних відносин щодо
умов договору сервітуту. Запропоновано
винести дане питання на чергове
засідання постійної комісії міської
ради з питань архітектури, будівництва
та регулювання земельних відносин (арк.
справи 121).

Позивач ПАТ "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт" направив на адресу комісії
Миколаївської міської ради з розгляду
земельних спорів лист вих. № 409 від 01.04.14
року, в якому повідомив про відмову в
погодженні ТзОВ «Евері» технічної
документації, мотивоване невиконанням
ТзОВ «Евері» вказаних вище умов, а
також наявності заперечень щодо площі,
конфігурації, схематичного
відображення та відповідності
координат існуючого автошляху на
території порту. В листі ПАТ
"Судноплавна компанія "Укррічфлот"
"Миколаївський річковий порт" просив
розгляд питання щодо погодження
технічної документації ТзОВ «Евері»
здійснити за участю уповноважених
представників Порту та врахувати при
прийнятті рішення висловлені
заперечення (арк. справи 72-73).

Як вбачається з Пояснювальної записки,
виготовленої
інженером-землевпорядником ПП КФ
«Снейл» на замовлення ПАТ "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" "Миколаївський
річковий порт", за результатами
перевірки фахівцем було виявлено
недоліки у Технічній документації із
землеустрою, а саме: правильності
визначення меж частини земельної
ділянки, на яку поширюється право
сервітуту, її розташування відносно
координат кутів зовнішніх меж, площа та
лінійні проміри меж частини земельної
ділянки, на яку поширюється право
сервітуту. В ході перевірки
встановлено наступне:

1. Від залізничного переїзду до межі
земельної ділянки, площею 1619 кв. м., яка
не надана у власність або користування,
сервітут частково не співпадає з
наявним шляхом.

2. В районі вагової та очисної споруди
сервітут взагалі виходить за межі
наявного шляху (змінена конфігурація).

3. В Технічній документації із
землеустрою не враховано:

- частину земельної ділянки від
центральної прохідної до вулиці
Проектної;

- ширину дороги від центральної
прохідної до залізничного переїзду;

- частину дороги земельної ділянки
вздовж межі території ТзОВ «Евері», яка
необхідна для проїзду на територію.

Крім того, на земельній ділянці, на яку
поширюється право сервітуту,
знаходиться автодорога з твердим
покриттям, яка знаходиться у власності
Публічного акціонерного товариства
«Судноплавна компанія «Укррічфлот», що
зареєстрована Комунальним
підприємством «Миколаївське міське
бюро технічної інвентаризації»
(споруда І, II).

Площа частини земельної ділянки, на яку
поширюється право сервітуту,
відповідно до технічної документації
із землеустрою, становить 7236 кв. м.

Площа, наявного шляху, яка помилково не
була включена до технічної
документації із землеустрою, становить
5169 кв. м.

Площа, за межами території наявного
шляху, яка була помилково включена до
технічної документації із землеустрою,
становить 1126 кв. м.

Фактична площа наявного шляху,
необхідна для встановлення сервітуту,
становить 11 279 кв. м. (арк. справи 59-62).

В подальшому позивач ПАТ "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" "Миколаївський
річковий порт" направив на адресу
комісії Миколаївської міської ради з
розгляду земельних спорів лист вих. №
442 від 08.04.14 року, в якому повідомив про
невідповідність даних, зазначених в
Технічній документації фактичним
обставинам, додавши на підтвердження
копію вищевказаної Пояснювальної
записки ПП КФ «Снейл». Просив Комісію
врахувати при прийнятті рішення
вищевказані висновки (арк. справи 76).

Протоколом № 57 від 22.04.2014 року Комісія з
розгляду земельних спорів
Миколаївської міської ради за
результатами повторного засідання
погодила Технічну документацію щодо
складання документу (договору
сервітуту) від прохідної ПАТ "СК
"Укррічфлот" по вул. Проектній, 1 до
земельної ділянки ТзОВ "Евері" по вул.
Проектній, 1-а без згоди
землекористувача ПАТ "СК "Укррічфлот"
при умові дотримання рекомендацій,
наданих комісією щодо умов договору
сервітуту (арк. справи 122).

