ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.11.2014 Справа № 920/1245/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Перун", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвентум Україна",

м. Суми

про стягнення 333 861 грн. 79 коп.

Суддя Заєць С. В.

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: Л. Г. Шкриль
(довіреність № 649 від 02.07.2014 р.)

При секретарі судового засідання
Сугоняко Н. В.

Суть спору: позивач звернувся до
господарського суду з позовною заявою,
відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
у сумі 309523 грн. 80 коп. за виконані
послуги на підставі Договору підряду №
1408/13-1 від 14.08.2013, а також покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору.

Представник позивача подав заяву
(вхідний реєстраційний № 9892 від 01.08.2014)
про збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої просить суд окрім
суми основного боргу стягнути з
відповідача 25050 грн. 99 коп. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язання, а
також судові витрати, пов'язані із
сплатою судового збору.

13.08.2014 до суду надійшла заява
представника позивача від 08.08.2014,
відповідно до якої, посилаючись на
допущення помилки у заяві від 30.07.2014,
уточнив позовні вимоги та просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
309523 грн. 80 коп. боргу, 24337 грн. 99 коп. пені
та 6190 грн. 48 коп. витрат по оплаті
судового збору.

Враховуючи передбачене ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України право позивача до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог суд приймає подану
заяву до розгляду.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Представник відповідача в судове
засідання подав додаткові пояснення, в
яких зазначено, що відповідач визнає
існуючу заборгованість за Договором
підряду № 1408/13-1 в розмірі 309 523 грн. 80
коп., але заперечує проти нарахованої
пені в сумі 24337,99 грн., посилаючись на те,
що основним видом діяльності
підприємства є проведення
монтажно-будівельних робіт для
запровадження енергозберігаючих
технологій на виробництві. Закупівля
матеріалу для запровадження
енергозберігаючих технологій
проводиться за кордоном. Також
зазначає, що факт значного підвищення
курсу валют в 2014 році в порівнянні з 2013
роком (моментом укладення договірних
відносин з позивачем), а саме: офіційний
курс долара станом на 01.10.2013 року
становив -7,99 грн. за 1 долар, станом на
01.10.2014 року - 12,95 грн., вплинув на
збитковість відповідача, і останній
при укладенні договору цього
передбачити не міг. Крім того зазначає,
що основні контрагенти з якими
співпрацює відповідач знаходяться в
зоні АТО - це Луганська ТЕЦ,
Лисичанський НПЗ, Алчевський МК
проведення фінансово-господарських
операцій з якими взагалі не можливо, що
також впливає на фінансове положення
підприємства. Тому зауважує, що всі ці
факти і вплинули на своєчасність
проведення розрахунків з позивачем.
Також подав заяву № 1107 від 30.10.2014 року
про розстрочення суми боргу.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову в
частині стягнення пені в сумі 24337 грн. 99
коп. заперечував, також звернувся з
проханням не приймати до розгляду
заяву про розстрочення боргу.

Таким чином, враховуючи достатність
часу, наданого позивачу та відповідачу
для підготовки до судового засідання
та надання витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги принцип
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
йому повноважень, сторонам створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, господарський суд,
встановив:

14 серпня 2013 року між Позивачем
(Підрядник) та Відповідачем (Замовник)
було укладено Договір на виконання
робіт по підвищенню вогнестійкості
металевих конструкцій № 1408/13-1.

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку
та на умовах, визначених договором
підрядник зобов'язується своїми силами
і засобами виконати роботи з
вогнезахисту металевих конструкцій
будівель: будівля ГПП 110/10 кВ; будівля
газопідвищувальної станції; будівля
автоматизованих систем № 2, що
знаходяться на об'єкті ПАТ «Алчевський
металургійний комбінат» вул. Шмідта, 4,
м. Алчевськ, Луганська обл.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначає, що ним у відповідності до
вимог укладеного між сторонами
договору виконані всі роботи по
підвищенню вогнестійкості металевих
конструкцій.

Факт виконання робіт підтверджується
наявним в матеріалах справи актом
приймання виконаних будівельних робіт
за січень 2014 року на загальну суму
1239523,80, підписаний та скріплений
печатками обох сторін (а.с. 27-34).

