ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

06.11.2014
Справа № 907/187/14

за позовом державного
територіально-галузевого об'єднання
„Львівська

залізниця", м. Львів

до відповідача Чопської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
м.Ужгород

про спонукання до
укладення договору

Суддя Васьковський О.В.

Представники:

від позивача - Салдан Р.Ю. - юрисконсульт
відокремленого підрозділу
„Ужгородська дистанція
електропостачання" державного
територіально-галузевого об'єднання
„Львівська залізниця" (дов. від 01.01.14
№НЮ-47)

від відповідача - Ясевич М.М. - головний
державний інспектор юридичного
сектору Чопської митниці Міндоходів
(дов. від 04.08.14 №03.1-1-6-36/5169)

СУТЬ СПОРУ: про зобов'язання укласти
договір про постачання електричної
енергії на 2014 рік в редакції Залізниці.

Позивач просить позов задоволити,
мотивуючи тим, що отримавши ліцензії на
право здійснення підприємницької
діяльності з передачі та постачання
електроенергії за регульованим
тарифом, позивач став учасником
взаємовідносин в сфері енергетики, які
врегульовані спеціальними нормами,
провела перевірку об'єктів Чопської
митниці, по яких здійснюється
постачання електроенергії, а
відповідач в порушення ст.1, 26 Закону
України „Про електроенергетику", п.1.6.
Правил користування електричною
енергією (Постанова НКРЕ №28 від
31.07.1996р.) та ст.ст.179, 275 ГК України
безпідставно відмовляється від
підписання договору про постачання
електричної енергії в редакції
Залізниці.

Відповідач проти позову заперечує з
підстав, викладених у поясненнях до
позовної заяви. Зокрема вказав, що
відсутні будь-які правові підстави для
укладення договору про постачання
електричної енергії із позивачем на
об'єктах залізничного транспорту, які
використовує Чопська митниці.
Обґрунтовуючи свої заперечення
відповідач посилається на норми
ст.ст.188, 556 Митного кодексу України та
Постанові КМ України №100 від 22.02.1994р.,
якими закріплено правило, за яким
адміністрації, морських і річкових
портів, міжнародних аеропортів,
прикордонних залізничних станцій або
інших обладнаних місць, у межах яких
діють пункти пропуску через державний
кордон України, на безоплатній основі
забезпечує органи доходів і зборів
необхідними службовими приміщеннями,
обладнанням, засобами зв'язку та
створює їм належні умови для роботи. У
разі якщо митне оформлення товарів
здійснюється органами доходів і зборів
безпосередньо на територіях або в
приміщеннях підприємств, зазначені
підприємства, незалежно від форми
власності та підпорядкування,
зобов'язані безоплатно надавати
органам доходів і зборів у тимчасове
користування відповідні службові та
побутові приміщення, а також
обладнання, засоби та канали зв'язку.

У судовому засіданні 05.11.14
оголошувалась перерва відповідно до
ст.77 Господарського процесуального
кодексу України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
суд встановив:

Позивачем, як суб'єктом, який має
ліцензії на право здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом (АБ №220846) та з
передачі електричної енергії
місцевими (локальними) електричними
мережами (АБ №220845), здійснено перевірку
об'єктів Чопської митниці (відповідача
у справі), розміщених на залізниці, по
яких здійснюється постачання
електричної енергії, а саме п/п Батьово,
п/п Саловка, Вокзал м.Чоп, станція
„Експорт", станції „Імпорт", Товарна
контора, БУ-5 м.Чоп, результати якої
оформлено оформлено відповідними
актами (а.с.77-88) та встановлено
відсутність договорів на постачання
електроенергії.

Листом №Е-6/41 від 20.01.14 позивач
звернувся до відповідача з пропозицією
укласти договір на постачання
електричної енергії на 2014 рік та
надіслав проект договору, у
відповідності до норм ст. 26 Закону
України „Про електроенергетику".

Відповідач у відповідь на вказаний
лист позивача №Е-6/41 від 20.01.14, яким
надіслано пропозицію укласти Договір,
листом № 03.1-2-03.2-40/861 від 29.01.14 повернув
без підписання два примірники договору
про постачання електричної енергії та
повідомив позивача про відсутність
наміру продовжувати договірні
відносини. Окрім цього, відповідач,
стосовно об'єктів, які перелічені у
Додатку №1 до Договору (в яких
здійснюється митне оформлення)
зазначив, що їх правове регулювання
здійснюється ч.2 ст.188 та ч.2 ст.556 Митного
кодексу України.