Протоколом № 125 від 12.05.14 року засідання
постійної комісії з питань
архітектури, будівництва та
регулювання земельних відносин
запропоновано погодити Технічну
документацію щодо складання документу
(договору сервітуту) від прохідної ПАТ
"СК "Укррічфлот" по вул. Проектній, 1 до
земельної ділянки ТзОВ "Евері" по вул.
Проектній, 1-а без згоди
землекористувача ПАТ "СК "Укррічфлот"
при умові дотримання рекомендацій,
наданих комісією щодо умов договору
сервітуту (арк. справи 173).

27.07.2014 року Миколаївською міською радою
було прийнято рішення № 42/41, відповідно
до якого:

1. Затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо встановлення меж
частини земельної ділянки, на яку
поширюється право сервітуту загальною
площею 7 236 кв.м., у тому числі земельна
ділянка № 1 площею 5 212 кв.м під
проїздами, проходами та площадками і
земельна ділянка № 2 площею 2024 кв.м. під
проїздами, проходами та площадками, у
межах земельної ділянки, що є в оренді
ПАТ «Судноплавна компанія
«Укррічфлот» згідно з договором оренди
землі від 17.06.2004 року, зареєстрованим у
МРФ ДП «Центр ДЗК» від 18.06.2004 року за №
03 (зі змінами, внесеними рішенням
Миколаївської міської ради від 03.03.2007 №
11/42 та від 31.10.2013 № 34/24), зарахувавши її
до земель для розміщення та
експлуатації будівель і споруд
річкового транспорту (за
функціональним призначенням - до
земель промисловості, транспорту та
іншого призначення), для укладання
договору сервітуту щодо проходу та
проїзду на транспортному засобі по
наявному шляху від прохідної ПАТ
«Судноплавна компанія «Укррічфлот» по
вул. Проектній, 1, до земельної ділянки
ТзОВ «Евері» по вул. Проектній, 1-а.

Земельна ділянка згідно з додатком 6 до
Порядку ведення Державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012
за № 1051, має обмеження у використанні:

- 07.01 - «право проїзду на велосипеді» на
частину земельної ділянки площею 7 236
кв.м.

- 07.02 - «право проїзду на транспортному
засобі по наявному шляху» на частину
земельної ділянки площею 7 236 кв.м.

2. Дозволено ТзОВ «Евері» укладення
договору сервітуту щодо проходу та
проїзду на транспортному засобі по
наявному шляху на земельну ділянку
площею 7 236 кв.м., у тому числі земельна
ділянка № 1 площею 5 212 кв.м і земельна
ділянка № 2 площею 2024 кв.м. від
прохідної ПАТ «Судноплавна компанія
«Укррічфлот» по вул. Проектній, 1, до
земельної ділянки ТзОВ «Евері» по вул.
Проектній, 1-а (арк. справи 14).

Предметом спору у даній справі є вимога
про визнання недійсним рішення
Миколаївської міської ради № 42/41 від
24.07.2014 року в частині затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж частини
земельної ділянки, на яку поширюється
право сервітуту та надання дозволу
ТзОВ "Евері" на укладання договору
сервітуту.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно-правовими актами Верховної
Ради і Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, прийнятими у межах
їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
представницькі органи місцевого
самоврядування, сільські, селищні,
міські голови, виконавчі органи
місцевого самоврядування діють за
принципом розподілу повноважень у
порядку і межах, визначених цим та
іншими законами.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
сільські, селищні, міські ради
правомочні розглядати і вирішувати
питання, віднесені Конституцією
України, цим та іншими законами до їх
відання.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин. Підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів підприємства чи
організації - позивача у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

По-перше. Поняття, зміст та підстави
встановлення і припинення земельного
сервітуту визначені главою 32 ЦК
України (статті 401-406), главою 16 ЗК
України (статті 98-102).

