номер провадження справи 29/77/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014
Справа № 908/4096/14

м. Запоріжжя

Позивач - Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Запоріжгаз" (код з ЄДР -
03345716), м.Запоріжжя

Відповідач - Запорізьке державне
підприємство "Кремнійполімер" (код з
ЄДР - 00203625), м.Запоріжжя

про стягнення заборгованості

Суддя
В.А. Кричмаржевський

За участю представників:

- позивача - Вініченка О.В. (за
довіреністю)

- відповідача - Секацької О.В. (за
довіреністю)

До господарського суду 15.10.2014 року
звернулось ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Запоріжгаз", м.Запоріжжя, з
позовом до Запорізького державного
підприємства "Кремнійполімер",
м.Запоріжжя, про стягнення
заборгованості в розмірі - 166.908,85 грн., з
яких - 162.158,39грн. основного боргу за
договором на постачання природного
газу за регульованим тарифом №
ТП-ПР-11014/169-КП від 10.12.2012р., 3.596,2 грн. пені,
720,43 грн. втрат від інфляції та 433,83 грн. -
три проценти річних за порушення
виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 15.10.2014р.
порушено провадження у справі № 908/4096/14,
судове засідання призначено на 05.11.2014
року о 10-00 год.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі.

Відповідачем 04.11.2014р. подано суду
заперечення на позов, відповідно до
яких просить відмовити позивачеві в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення 3.596,20 грн. пені, 720,43 грн.
інфляційних втрат та 433,83грн. - три
проценти річних, враховуючи дію
мораторію на задоволення вимог
кредиторів, який введено від дня
порушення справи про банкрутство ЗДП
"Кремнійполімер".

В судовому засіданні - 05.11.2014р.
прийнято і оголошено на підставі
статті 85 ГПК України вступну та
резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши діюче законодавство
та заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

Установив:

Між Публічним акціонерним товариством
по газопостачанню та газифікації
"Запоріжгаз" (постачальником) та
Запорізьким державним підприємством
"Кремнійполімер" (споживачем) 10 грудня
2012р. укладено договір на постачання
газу за регульованим тарифом №
ТП-ПР-11014/169-КП (Договір), за умовами
якого Постачальник здійснює
постачання природного газу
Споживачеві в обсягах і порядку,
передбачених Договором для
забезпечення потреб Споживача, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість газу і наданих послуг у
розмірах, строках, порядку та на умовах,
передбачених Договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки
за реалізований Споживачеві газ
здійснюються за цінами, що
встановлюються національною комісією,
яка здійснює державне регулювання у
сфері енергетики.

Сторони домовились, що ціна газу,
розрахована відповідно до пунктів 4.1 та
4.2 Договору, є обов'язковою для Сторін з
дати набрання нею чинності. Визначена
на її основі вартість газу буде
застосовуватись Сторонами при
складанні актів приймання-передачі
газу та розрахунках за газ згідно з
умовами Договору (п. 4.4 Договору).

Згідно з п. 4.5 Договору розрахунковий
період за Договором становить один
місяць - з 800 годин першого дня місяця до
800 годин першого дня наступного місяця
включно. Місячна вартість газу
визначається як добуток ціни газу на
загальну кількість реалізованого газу,
визначену згідно з розділом 3 Договору.
Загальна сума вартості Договору
складається з місячних сум вартості
договірних обсягів постачання газу
Споживачу.

За умовами п. 4.6 Договору оплата
вартості послуг з постачання газу
здійснюється Споживачем в розмірі
стовідсоткової попередньої оплати
авансовими платежами за 5 (п'ять)
банківських днів до початку місяця, з
розрахунку договірного обсягу
постачання газу протягом періоду
оплати відповідно до Додатку - 2 до
Договору. Споживач самостійно
розраховує суму платежу, виходячи з
ціни газу на наступний розрахунковий
період та відповідної величини
договірного обсягу газу, заявленого на
наступний розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати Споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці. У разі
недоплати вартості послуг з постачання
газу за розрахунковий період Споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 5 числа місяця, наступного за
розрахунковим. Під поняттям "недоплата
вартості послуг з постачання газу"
сторони визначили як недоплата
Споживачем вартості фактично
спожитого понад запланований або
узгоджений на розрахунковий період з
Постачальником обсяг газу (Додаткова
угода № 1 до Договору від 20.02.2013р.).

Відповідно до п. 4.7 Договору оплата
вартості послуг з постачання газу за
Договором здійснюється Споживачем
виключно грошовими коштами, що
перераховуються на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
Постачальника.

