ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014 р.
Справа №917/1789/14

за позовом Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Максі-2010", вул.
Жовтнева, 28, с. Велика Рудка, Диканський
район, Полтавська область, 38540

до Колективного підприємства
"Полтавський м'ясокомбінат", вул.
Харчовиків,6, м. Полтава, Полтавська
область, 36014

про стягнення грошових коштів в сумі 59
073,00 грн.

Суддя
Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з'явився.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 59 073,00 грн., з яких
50 516,67 грн. - основний борг за Договором
№ 2-с від 03.01.2013року на закупівлю
сільськогосподарської продукції, 6 589,66
грн. - пеня, 1 966,67 грн. - 3% річних та 5720,00
витрат на послуги адвоката.

Представник позивач в судове засідання
не з"явився.

В судовому засіданні 14.10.2014р.
представник позивача на задоволенні
позову наполягав посилаючись на
неналежне виконання відповідачем умов
Договору № 2-с від 03.01.2013року на
закупівлю сільськогосподарської
продукції

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив, хоча
був повідомлений належним чином про
дату, час та місце проведення судового
засідання, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення. Вимог ухвал суду від
28.08.2014р., 25.09.2014р. та 14.10.2014р. не виконав.

Ухвалою господарського суду від
25.09.2014р. суд відкладав розгляд даної
справи за клопотанням відповідача в
зв"язку з неможливістю направлення
повноважного представника в судове
засідання (а.с.113).

Ухвалою суду від 14.10.2014р. було
відкладено розгляд справи в зв"язку з
неявкою відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 69 ГПК України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою від 14.10.2014р. за клопотанням
позивача судом продовжено строк
вирішення спору на 15 днів.

В зв'язку з закінченням строку
вирішення спору, відкладення розгляду
справи не є можливим, спір підлягає
вирішенню по суті.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,
ратифікованої Законом від 17.07.97р.
гарантує кожній фізичній або юридичній
особі право на розгляд судом упродовж
розумного строку цивільної,
кримінальної, адміністративної або
господарської справи, а також справи
про адміністративне правопорушення, в
якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення
спору доказів наявних в матеріалах
справи достатньо, і господарський суд
повідомив належним чином позивача та
відповідача про час, дату і місце
проведення судового засідання, згідно
з п. 3.5.11 Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України (від
10.12.2002р. №75), а неявка відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті,
тому справа розглядається за наявними
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між Сільськогосподарським товариством
з обмеженою відповідальністю "МАКСІ 2010"
(продавець за Договором; позивач по
справі) та Колективним підприємством
"Полтавський м'ясокомбінат" (покупець
за Договором; відповідач по справі)
03.01.2013р. був укладений Договір №2-С на
закупівлю сільськогосподарської
продукції (далі - Договір) (а.с.33-34).

Даний Договір дійсний з моменту
підписання і діє до 31.12.2013р., але
закінчення строку Договору не звільняє
Сторони від виконання обов"язків,
взятих на себе за даним Договором та
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
цього Договору (п. п. 6.1.,6.2. Договору).

За умовами даного Договору продавець
зобов'язався в порядку і на умовах,
визначених договором, передати у
власність покупця продукцію, а
покупець зобов'язався прийняти і
оплатити цю продукцію. Під продукцією у
даному договорі розуміються свині (п. п.
1.1. та 1.2. Договору).

Загальна сума договору складається з
суми накладних, по яким була здійснена
поставка продукції, та закупівельних
актів (п. п. 1.5. Договору).

Відповідно до п. п. 1.6. Договору,
розрахунки за договором здійснюються
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок продавця або
виплати готівки в касі підприємства.

Згідно п. п. 1.8 Договору, закупівельні
ціни, що діють на підприємстві на
момент закупки, вважаються погодженими
і додаткового погодження не
потребують, додається додаток
погодження цін. Погодження цін шляхом
складання додатку погодження цін
проводиться сторонами в разі закупки -
продажу продукції за цінами, що не
відповідають затвердженим
закупівельним цінам покупця.

На виконання умов укладеного договору
позивачем була здійснена поставка
товару на суму 390 967,00грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи накладними № 54 від 17.04.2013р., № 104
від 13.09.2013 року, № 105 від 17.09.2013 р., № 106
від 19.09.2013р., № 107 від 24.09.2013 р., № 108 від
26.09.2013р. (а.с.62, 69, 77, 85, 94, 101).

Як підтверджено матеріалами справи
даний товар був отриманий
уповноваженими представниками КП
"Полтавський м"ясокомбінат" на підставі
довіреностей наявних у матеріалах
справи (а.с. 63, 70, 78, 86, 95, 102).

Однак, відповідач порушив свої
зобов'язання за договором в частині
здійснення оплати, здійснивши часткову
оплату товару на суму 340 449,50 грн.

