м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АЛЬФА
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ті Ель Груп"
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю «АТБ-Маркет»
про відшкодування шкоди у розмірі 11 772,52
Судді: Бондарчук В.В. (головуюча)
від позивача: Амєліна О.О.
від відповідача: Штирхун О.О.
від третьої особи: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ"
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ті Ель Груп"
(далі-відповідач) про стягнення суми
збитків у розмірі 11 772,52 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані виплатою
позивачем страхового відшкодування
потерпілій особі на підставі договору
добровільного страхування вантажів
№043.0233657.222 від 29.07.210 р., внаслідок чого
до позивача перейшло право вимоги до
відповідальної особи за завдані
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 03.07.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
відповідача та неналежне виконання
ними вимог суду.
28.07.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав відзив на позов, в якому проти
позову заперечив та пояснив, що
позивач, в порушення норм чинного
законодавства не надав докази несплати
збитків відповідачу, а тому відсутній
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 р. призначено
складі трьох суддів.
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
28.07.2014 р. визначено склад суду для
В.В. (головуюча суддя), судді:
Васильченко Т.В., Нечай О.В.
Ухвалою Господарського суду від 28.07.2014
провадження колегією суддів у складі:
Бондарчук В.В. (головуюча суддя), суддя
Васильченко Т.В. та суддя Нечай О.В.
Також, за ініціативою суду залучено
Товариство з обмеженою
відповідальністю «АТБ-Маркет» третьою
особою, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача та зобов'язано надати суду
письмові пояснення з приводу заявлених
11.09.2014 р. через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва представник третьої особи подав
письмові пояснення, в яких зазначив, що
відповідач не сплачував Товариству з
обмеженою відповідальністю
«АТБ-Маркет» суми збитків за
пошкодження товару, а тому не заперечує
проти задоволення позову. Крім того,
просить суд розглянути справу без
присутності представника третьої
Розгляд справи відкладався в порядку
ст. 77 Господарського процесуального
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
02.10.2014 р. у зв'язку із перебуванням судді
Васильченко Т.В. у відпустці, змінено
склад суду для розгляду справи №
суддя), судді: Ломака В.С., Нечай О.В.
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
сторін та неналежне виконання
сторонами ними вимог суду.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача заперечив
проти задоволення позову.
Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, проте був
належним чином повідомлений про дату
та час судового засідання, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Приймаючи до уваги, що представник
третьої особи був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-Маркет» не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.10.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2010 р. між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "АЛЬФА
СТРАХУВАННЯ" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«АТБ-Маркет» було укладено договір
добровільного страхування вантажів
№043.0233657.222, відповідно до якого було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
вантажами в період перевезення та
проміжного зберігання.

23.01.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «АТБ-Маркет» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ті Ель Груп" було
укладено договір №3К перевезення
вантажу, за умовами якого відповідач
зобов'язався за плату і за рахунок
третьої особи, надати послуги по
організації і проведенню перевезення
вантажів вантажним автомобільним
транспортом в міжнародному сполученні,
а третя особа зобов'язалася прийняти і
оплатити належним чином надані
послуги.

Відповідно до п. 2.1.2. договору,
відповідач за договором перевезення
зобов'язався забезпечити схоронність
вантажу, пред'явленого для перевезення,
з моменту приймання вантажу від
вантажовідправника до моменту видачі
вантажу вантажоодержувачу; нести
відповідальність за втрату, недостачу
або пошкодження (псування) вантажу, що
відбулося протягом вищевказаного
періоду по вині відповідача,
відповідно до Конвенції про договір
міжнародного автомобільного
перевезення вантажів від 19.05.1956 р.

Згідно п. 4.17. договору, у випадку
покладення стороною виконання свого
зобов'язання, яке виникло з даного
договору, на третю особу,
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань
вказаними третіми особами несе
відповідна сторона по даному договору,
інтереси якої представляла третя
особа.

Так, третьою особою було подано до
відповідача заявку на перевезення
вантажу автомобільним транспортом №
3360-5 від 17.05.2012 р., а саме: помідори вагою
21 т., з датою завантаження 21.05.2012 р.,
вантажовідправник «Suncrops».