Відповідно до ст. 401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій, конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЗК України право
земельного сервітуту - це право
власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне
або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 ЦК України
право користування чужою земельною
ділянкою або іншим нерухомим майном
полягає у можливості проходу, проїзду
через чужу земельну ділянку,
прокладання та експлуатації ліній
електропередачі, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо.

Особа має право вимагати від власника
(володільця) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності - від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.

Відповідно до п.п. "а", "б" ч. 1 ст. 99 ЗК
України власники або землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
встановлення таких земельних
сервітутів: а) право проходу та проїзду
на велосипеді; б) право проїзду на
транспортному засобі по наявному
шляху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 100 ЗК України
сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду. Сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки, а також іншій
конкретно визначеній особі (особистий
сервітут). Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки. Земельний сервітут підлягає
державній реєстрації в порядку,
встановленому для державної
реєстрації прав на нерухоме майно.

Аналогічне положення закріплене в ст.
402 ЦК України.

Відповідно до п. 2.32 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин" № 6 від 17.05.11 року з
останніми змінами від 10.07.14 року
вимагати встановлення земельних
сервітутів можуть власники або
землекористувачі земельних ділянок.
Ініціатором встановлення земельного
сервітуту може бути власник або
користувач земельної ділянки, у яких є
потреба у використанні суміжної
(сусідньої) земельної ділянки, щоб
усунути недоліки своєї ділянки,
зумовлені її місцем розташування або
природним станом.

Відповідно до п. 2.34 вищевказаної
Постанови № 6 обов'язковою умовою
встановлення земельного сервітуту є
неможливість задоволення потреби
особи, яка вимагає встановлення
сервітуту, в інший спосіб. Під час
розгляду справи у спорі про
встановлення земельного сервітуту
господарським судам належить
з'ясовувати, з яких причин позивач не
може використовувати належне йому
майно.

Аналогічне положення зазначено в абз. 3
п. 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про практику застосування
судами земельного законодавства при
розгляді цивільних справ" № 7 від 16.04.04
року з останніми змінами від 19.03.10 року.

Як вбачається з Технічної
документації, виготовленої за
замовленням ТзОВ «Евері», площа
частини земельної ділянки комунальної
власності з кадастровим номером
:07:001:0045, на яку поширюється право
сервітуту, складає 0,7236 га, в тому числі:
ділянка № 1 площею 0,5212 га та ділянка № 2
площею 0,2024 га.

Частина земельної ділянки, на яку
поширюється право сервітуту, має
обмеження у використанні відповідно до
"Переліку обмежень щодо використання
земельних ділянок" (додаток № 6 до
"Порядку ведення Державного земельного
кадастру", затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012
року № 1051): код 07.01 - право проходу та
проїзду на велосипеді; код 07.02 - право
проїзду на транспортному засобі по
наявному шляху на площу 0,7236 га.

Розділом 8 Договору оренди землі
від 17.06.04 року, укладеному між
Миколаївською міською радою та Філією
ПАТ "СК "Укррічфлот" "Миколаївський
річковий порт", встановлено обмеження
(обтяження) щодо використання
земельної ділянки, які полягають у
наступному.

Відповідно до п. 8.1 Договору
згідно з рішенням міської ради від 21.05.04
року № 20/21 на земельній ділянці площею 7
236 кв. м. діють обмеження (дорога
загального користування),
землекористувач зобов'язаний
забезпечити прохід та проїзд суміжним
землекористувачам на земельній
ділянці по вул. Проектній, 1.

Відповідно до п. 8.3 Договору передача в
оренду земельної ділянки не є
підставою для припинення або зміни
обмеження.

Відповідно до п. 9.4 Договору орендар
зобов'язаний виконувати зобов'язання
щодо об'єкта оренди; додержувати
вимоги, встановлені ст. 24 та 25 Закону
України "Про оренду землі" та
виконувати обов'язки відповідно до
умов договору оренди і Земельного
кодексу України.

