м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19596/14 16.10.14

За позовомПриватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна»до Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто»третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_2 простягнення
19549,59 грнСуддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивача Пацюрковська І.О. -
представник від відповідача
Великородний А.О. - представник від
третьої особине з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» (надалі - «ПАТ «АСК «Інго
Україна») звернулось до Господарського
суду міста Києва із позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» (надалі - «ПАТ «УСК
«Гарант-Авто») про стягнення 19549,59 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПАТ
«АСК «Інго Україна» на підставі
договору добровільного страхування
засобів наземного транспорту №550572607.13
від 01.08.2013 внаслідок настання страхової
події - дорожньо-транспортної пригоди
(надалі - ДТП) виплачено страхове
відшкодування власнику автомобіля
марки Ford, державний номер НОМЕР_1, а тому
позивачем відповідно до положень ст. 27
Закону України «Про страхування» та ст.
993 Цивільного кодексу України отримано
право вимоги до особи, відповідальної
за завдану шкоду. Відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля марки ВАЗ 2104, державний
номер НОМЕР_2, яким скоєно ДТП,
застрахована ПАТ «УСК «Гарант-Авто» на
підставі договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/2965089, а тому
позивач вказує, що обов'язок з
відшкодування збитків покладається на
відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.09.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі №
910/19596/14, залучено до участі у справі
ОСОБА_2 третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача та призначено
розгляд справи на 16.10.2014.

В судове засідання, призначене на
16.10.2014, представник позивача з'явився,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Відповідач письмовий відзив на позов
не надав.

В судовому засіданні 16.10.2014 представник
відповідача надав усні заперечення по
справі.

Третя особа повноважних представників
в судове засідання не направила,
пояснень по справі не надала, своїм
правом не скористалась.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2013 між Приватним акціонерним
товариством «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна» (страховик) та
ОСОБА_4 (страхувальник) укладено
договір добровільного страхування
засобів наземного транспорту №550572607.13
(надалі - «Договір»), об'єктом
страхування за яким є майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майном, а саме:
автомобілем марки Ford, державний номер
НОМЕР_1, на випадок настання страхових
випадків, зокрема, пошкодження чи
знищення транспортного засобу або його
частин внаслідок ДТП. Вигодонабувачем
за Договором є ПАТ «ОТП Банк».

06.10.2013 об 11 год. 50 хв. на території
дачного масиву «Тетерівський» сталася
ДТП за участі застрахованого
автомобіля Ford, державний номер НОМЕР_1,
та автомобіля ВАЗ 2104, державний номер
НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_2, керуючи
автомобілем марки ВАЗ 2104, державний
номер НОМЕР_2, не вибрав безпечної
швидкості руху, виїхав на зустрічну
смугу, де здійснив зіткнення з
автомобілем Ford, державний номер НОМЕР_1,
чим було спричинено механічні
пошкодження обом автомобілям.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_2 п. 11.3 Правил дорожнього
руху України, що підтверджується
постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 06.11.2013 у справі
№295/16488/13-п, відповідно до якої ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Висновком № 738 експертного
автотоварознавчого дослідження,
складеного 09.10.2013 судовим експертом
ОСОБА_5, встановлено, що вартість
матеріального збитку (вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу), завданого власнику автомобіля
Ford, державний номер НОМЕР_1, внаслідок
пошкодження транспортного засобу при
ДТП, становить 13767,28 грн.

Відповідно до страхових актів №105267 від
30.10.2013 та № 105265 від 30.10.2013, пошкодження
транспортного засобу марки Ford,
державний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП,
визнано позивачем страховим випадком
та призначено до виплати в якості
страхового відшкодування загалом 19549,59
грн, які виплачені згідно платіжних
доручень №12802 від 07.11.2013 на суму 450,00 грн
та №13689 від 18.11.2013 на суму 19099,59 грн
шляхом безпосереднього перерахування
коштів ремонтній організації - ТОВ
«Мега Моторс Груп» (за погодженням з
вигодонабувачем).