Як зазначає позивач у своїй позовній
заяві, відповідач не в повному обсязі
розрахувався за поставлений товар
згідно накладної №54 від 17.04.2013р., який
був отриманий уповноваженою особою КП
"Полтавський м"ясокомбінат" гр.
Садиговою Оленою Антонівною на
підставі довіреності № 006411 від 16.04.2013
року (а.с. 102).

Відповідно Додатку до Договору № 2-с
від 03.01.2013р. на закупівлю
сільськогосподарської продукції від
17.04.2013р. сторони погодили, що остаточний
розрахунок за поставкою від 17.04.2013р.
проводиться на протязі 2-х банківських
днів з моменту приймання худоби.

Однак за отриману продукцію від
позивача 17.04.2013р. відповідач в повному
обсязі не розрахувався, в зв"язку з чим
заборгованість складає 50 516,67грн.

Намагаючись вирішити питання про
повернення заборгованості позивач
03.07.2014 року звернувся до
відповідача з претензією про сплату
боргу (а.с. 9-11) в сумі 50 516,67грн., а також
повідомлено про нарахування пені в
сумі 6589,66 грн. та 3% річних в сумі 2466,67
грн.

Як зазначає позивач 10.07.2014р.
відповідачем було перераховано 500,00
грн., яку позивач в порядку ст. 534
Цивільного кодексу України, було
зараховано в рахунок погашення 3%
річних.

Так позивач просить суд стягнути з
відповідача 50 516,67 грн. - основний борг
за Договором № 2-с від 03.01.2013року на
закупівлю сільськогосподарської
продукції, 6 589,66 грн. - пені та 1 966,67
грн. - 3% річних за неналежне виконання
умов договору.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

У відповідності до ст. 174
Господарського кодексу України
підставою виникнення господарських
зобов'язань є, зокрема, господарські
договори та інші угоди, передбачені
законом.

Згідно ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст. ст. 509, 510 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має грунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, в установлений строк,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, крім передбачених
законом випадків.

Приписами ст. 692 Цивільного кодексу
України встановлено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 610-612 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. У разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Наданими до справи доказами
підтверджуються факт наявності між
сторонами правовідносин з приводу
поставки товару, факт наявності
заборгованості в розмірі 50 516,67
грн. за поставлений на виконання умов
договору товар та факт прострочення
виконання грошових зобов'язань
відповідачем.

В зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання за
Договором № 2-с від 03.01.2013року на
закупівлю сільськогосподарської
продукції, позивач просить суд
стягнути з останнього 6589,66 грн. - пені
(за період з20.04.2013р. по 20.10.2013р.) та 1966,67
грн. - 3% річних (за період з 20.04.2013р. по
01.08.2014р.).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548
Цивільного кодексу України правочин
щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК).

Відповідно до статті 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. п. 3.4. Договору, в разі
не проведення розрахунків за отриману
продукцію, продавець має право
стягнути з покупця пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
несвоєчасно сплаченої суми за кожний
день прострочення оплати.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір не
встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою ІАЦ "Ліга"
правильність нарахування позивачем
пені, та 3% річних, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог в цій
частині в повному обсязі.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України та ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Сторони
вільні у наданні до суду своїх доказів
та у доведенні перед судом їх
переконливості.

Таким чином, господарський суд,
застосовуючи основні конституційні
засади судочинства, принцип
верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спорів, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог.

Позивач також у своїй позовній заяві
просить суд стягнути з відповідача
5720,00 грн. витрат на послуги адвоката.

Понесення позивачем витрат на послуги
адвоката підтверджується договором
про надання юридичних послуг б/н від
10.06.2014р. (а.с.15-17) та додатків до нього,
свідоцтвом на право заняття
адвокатською діяльністю № 1128 від
23.12.2011р. (а.с.19), прибутковим касовим
ордером №24 від 13.06.2014р. (а.с.124) та
квитанцією №24 від 13.06.2014р. про сплату
5720,00 грн. адвокату відповідно до п. п. 4.1.
Договору.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

В контексті цієї норми, судові витрати
за участь адвоката при розгляді справи
підлягають сплаті лише в тому випадку,
якщо вони сплачені адвокату стороною,
котрій такі послуги надавались, та їх
сплата підтверджується відповідними
фінансовими документами.

Згідно зі статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Судом перевірено відповідність
заявленої до стягнення грошових коштів
з наданим обсягом адвокатських послуг
у сумі 5720,00грн. та підлягає стягненню з
відповідача.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК
України покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Колективного підприємства
"Полтавський м'ясокомбінат" (вул.
Харчовиків,6, м. Полтава, Полтавська
область, 36014; ) на користь
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Максі-2010"
(вул. Жовтнева, 28, с. Велика Рудка,
Диканський район, Полтавська область,
38540; ) 50 516,67 грн. -
основного боргу, 6 589,66 грн. - пені, 1 966,67
грн. - 3% річних, 1827,00 грн. судового збору
та 5720,00 витрат на послуги адвоката.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

3. Копію рішення направити сторонам по
справі.

Суддя
Погрібна С.В.