Предметом проекту договору на
постачання електричної енергії, про
спонукання до укладання якого заявлено
позов, є продаж Львівською залізницею
електричної енергії Чопській митниці
для забезпечення потреб її
електроустановок. Згідно з (п.2) проекту
даного спірного договору, надання
відповідачу електроенергії, як
різновиду товару, здійснюється за
плату.

Також, згідно наданого позивачем до
позовної заяви проекту договору п. 2 і
п.3 передбачено, що сплата користувачем
орендної плати та обов'язок
відповідача окремо сплачувати за
власний рахунок послуги з компенсації
перетікання реактивної електроенергії
з ПДВ, сум пені, 3 відсотка річних,
індекс інфляції, плату за наданнях
послуг (перевірка і ремонт лічильників
та інше), які не включені до плати за
спожиту електроенергію.

Відповідно до ч.1 ст.187 ГК України спори,
що виникають при укладанні
господарських договорів за державним
замовленням, або договорів, укладення
яких є обов'язковим на підставі закону
та в інших випадках, встановлених
законом, розглядаються судом. Інші
переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суду у разі якщо це
передбачено угодою сторін або якщо
сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі
укладеного між ними попереднього
договору.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету
Міністрів України № 100 від 22.02.1994р. "Про
стан виконання рішень Президента
України і Уряду з питань додержання
вимог прикордонного і митного
законодавства" встановлено, що
проведення роботи, пов'язаної з
обладнанням, утриманням і ремонтом у
пунктах пропуску через державний
кордон приміщень для виконання
зазначених видів контролю та службових
приміщень для розміщення відповідних
прикордонних підрозділів, митних та
інших установ, що здійснюють контроль
на державному кордоні, покладається на
Міністерство транспорту (пункти
пропуску для залізничного, морського,
річкового, паромного та повітряного
сполучення) і на Державний митний
комітет (пункти пропуску для
автомобільного сполучення).

Згідно з ч.ч.1-3 ст.188 Митного кодексу
України встановлено, що з метою
прискорення виконання митних
формальностей під час переміщення
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України працівники водного,
повітряного, автомобільного та
залізничного транспорту сприяють
посадовим особам органів доходів і
зборів у виконанні ними своїх
службових обов'язків. Адміністрація
автомобільних, морських і річкових
портів, міжнародних аеропортів,
прикордонних залізничних станцій або
інших обладнаних місць, у межах яких
діють пункти пропуску через державний
кордон України, на безоплатній основі
забезпечує органи доходів і зборів
необхідними службовими приміщеннями,
обладнанням, засобами зв'язку та
створює їм належні умови для роботи.
Перелік приміщень, зазначених у
частині другій цієї статті, та вимоги
до них визначаються центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, та
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері транспорту,
відповідно до обсягу та характеру
міжнародних перевезень.

Станом на час розгляду справи,
компетентними органами державними
влади, відповідного нормативного акту
видано не було.

Положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.546 Митного
кодексу України унормовано, що митниця
є митним органом, який у зоні своєї
діяльності забезпечує виконання
завдань, покладених на органи доходів і
зборів. Митниця є юридичною особою, має
самостійний баланс, рахунки в органах,
що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
печатку та бланк із зображенням
Державного Герба України та із своїм
найменуванням і діє відповідно до
Конституції України, цього Кодексу,
інших нормативно-правових актів та на
підставі положення, яке затверджується
наказом центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику. Митниця є
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, і
підпорядковується йому. Не
допускається втручання у діяльність
митниць інших територіальних органів
центрального органу виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Згідно ч.2 ст.556 Митного кодексу України
у разі якщо митне оформлення товарів
здійснюється органами доходів і зборів
безпосередньо на територіях або в
приміщеннях підприємств, зазначені
підприємства, незалежно від форми
власності та підпорядкування,
зобов'язані безоплатно надавати
органам доходів і зборів у тимчасове
користування відповідні службові та
побутові приміщення, а також
обладнання, засоби та канали зв'язку.

З метою спрощення і прискорення
контролю прикордонного руху в пунктах
пропуску через державний кордон для
автомобільного та залізничного
сполучення 04.05.2012 року підписано Угоду
між Кабінетом Міністрів України та
Урядом Угорщини про контроль
прикордонного руху в пунктах пропуску
через державний кордон для
автомобільного та залізничного
сполучення (яка набрала чинності 25.11.2012
року) (надалі - Угода).