Відповідно до ст. 103 ЗК України власники
та землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані не
використовувати земельні ділянки
способами, які не дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідно до п.п. "г", "е" ч. 1 ст. 96 ЗК
України землекористувачі зобов'язані:
не порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів; дотримуватися
правил добросусідства та обмежень,
пов'язаних з встановленням земельних
сервітутів та охоронних зон.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
обтяження - заборона розпоряджатися
та/або користуватися нерухомим
майном, яка встановлена або законом,
або актами уповноважених на це органів
державної влади, їх посадових осіб або
яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про
оренду землі" орендар земельної
ділянки зобов'язаний виконувати
встановлені щодо об'єкта оренди
обмеження (обтяження) в обсязі,
передбаченому законом або договором
оренди землі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
наступного висновку.

Під сервітутом розуміється обмеження
права власника, користувача земельної
ділянки або іншого нерухомого майна.
Зміст земельного сервітуту полягає у
тому, що власник (користувач) однієї
земельної ділянки має право на
обмежене користування суміжною
(сусідньою) земельною ділянкою з метою
усунення недоліків власної ділянки.
Потреба встановлення земельного
сервітуту виникає у тих випадках, коли
власник майна не може задовольнити
свої потреби будь-яким іншим способом.

Відповідачем Миколаївською міською
радою прийнято рішення про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
частини земельної ділянки, на яку
поширюється право сервітуту
(обмеження на частину орендованої
портом земельної ділянки) на дорогу
загального користування (автошлях),
тобто на об'єкт, який вже перебуває під
обмеженням (обтяженням) згідно умов
договору оренди земельної ділянки,
укладеному між сторонами у справі.

Як вказано вище, п. 8.1 Договору оренди
землі передбачено, що на земельній
ділянці площею 7 236 кв. м. діють
обмеження (дорога загального
користування), землекористувач
зобов'язаний забезпечити прохід та
проїзд суміжним землекористувачам на
земельній ділянці по вул. Проектній, 1.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, ТзОВ "Евері" та Філія "СК
"Укррічфлот" здійснюють свою
господарську діяльність між собою на
договірних засадах, зокрема, між ТзОВ
"Евері" та ПАТ "СК "Укррічфлот" було
укладено Договір № 07-05-12 від 15.05.12 року
про надання послуг зі строком дії до
15.05.2022 року, відповідно до умов якого
ПАТ "СК "Укррічфлот" зобов'язався
забезпечити ТзОВ "Евері" можливість
проїзду автотранспорту, що поступає
разом з вантажем на територію порту (п.
2.1.3 Договору) (арк. справи 123-129).

Тобто, ПАТ "СК "Укррічфлот" в особі Філії
зобов'язаний забезпечувати прохід та
проїзд ТзОВ "Евері" на земельній
ділянці (дорозі загального
користування) по вул. Проектній, 1, як в
силу наявності між ними договірних
відносин (договір № 07-05-12 від 15.05.12 року
про надання послуг), так і в силу
встановлених договором оренди
обмежень. За таких обставин,
вищевказаний обов'язок ПАТ "СК
"Укррічфлот" кореспондується з правом
ТзОВ "Евері" на прохід та проїзд по
вищевказаній земельній ділянці за
умови обов'язкового дотримання
нормативно-правових актів щодо
організації режиму доступу, охорони та
захисту портових зборів, процедур
видачі (отримання) перепусток на
територію порту тощо, оскільки ПАТ "СК
"Укррічфлот" є спеціальним об'єктом з
відповідними режимами (арк. справи 63-71).

Отже, наявність у ТзОВ "Евері" права на
прохід та проїзд по вищевказаній
земельній ділянці унеможливлює
встановлення земельного сервітуту,
оскільки за загальним правилом
сервітут може бути встановлений лише
за умови неможливості задовольнити
свої потреби в користуванні майном в
інший спосіб.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем
Миколаївською міською радою
неправомірно затверджено технічну
документацію та надано дозвіл на
укладення договору сервітуту, оскільки
фактично в спірному випадку відсутні
правові підстави для встановлення
земельного сервітуту. Відповідач
Миколаївська міська рада, розглядаючи
питання про необхідність встановлення
в спірному випадку сервітуту,
зобов'язана була перевірити взагалі
юридичну можливість в спірному випадку
встановлення сервітуту, враховуючи, що
договором оренди земельної ділянки
передбачено "обмеження". Натомість, ЗК
України розрізняє поняття "сервітут" та
"обмеження (обтяження)".