Згідно з п.4.8 Договору у разі виникнення
у Споживача заборгованості з оплати
вартості послуг постачання газу
Сторони за взаємною згодою та у
порядку, передбаченому законодавством,
укладають графік погашення
заборгованості, який оформлюється
додатком до Договору. У разі
відсутності графіка погашення
заборгованості Постачальник має право
грошові кошти, отримані від Споживача
за газ в поточному розрахунковому
періоді, зарахувати в рахунок
погашення існуючої заборгованості
Споживача відповідно до черговості її
виникнення.

Відповідно до п.4.9 Договору звірка
розрахунків здійснюється Сторонами на
підставі відомостей про фактичну
оплату вартості спожитого газу
Споживачем та акта приймання-передачі
газу протягом 10-ти днів з дати
пред'явлення вимоги однією із Сторін.

Пунктом 6.2.2 Договору передбачено, що у
разі порушення Споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
Договору, з нього стягується пеня в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

На виконання умов договору позивачем в
період січня - серпня 2014 року було
поставлено відповідачеві природний
газ, що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.01.2014 р. на суму -2.106,97грн., від 28.02.2014р.
на суму - 1.901,71 грн., від 31.03.2014р. на суму -
2.337,35 грн., від 30.04.2014р. на суму - 175.220,72
грн., від 31.05.2014р. на суму - 52.408,45 грн., від
30.06.2014р. на суму - 4.2916,03 грн., від 31.07.2014р.
на суму - 57.490,95 грн., від 31.08.2014р. на суму -
200.519,36 грн., які підписані повноважними
представниками сторін та засвідчено їх
печатками.

Проте в передбачені Договором строки
відповідач повної оплати отриманого
природного газу не здійснив, в зв'язку з
чим станом на 17.09.2014р. у ЗДП
"Кремнійполімер" утворилась
заборгованість в розмірі -162.158,39 грн.

Позивачем 18.09.2014р. на адресу
відповідача були надіслані акти
звіряння від 17.09.2014р., проте відповідач
на них не відреагував, підписані
примірники актів не підписав та
позивачеві не повернув.

Позовні вимоги про стягнення з
ЗДП "Кремнійполімер" боргу у розмірі -
166.908 грн., з яких - 162.158,39 грн. - основний
борг, 3.596,2 грн. - пеня, 720,43 грн. - втрати
від інфляції та 433,83 грн. - 3% річних за
порушення виконання грошового
зобов'язання стали предметом судового
розгляду у цій справі.

Відповідно до статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з частинами 2, 3 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства. Аналогічні положення
містить стаття 174 Господарського
кодексу України, згідно з якою
господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають,
зокрема, з господарського договору та
інших угод, передбачених законом.

Відповідно до статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
визначено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами склалися господарські
відносини на підставі укладеного ними
Договору, який породив взаємні
обов'язки: обов'язком позивача стало
постачання відповідачеві природного
газу, а обов'язком відповідача -
прийняття природного газу і оплата
його вартості на визначених Договором
умовах.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України).

За приписами статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається з долучених до справи
копій актів приймання-передачі
природного газу від 31.01.2014р., 28.02.2014р.,
31.03.2014р., 30.04.2014р., 31.05.2014р., 30.06.2014р.,
31.07.2014р. та 31.08.2014р. позивач на виконання
своїх договірних зобов'язань в період
січня-серпня 2014 року поставив
відповідачеві природний газ на суму -
534.901 грн. 54 коп.

Як вже зазначалось вище, сторони
узгодили в пункті 4.6 Договору, що оплата
вартості послуг з постачання газу
здійснюється Споживачем в розмірі
100%-ої попередньої оплати авансовими
платежами за 5 (п'ять) банківських днів
до початку місяця, із розрахунку
договірного обсягу постачання газу
протягом періоду оплати відповідно до
Додатка 2 до Договору. Споживач
самостійно розраховує суму платежу,
виходячи з ціни газу на наступний
розрахунковий період та відповідної
величини договірного обсягу газу,
заявленого на наступний розрахунковий
період. У разі відсутності інформації
про ціну газу на наступний
розрахунковий період до дати
здійснення оплати Споживач розраховує
суму платежу за ціною, що діяла у
попередньому місяці. У разі недоплати
вартості послуг з постачання газу за
розрахунковий період Споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 5 числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Відповідно до п. 5.3.3 Договору
відповідач зобов'язаний оплачувати
позивачеві вартість поставленого газу,
визначену розділом 4 на умовах та в
обсягах, визначених Договором.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач своїх зобов'язань з оплати
отриманого газу у спірний період
всупереч умовам Договору та вимогам
закону належним чином не виконав,
поставлений позивачем природний газ
оплатив частково, залишок боргу за
Договором складає - 162.158,39 грн.

Доказів оплати отриманого у
січні-серпні 2014р. природного газу в
повному обсязі відповідачем суду не
надано.