Частиною 3 Угоди визначено наступні
пункти пропуску "Чоп-Захонь" - для
міжнародного залізничного
пасажирського та вантажного
сполучення (ст.14) та "Саловка - Еперєшке"
- для міжнародного залізничного
вантажного сполучення (ст.15).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21.05.2012 року №435 "Про затвердження
переліку пунктів пропуску через
державний кордон, в яких здійснюється
переміщення товарів через митний
кордон України" затверджено Перелік
пунктів пропуску через державний
кордон, в яких здійснюється
переміщення товарів через митний
кордон України (Перелік): міжнародний
пункт пропуску на кордоні із
Словацькою Республікою для
залізничного сполучення - Павлове, Чоп
(Страж) (п.2 Переліку) та міжнародний
пункт пропуску на кордоні з Угорською
Республікою для залізничного
сполучення - Чоп (Дружба), Соловка (п.3
Переліку).

Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 18.08.2010 року №751
"Про затвердження Положення про пункти
пропуску через державний кордон, та
пункти контролю", якою затверджено
Положення про пункти пропуску через
державний кордон та пункти контролю,
пункт пропуску через державний кордон -
спеціально виділена територія на
залізничних і автомобільних станціях,
у морських і річкових портах, в
аеропортах (на аеродромах) з комплексом
будівель, споруд і технічних засобів,
де здійснюються прикордонний, митний
та інші види контролю і пропуск через
державний кордон осіб, транспортних
засобів, вантажів та іншого

Постановою Кабінету Міністрів України
від 18.08.2010, № 751 "Про затвердження
Положення про пункти пропуску через
державний кордон та пункти контролю",
зокрема п.22, визначено межі території
пункту пропуску (крім місцевого),
пункту контролю визначаються та
затверджуються наказом керівника
державного органу, підприємства,
установи чи організації, на земельній
ділянці якого знаходиться пункт
пропуску, пункт контролю, за
погодженням з начальником органу
охорони державного кордону, у зоні
відповідальності якого знаходиться
пункт пропуску, пункт контролю, та
начальником відповідного митного
органу.

Наказом відокремленого підрозділу
"Ужгородська дирекція залізничних
перевезень" від 10.01.2012 року №1 "Про
визначення меж територій пунктів
пропуску Саловка, Павлово та пунктів
контролю Батьово Пасажирський парк та
Батьово Сортувальний парк, Ужгород-2 та
Ужгород-3" затверджено розроблені та
погоджені з суміжними службами схеми
меж територій пунктів пропуску
Саловка, Павлово, та пунктів контролю
Батьово Пасажирський парк, Батьово
Сортувальний парк по станції Батьово,
Ужгород-2 та Ужгород-3, згідно
відповідних додатків №№1, 2, 3, 4, 5.

Також на виконання вказівок, що
містяться у постанові Вищого
господарського суду України від 04.09.2014,
досліджуючи, питання належності
приміщень, намір забезпечувати які
електроенергією висловив позивач, до
визначеного на законодавчому рівні
переліку приміщень, якими
адміністрація прикордонних
залізничних станцій має забезпечити
органи доходів і зборів суд встановив
наступне.

З метою забезпечення здійснення
органами доходів і зборів митного
контролю товарів, транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, проведення заходів,
пов'язаних з виявленням, попередженням
та припиненням контрабанди і порушень
митних правил, у пунктах пропуску через
державний кордон України, на
територіях морських і річкових портів,
аеропортів, на залізничних станціях та
на територіях підприємств, вільних
митних зон, митних складів, складів
тимчасового зберігання, а також в інших
місцях, визначених відповідно до цього
Кодексу, створюються зони митного
контролю (ст.329 Митного кодексу
України).

Згідно ст.330 Митного кодексу України
межі зон митного контролю у пунктах
пропуску через державний кордон
України визначаються органами доходів
і зборів за погодженням з відповідними
органами охорони державного кордону та
адміністраціями морських (річкових)
портів, аеропортів, залізничних
станцій. В інших місцях на митній
території України органи доходів і
зборів у зонах своєї діяльності
самостійно визначають межі зон митного
контролю (далі - ЗМК).