По-друге. Відповідно до ст. 55-1 Закону
України «Про землеустрій»
встановлення меж частини земельної
ділянки, на яку поширюються права
суборенди, сервітуту, проводиться
відповідно до топографо-геодезичних і
картографічних матеріалів.

Технічна документація із землеустрою
щодо встановлення меж частини
земельної ділянки, на яку поширюються
права суборенди, сервітуту, включає:

а) пояснювальну записку;

б) технічне завдання на складання
документації, затверджене замовником
документації;

в) кадастровий план земельної ділянки
із зазначенням меж частини земельної
ділянки, на яку поширюються права
суборенди, сервітуту;

г) матеріали польових геодезичних
робіт;

ґ) копії документів, що є підставою
для виникнення прав суборенди,
сервітуту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 100 ЗК України
сервітут може бути встановлений
договором, законом, заповітом або
рішенням суду.

Отже, підставами для встановлення
права сервітуту є договір, закон,
заповіт, рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується представником
відповідача Технічна документація,
виготовлена ТзОВ «Евері», містить:

- пояснювальну записку;

- технічне завдання на складання
документації, затверджене замовником
документації ТзОВ «Евері»;

- кадастровий план земельної ділянки із
зазначенням меж частини земельної
ділянки, на яку поширюється право
сервітуту;

- матеріали польових геодезичних робіт
(комплексні інженерно-геодезичні
вишукування, план кадастрової зйомки);

- копії документів, що є підставою для
виникнення права сервітуту (копія
договору оренди землі між
Миколаївською міською радою та ПАТ «СК
«Укррічфлот» від 17.06.2004 року).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що договір оренди земельної
ділянки не є в розумінні ст. 100 ЗК
України та ст. 55-1 Закону України «Про
землеустрій» підставою для виникнення
права суборенди. Відтак, відповідачем
Миколаївською міською радою при
прийнятті рішення порушено положення
вказаних норм законодавства.

По-третє. Рішенням Миколаївської
міської ради № 5/16 від 21.04.11 року з
наступними змінами затверджено
Положення про комісію з розгляду
земельних спорів та її складу (арк.
справи 147).

Відповідно до п. 3.7 Положення за
результатами розгляду земельного
спору, на підставі протоколу комісії
управлінням земельних ресурсів
готується та виноситься на розгляд
виконавчого комітету відповідне
рішення.

Відповідно до п. 3.8 Положення комісія,
при здійсненні покладених на неї
повноважень, має право одержувати
необхідну усну і письмову інформацію
від відповідних органів і посадових
осіб місцевого самоврядування,
залучати до роботи фахівців.

Відповідно до п. 4.6, п. 4.7 Положення
розгляд земельних спорів здійснюється
в присутності сторін. Сторонам
земельного спору надсилається
письмове повідомлення про час і місце
розгляду спору за 5 днів до засідання
комісії.

Відповідно до п. 4.9, п. 4.10 Положення у
разі відсутності однієї із сторін при
першому розгляді питання на засіданні
комісії і відсутності офіційної згоди
на розгляд питання без неї, розгляд
спору переноситься. Відсутність однієї
із сторін без поважних причин при
повторному розгляді спору не зупиняє
його розгляду і прийняття рішення.

Відповідно до п. 4.11, п. 4.12 Положення
доказами при вирішенні земельного
спору є будь-які фактичні дані, на
підставі яких комісія встановлює
наявність чи відсутність обставин, які
мають значення для правильного
вирішення спору. Якщо подані сторонами
докази є недостатніми, комісія має
право витребувати документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору.

Відповідно до п. 4.13-п. 4.15 Положення для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні земельного спору і
потребують спеціальних знань, комісія
може заслуховувати експертів та
фахівців, запрошених як сторонами, так
і комісією. Експертами можуть
виступати фізичні та юридичні особи,
які мають ліцензії на здійснення
відповідної діяльності. Витрати,
пов'язані із залученням експертів,
фахівців, покладаються на заявника.