Таким чином, враховуючи неналежне
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань в частині
оплати отриманого природного газу та
вищезгадані приписи норм чинного
законодавства України, суд вважає
правомірним заявлення позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
основної заборгованості в розмірі -
162.158,39 грн., а тому задовольняє її у
повному обсязі.

Згідно зі статтею 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтею 625
Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 Цивільного
кодексу України визначено, що боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Несвоєчасне виконання відповідачем
зобов'язань за Договором підтверджено
матеріалами справи, а відтак позовні
вимоги про стягнення з відповідача
втрат від інфляції та 3% річних за
неналежне виконання грошового
зобов'язання є правомірними та
обґрунтованими.

Твердження відповідача про
необґрунтованість нарахування
позивачем цих сум, оскільки в даний час
діє мораторій на задоволення вимог
кредиторів у справі про банкрутство
відповідача, а згідно зі статтею 12
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у попередній
редакції Закону, яка застосовується у
справі про банкрутство) протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів не нараховуються неустойка
(штраф, пеня), не застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань, є
хибними, оскільки нарахування на
заборгованість трьох процентів річних
та індексу інфляції не є штрафними
санкціями, а є мірою відповідальності,
а тому правомірно заявлено позивачем.

Провадження у справі № 12/58/09 про
банкрутство Запорізького державного
підприємства "Кремнійполімер" згідно з
п.1-1 розділу Х Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" у
новій редакції - № 4212-VІ від 22.12.2011р.
здійснюється за Законом № 2343-ХІІ від
14.05.1992р. (у попередній редакції), а
відтак положення Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" у
новій редакції - № 4212-VІ від 22.12.2011р. не
застосовуються, у статті 19 якого
зазначено про те, що протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів не нараховуються індекс
інфляції і три проценти річних.

Судом перевірені представлені
позивачем розрахунки трьох процентів
річних та втрат від інфляції з
урахуванням рекомендацій Вищого
господарського суду України,
викладених в Інформаційному листі №
01-06/928/2012 від 17.12.2012р. та Постанові
Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).
Враховуючи викладене, суд вважає
безпідставним нарахування позивачем
втрат від інфляції за наступні періоди:
11.05.2014р. - 16.05.2014р., 17.05.2014р. - 26.05.2014р.,
11.06.2014р. - 25.06.2014р., 06.08.2014р. -10.08.2014р.,
11.08.2014р. - 29.08.2014р., 30.08.2014р. - 05.09.2014р.,
06.09.2014р. - 10.09.2014р., 11.09.2014р.
Здійснений судом
перерахунок втрат від інфляції за
період з 12.09.2014р. по 02.10.2014р. є більшим за
розрахунок позивача, проте суд не може
виходити за межі позовних вимог, а тому
задоволенню підлягає лише заявлена до
стягнення позивачем сума втрат від
інфляції в розмірі - 720,43грн.

Розрахунок позивача трьох процентів
річних також є невірним, тому як день
фактичної сплати суми заборгованості
не включається в період часу, за який
здійснюється стягнення процентів.

За розрахунком суду до стягнення
підлягає сума 3% річних в розмірі -400,94
грн.
Суд не погоджується з заявленою
позивачем пенею, оскільки, як вже
зазначалось вище, в даний час діє
мораторій на задоволення вимог
кредиторів у справі про банкрутство
відповідача, а згідно зі статтею 12
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у попередній
редакції Закону, яка застосовується у
справі про банкрутство ЗДП
"Кремнійполімер") протягом дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів не нараховуються неустойка
(штраф, пеня), не застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань.
Нарахування
відповідачеві пені в розмірі - 3.596,20 грн.
за невиконання зобов'язання за
Договором постачання від 10.12.2012р. є
неправомірним, а тому в цій частині
позову слід відмовити.

Отже, позов задовольняється частково.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при частковому
задоволені позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 83-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

Вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Запорізького державного
підприємства "Кремнійполімер" (69009
м.Запоріжжя вулиця Теплична, 7, код з ЄДР
- 00203625, р/р №200 в ПАТ КБ "Фінансова
ініціатива", МФО 380054) на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запоріжгаз" (69035 м.Запоріжжя вулиця
Заводська, 7, код з ЄДР - 03345716) 162.158 (сто
шістдесят дві тисячі сто п'ятдесят
вісім) грн. 39 коп. основного боргу, 400
(чотириста) грн. 94 коп. - 3% річних, 720
(сімсот двадцять) грн. 43 коп. втрат від
інфляції, 3.265 (три тисячі двісті
шістдесят п'ять) грн. 60 коп. судового
збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
В.А. Кричмаржевський

Рішення підписано та оформлено згідно
із вимогами статті 85 ГПК України 07.11.2014
року.