ЗМК створюються з метою забезпечення
здійснення митними органами митних
формальностей стосовно товарів та
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України. ЗМК
створюються митним органом, в зоні
діяльності якого вони розташовуються,
за погодженням: у пунктах пропуску
через державний кордон для
автомобільного сполучення - з
відповідним органом охорони
державного кордону; у пунктах пропуску
(пунктах контролю) через державний
кордон для морського, річкового,
повітряного та залізничного
сполучення - з відповідним органом
охорони державного кордону та
адміністрацією морських і річкових
портів, аеропортів та залізничних
станцій.

Рішення про створення зони митного
контролю (далі - Рішення) за формою
згідно з додатком 1 до цього Порядку
підписується керівником відповідного
митного органу або уповноваженою ним
особою. Рішення реєструється в Журналі
реєстрації рішень про створення зон
митного контролю (далі - Журнал) за
формою згідно з додатком 2 до цього
Порядку. Журнал ведеться відділом
організації митного контролю митниці
або іншим підрозділом митниці,
визначеним керівником митниці. Після
реєстрації Рішення, але до початку
здійснення митними органами митних
формальностей, копії Рішення
передаються (направляються)
представникам усіх організацій, з
якими погоджувалось створення
конкретної ЗМК (п.2.1. Наказу
Міністерства фінансів України , від
22.05.2012, № 583 "Про затвердження Порядку
створення зон митного контролю").

Таким чином, наявними в матеріалах
справи доказами підтверджується
належність приміщень, намір
забезпечувати які електроенергією
висловив позивач, до визначеного на
законодавчому рівні переліку
приміщень, якими адміністрація
прикордонних залізничних станцій має
забезпечити органи доходів і зборів,
зокрема: рішенням про створення ЗМК від
18.06.13 №30500/0078 ВМО№№1-4 митного поста про
створення ЗМК (тимчасова-створюється
на час здійснення митного контролю)
"Чоп-залізничний" - пункт пропуску "Чоп";
рішенням про створення ЗМК від 18.06.13
№30500/0051 ВМО№№1-4 митного поста про
створення ЗМК (постійна-діє на час
функціонування пункту пропуску)
"Чоп-залізничний" - пункт пропуску "Чоп";
рішенням про створення ЗМК від 18.06.13
№30500/0057 ВМО№№1-4 митного поста про
створення ЗМК (тимчасова-створюється
на час здійснення митного контролю);
"Чоп-залізничний" - „Експорт"; рішенням
про створення ЗМК від 18.06.13 №30500/0056
ВМО№№1-4 митного поста про створення
ЗМК (тимчасова-створюється на час
здійснення митного контролю);
"Чоп-залізничний" - „Імпорт-горка";
рішенням про створення ЗМК від 18.06.13
№30500/0081 (постійна-діє на час
функціонування ділянки „Сортувальна")
митний пост "Батєве" - „Сортувальний
пункт контролю "Батєве"; рішенням про
створення ЗМК від 18.06.13 №30500/00890
(постійна-діє на строк функціонування
пункту пропуску) митний пост "Батєве" -
„Залізничний пункт пропуску "Саловка".

Окрім цього, згідно Акту №07-195-01/1
обстеження електроустановки споживача
електричної енергії від 16.01.2014 року,
складеного позивачем вбачається, що
об'єкт "станція Імпорт" відключено від
мережі залізниці.

Також, наявними в матеріалах справи
доказами підтверджується відсутність
споживання електричної енергії на
такому об'єкті як "Товарна контора, БУ-5
м. Чоп", який як об'єкт зазначений в
Додатку №1 до проекту Договору, однак
не використовувався для здійснення
митного контролю.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, суд констатує
безпідставність вимог позивача про
зобов'язання відповідача укласти з
Державним ТГО „Львівська залізниця"
Договір на постачання електричної
енергії на 2014р. в редакції залізниці,
які позивачем належним чином не
обґрунтовані та недоведені, відповідно
з вимогами ст.ст. 32, 33, 34 ГПК України і
задоволенню не підлягають.

З огляду на вищещезазначене, суд
прийшов до висновку про те, що на
об'єкти, перелічені в проекті договору
поширюють свою дію норми ч.2 ст.556
Митного кодексу України та п.8
Постанови від 22.02.1994 №100, а тому у
задоволені позову слід відмовити.

Згідно з ст. 49 ГПК України з судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 15, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85, 111-12
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

у задоволенні позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили і
підлягає обов'язковому виконанню на
території України в порядку ст.85
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 13.11.14.

Суддя
Васьковський О.В.