Відповідно до п.п. «г» п. 4.16 Положення на
кожному засіданні комісії складається
протокол, у якому зазначаються,
зокрема, відомості про явку на
засідання сторін та членів комісії або
про причини їх неявки.

Позивачем Філією ПАТ "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" "Миколаївський
річковий порт" листом № 145 від 31.01.2014
року відмовлено в погодженні технічної
документації у зв'язку з невиконанням
позивачем ТзОВ "Евері" вимог,
викладених в листі від 07.03.13 року (арк.
справи 77-78).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ПАТ "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт" неодноразово звертався до
комісії Миколаївської міської ради з
розгляду земельних спорів з листами, в
яких просив розгляд питання щодо
погодження технічної документації
ТзОВ «Евері» здійснити за участю
уповноважених представників Порту та
врахувати при прийнятті рішення
висловлені позивачем заперечення.
Судом також враховано, що позивачем
направлено на адресу Миколаївської
міської ради підготовлені ПП КФ
«Снейл» висновки (пояснювальну
записку), на підставі якої позивач
висловив сумніви щодо правильності
визначення в технічній документації
площі земельної ділянки, конфігурації,
схематичного відображення та
відповідності координат існуючого
автошляху на території порту.

Заперечення, які позивач просив
врахувати при вирішенні радою питання
про затвердження технічної
документації, мають суттєве значення в
спірному випадку, оскільки згода
позивача на встановлення сервітуту
надавалась за умови виконання умов,
зокрема, визначення конкретного
переліку сервітутних прав.

Натомість, відповідач Миколаївська
міська рада прийняла рішення за
відсутності представника Порту
(доказів зворотнього суду не подано, як
і не подано доказів повідомлення
позивача про розгляд земельного
питання).

Технічна документація погоджена
відповідачем Миколаївською міською
радою за відсутності згоди
землекористувача та при умові
дотримання рекомендацій, наданих
комісією щодо умов договору сервітуту.
При цьому, ані в Протоколах засідань
комісії Миколаївської міської ради з
розгляду земельних спорів, постійної
комісії з питань архітектури,
будівництва та регулювання земельних
відносин, ані в самому рішенні ради не
зазначено про які саме умови та
рекомендації йде мова, дотримання яких
є необхідним.

Рішення прийнято відповідачем
Миколаївською міською радою без
врахування заперечень Порту та без
надання їм жодної правової оцінки, що
порушує права позивача, оскільки
вирішено питання щодо його прав та
обов'язків.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обгрунтованими та підставними. Позов
підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК
України слід відшкодувати позивачу з
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 33, 34, 43, 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

задовольнити позов Публічного
акціонерного товариства "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" ()
в особі філії Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт" () до відповідача
Миколаївської міської ради () за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Евері" () про визнання недійсним рішення.

Визнати недійсним рішення
Миколаївської міської ради № 42/41 від
24.07.2014 року в частині затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж частини
земельної ділянки, на яку поширюється
право сервітуту загальною площею 7 236
кв.м., та надання дозволу ТзОВ "Евері" на
укладання договору сервітуту щодо
проходу та проїзду на транспортному
засобі по наявному шляху на земельну
ділянку площею 7 236 кв.м., у тому числі
земельна ділянка № 1 площею 5 212 кв.м. і
земельна ділянка № 2 площею 2 024 кв.м. від
прохідної ПАТ "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" по вул. Проектній, 1, до
земельної ділянки ТзОВ "Евері" по вул.
Проектній, 1-а, а саме пункти 2, 2.1
вказаного рішення.

Стягнути з відповідача Миколаївської
міської ради, вул. Адміральська, 20, м.
Миколаїв, 54027 () на
користь позивача Публічного
акціонерного товариства "Судноплавна
компанія "Укррічфлот", вул. Електриків,
8, м. Київ, 04071 () в особі
філії Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт", вул. Проектна, 1, м. Миколаїв, 54058
(): 1 218 грн. (одна тисяча
двісті вісімнадцять грн.) - витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 04.11.2014 року.

Суддя
Е.М. Олейняш