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до ПАТ «АСК «Інго Україна»
перейшло в межах суми 19549,59 грн право
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Із матеріалів справи (в тому числі
постанови Богунського районного суду
м. Житомира від 06.11.2013 у справі
№295/16488/13-п) вбачається, що транспортний
засіб - ВАЗ 2104, державний номер НОМЕР_2,
водієм якого скоєно ДТП, що потягнуло
нанесення шкоди автомобілю Ford,
державний номер НОМЕР_1, знаходився під
керуванням ОСОБА_2

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу
України передбачено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188
Цивільного кодексу України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
ВАЗ 2104, державний номер НОМЕР_2,
встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації ВАЗ
2104, державний номер НОМЕР_2, на момент
ДТП була застрахована ПАТ «УСК
«Гарант-Авто» на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/2965089.

Вказаним договором (поліс № АС/2965089)
передбачено, що франшиза становить 0,00
грн, а ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачем було виплачено
страхувальнику за договором
добровільного страхування засобів
наземного транспорту №550572607.13 від
01.08.2013 страхове відшкодування у розмірі
19549,59 грн.

В той же час, відповідно до п. 22.1 ст. 22
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Отже, страховиком за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За змістом ст. 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, може бути визначено як
експертом, так і аварійним комісаром,
визначення яких містяться в пункту 2
Типового положення про організацію
діяльності аварійних комісарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 05.01.1998 №8 та
Положенні щодо укладення угоди на
проведення експертної оцінки майна,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 08.01.1998 №16.

Тобто, згідно з положеннями наведених
норм законодавства, належним доказом
розміру відновлювального ремонту з
урахування коефіцієнту фізичного
зносу може бути висновок особи, яка
згідно чинного законодавства України
має право на проведення експертної
оцінки майна (суб'єкт оціночної
діяльності або аварійний комісар).

В матеріалах справи наявний Висновок №
738 експертного автотоварознавчого
дослідження, складеного 09.10.2013 судовим
експертом ОСОБА_5, згідно з яким розмір
матеріального збитку (вартість
відновлюваного ремонту з урахуванням
коефіцієнта фізичного зносу
транспортного засобу), завданого
власнику автомобіля Ford, державний
номер НОМЕР_1, у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу при спірному ДТП
складає 13767,28 грн.

Водночас, подані позивачем
рахунок-фактура №СФ-0002248 від 09.10.2013 на
суму 20620,31 грн, виставлений ТОВ «Мега
Моторс Груп», та подані ремонтні
калькуляції не є належним та
допустимим доказом вартості
матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля Ford, державний
номер НОМЕР_1, внаслідок пошкоджень
транспортного засобу в результаті ДТП,
оскільки з наведених документів
неможливо встановити, що відповідні
роботи були проведені саме на усунення
пошкоджень, завданих за наслідками ДТП,
що сталась 06.10.2013.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що вартість
матеріального збитку, завданого
власнику пошкодженого автомобіля
становить 13767,28 грн.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону
страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо відшкодування
витрат на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з урахуванням
зносу здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи (її
представника), сума, що відповідає
розміру оціненої шкоди, зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в розмірі,
що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ).

Листом № 2/10-09-13 від 10.09.2013 від 10.01.2014, до
якого було додано документи,
передбачені ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», позивач звернувся до
відповідача з заявою про виплату
страхового відшкодування.

Враховуючи вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу -
автомобіля Ford, державний номер НОМЕР_1,
з урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу (у розмірі 13767,28 грн), та визначені
полісом № АС/2965089 розміри франшизи та
лімітів відповідальності, відповідач
був зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 13767,28 грн (встановлена
судом вартість ремонту транспортного
засобу з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу у розмірі 13767,28 грн;
франшиза за полісом 0 грн) у строк до
моменту звернення ПАТ «АСК «Інго
Україна» до суду.

Наявності у відповідача зобов'язання з
оплати решти заявленої до стягнення
суми страхового відшкодування (у
розмірі 5782,31 грн) позивачем належними
та допустимими доказами не доведено.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню, а з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума страхового
відшкодування у розмірі 13767,28 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» (01042, м.Київ,
провулок Новопечерський, будинок 19/3,
ідентифікаційний код 16467237) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «Інго
Україна» (01054, м.Київ, вулиця
Воровського, будинок 33,
ідентифікаційний код 16285602) суму
страхового відшкодування у розмірі 13767
(тринадцять тисяч сімсот шістдесят сім)
грн 28 коп. та судовий збір у розмірі 1286
(одна тисяча двісті вісімдесят шість)
грн 57 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 31.10.2014.

Суддя
Ю.М.
Смирнова