Згідно з п. 2.2. Договору загальна
вартість виконання робіт передбачених
у п. 1.1., Договору визначається на основі
твердого Кошторису, що є невід'ємним
Додатком до Договору (Додаток №1) та
складає загальну суму в розмірі 1 239 523,80
грн. (один мільйон двісті тридцять
дев'ять тисяч п'ятсот двадцять три
гривні 80 копійок) в тому числі ПДВ. До
складу ціни Договору включаються
сукупність всіх витрат Підрядника на
виконання робіт, в тому числі вартість
придбаних Підрядником матеріалів.

У відповідності з п. 2.4. Договору перед
кожним етапом початку робіт Замовник
повинен перерахувати на розрахунковий
рахунок Підрядника авансовий платіж у
розмірі 60% від вартості робіт кожного з
етапів, а решту вартості робіт
відповідно до п. 2.5. Договору, Замовник
перераховує на поточний рахунок
Підрядника протягом 5 (п'яти)
банківських днів з дати підписання
актів виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що з
17.10.2013 року по 31.01.2014 року відповідачем
було перераховано 900 000 грн. ( а.с. 39- 44).

Факт заборгованості за договором в
сумі 339523 грн. 80 коп. станом на 17.03.2014 року
визнається відповідачем, що
підтверджується матеріалами справи, а
саме актом звірки взаємних
розрахунків від 17.03.2014 року, якій
підписаний та скріплений печатками
обох сторін.

Згідно з частиною першою статті 222
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

26 березня 2014 року позивачем на адресу
відповідача за вихідним номером №
74/03/14 від 26.03.2014 року було направлено
претензію.

З матеріалів справи вбачається, що в
період з 24.04.2014 року по 05.05.2014 року
відповідачем було сплачено 30000 грн. 00
коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначає, що ним зобов'язання за
договорами виконані в повному обсязі,
однак відповідач свої зобов'язання не
виконав і не здійснив розрахунків за
виконану роботу в повному обсязі через,
що у відповідача перед позивачем на
день подачі позову виникла
заборгованість у сумі 309 523 грн. 80 коп.

Відповідно ст. 193 Господарського
Кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Кодексу, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Проте, як встановлено судом, відповідач
свої зобов'язання не виконав, оплати за
виконані роботи не здійснив.

Враховуючи зазначене, господарський
суд вважає позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача
заборгованості за виконані роботи в
сумі 309523 грн. 80 коп. обґрунтованими та
такими що підлягають стягненню.

В обґрунтування позовних вимог в
частині стягнення 24 337 грн. 99 коп. - пені
позивач зазначає, що відповідно до п. 3.
3. Договору за несвоєчасну оплату
виконаних робіт замовник сплачує
підряднику штраф у розмірі 0,05 % за кожен
день прострочення розрахунку, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ.

Приписами статті 230 Господарського
кодексу України визначено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, не виконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

За змістом вищевказаного пункту
договору, вбачається, що мова йде саме
про стягнення пені як різновиду
штрафних санкцій, тому що відповідно до
пункту 3 статті 549 Цивільного кодексу
України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України,
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» №
2921-ІІІ від 10.01.2002 року, розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня.

Згідно з поданим розрахунком,
відповідачеві нарахована пеня в сумі
24337 грн. 99 коп. за період з
10.02.2014 року по 28.07.2014 року (а.с. 92-93).

Оскільки право позивача щодо стягнення
з відповідача пені передбачене діючим
законодавством України та умовами
договору, пеня нарахована в межах
строку позовної давності, відповідно
до вимог Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
позовні вимоги в частині стягнення
пені в сумі 24337грн. 99 коп. є
обґрунтованими.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 233
Господарського кодексу України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно зі ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи вищезазначені обставини,
факт погашення відповідачем значної
частини суми основного боргу, суд
вважає за необхідне застосувати ч. 1 ст.
233 Господарського кодексу України та п.
3 ст. 83 Господарського процесуального
кодексу України, зменшивши розмір пені
на 30 % та стягнути з відповідача 17036 грн.
59 коп. цієї санкції.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони, також
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї державне мито
незалежно від результатів вирішення
спору. Враховуючи, що відповідач
порушив умови договірних зобов'язань, з
нього на користь позивача підлягають
стягненню 6 190 грн. 48 коп. в рахунок
відшкодування витрат останнього зі
сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інвентум
Україна» (40020, м. Суми, вул.
Машинобудівників, 1 код 36437713) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перун» (04213, м. Київ,
вул. Прирічна, 25-А, код 32706074) 309 523 грн. 80
коп. боргу, 17 036 грн. 59 коп. пені, 6190 грн. 48
коп. в рахунок відшкодування витрат по
сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.11.2014 року

Суддя С.В. Заєць