Згідно заяви №864 від 22.05.2012 р. на
страхування окремого перевезення
вантажу, позивачем було прийнято на
страхування вантаж - помідори, вартістю
154 224,00 грн., брутто 20 160,00 кг за маршрутом
перевезення Перпиньян (Франція) -
Дніпропетровськ (Україна) на період з
22.05.2012 р. по 22.06.2012 р.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
«Про страхування», страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових платежів
(страхових внесків, страхових премій)
та доходів від розміщення коштів цих
фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу
України, страхування - це діяльність
спеціально уповноважених державних
організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як зазначає позивач, 01.06.2012 р. стався
страховий випадок, а саме псування та
нестача вантажу, що було виявлено при
розвантаженні останнього на складі у
пункті призначення.

Згідно Сюрвеєрського звіту №1 від
22.06.2012 року, наданого Компанією «Ukrainian
Loss Adjuster» причиною пошкодження та
псування вантажу було недотримання
температурного режиму його
перевезення. Помідори було пошкоджено
цвіллю та наявні сліди загнивання.
Встановлено недостачу 23,73 кг (нетто)
помідор та 3 430,24 кг (нетто) пошкодженого
вантажу.

Також вказаним звітом було
встановлено, що розмір збитку,
завданого третій особі
(страхувальнику) становить 27 194,92 грн.

13.06.2012 р. третя особа (страхувальник)
звернувся до позивача із заявою на
виплату страхового відшкодування.

02.07.2012 р. позивачем було складено
страховий акт № 0004.209.12.03.01 за яким
розмір страхового відшкодування, що
підлягає виплаті, становить 11 772,52 грн.

09.07.2012 року позивачем було виплачено
страхове відшкодування у розмірі 11 772,52
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 14275.

16.08.2013 р. позивачем було направлено
претензію відповідачеві № 04092 від
07.08.2013 р. з вимогою відшкодувати шкоду в
порядку регресу у розмірі 11 772,52 грн.,
яка була отримана відповідачем 20.08.2013
р., що підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що у зв'язку з тим, що ним було
здійснено виплату страхового
відшкодування страхувальнику, позивач
відповідно до ст.ст. 1191 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
«Про страхування», набув права вимоги
до осіб, відповідальних за завдану
шкоду, тобто до відповідача як
перевізника товару.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного
кодексу України, за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України, предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з: 1) життям,
здоров'ям, працездатністю та пенсійним
забезпеченням (особисте страхування); 2)
володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування); 3) відшкодуванням шкоди,
завданої страхувальником (страхування
відповідальності).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 993 Цивільного
кодексу України, до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частино 1 статті 1191 Цивільного кодексу
України передбачено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За таких обставин, у зв?язку з настанням
страхового випадку - пошкодженням
вантажу третьої особи (страхувальника),
у відповідача виник обов'язок
відшкодувати останньому завдані
збитки, пов'язані з нестачею та
псуванням вантажу (помідорів).

Разом з тим, як встановлено судом,
вартість завданих третій особі
(страхувальнику) збитків було сплачено
позивачем на підставі договору
страхування вантажу.

Як передбачено ч. 2 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

За таких умов, в розумінні ст. 530
Цивільного кодексу України, обов'язок
відповідача виплатити суму страхового
відшкодування у порядку регресу в
розмірі 11 772,52 грн. виник саме з моменту
отримання претензії позивача та станом
на день звернення позивачем до суду
настав.

Відповідно до ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Враховуючи наведене, оскільки
відповідач не надав суду доказів
сплати позивачеві в страхового
відшкодування у розмірі 11 772,52 грн., суд
визнає заявлені позовні вимоги
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста
Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ"
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ті Ель Груп" (03151, м.
Київ, вул. Ушинського, буд. 40,
ідентифікаційний код - 38050316), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АЛЬФА СТРАХУВАННЯ"
(01025, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6,
ідентифікаційний код - 30968986) 11 772
(одинадцять тисяч сімсот сімдесят дві)
грн. 52 коп. - відшкодування шкоди в
порядку регресу та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. -
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 30.10.2014 р.

Судді
Бондарчук В.В.
(головуюча)

Ломака В.С.

Нечай О.В.