КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№
911/170/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Чайка О.А., дов.
від 12.02.2014;

від відповідача Сиводід О.Г. -
директор;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Соліден»

на рішення Господарського суду
Київської області від 05.03.2014

(дата підписання - 06.03.2014)

у справі №911/170/14 (суддя Мальована Л.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вольтаж Ком"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Соліден»

про стягнення 57 453,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Київської області позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вольтаж
Ком" (далі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Соліден"
(далі - відповідач) про стягнення 57453,22
грн задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 20500,00 грн боргу, 17794,85 грн пені,
19158,37 грн 20% штрафу та 1827,00 грн судового
збору.

В решті позовних вимог провадження у
справі припинено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду Київської
області від 05.03.2014 скасувати,
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача сум пені та 20%
штрафу. Апеляційна скарга мотивована
тим, що договір від 13.12.2012 №120 у
відповідача відсутній, оскільки він
ніколи не укладався, а додана позивачем
копія договору є підробкою. Заявник
також зазначає, що не отримував від
позивача жодної вимоги чи претензії з
приводу погашення заборгованості за
поставлені товари. Тому, на думку
відповідача, відсутні підстави
вважати, що прострочено виконання
зобов'язання з оплати товару.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Ропій Л.М., Кондес Л.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014
відновлено строк на подання
апеляційної скарги, прийнято її до
розгляду та порушено апеляційне
провадження, розгляд справи призначено
на 23.04.2014. Дану ухвалу надіслано
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2013 №28.

22.04.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представник
позивача надав відзив на апеляційну
скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 розгляд
справи відкладено на 14.05.2014.

12.05.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представник
позивача надав оригінал договору
поставки від 13.12.2012 №120 та оригінал акта
звірки взаєморозрахунків за період з
13.12.2013 по 31.12.2013.

14.05.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представник
відповідача подав доповнення з
уточненнями до апеляційної скарги, а
представник позивача - розрахунок
пені.

У судовому засіданні 14.05.2014 оголошено
перерву до 02.06.2014.

У судовому засіданні 02.06.2014 оголошено
перерву до 11.06.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.06.2014
продовжено строк розгляду вирішення
спору.

11.06.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представник
відповідача подав доповнення до
апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 розгляд
справи відкладено на 16.06.2014.

12.06.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач надав
клопотання про призначення експертизи,
у якому запропонував перелік питань,
які необхідно поставити на вирішення
судовому експерту та гарантійний лист
від 12.06.2014 №10 про оплату судової
експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.06.2014
провадження у справі зупинено та
призначено технічну експертизу
договору поставки від 13.12.2012 №120.

На вирішення експертизи поставлено
наступні питання: Чи відрізняються
шрифти на першій та другій сторінці
договору від 13.12.2012 №120 (аркуш справи 130)
розмірами або іншими ознаками? Чи
надрукована перша та друга сторінки
договору від 13.12.2012 №120 на одному й тому
ж принтері чи на різних? Чи мають перша
та друга сторінки договору від 13.12.2012
№120 однакове походження тексту шляхом
друкування безпосередньо тексту чи
шляхом нанесення фотокопії якогось
іншого документа з вже нанесеним
текстом? Чи мають перша та друга
сторінки договору від 13.12.2012 №120 ознаки
підробки, якщо так, то які саме?

17.06.2014 супровідним листом №09-23/123
направлено матеріали справи №911/170/14 до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

19.09.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз з супровідним листом від
08.09.2014 №7722/14-33 надійшли висновок
експерта від 09.08.2014 №7722/14-33 та матеріали
справи №911/170/14.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 23.09.2014 у зв'язку
з виходом судді Кондес Л.О. у відставку
було змінено склад суду:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.09.2014
поновлено апеляційне провадження у
справі №911/170/14, розгляд апеляційної
скарги відповідача призначено на
29.10.2014. Доказами належного повідомлення
сторін про час і місце розгляду справи
є повідомлення про вручення поштового
відправлення (ухвали від 23.09.2014)
позивачу - 25.09.2014 та відповідачу - 29.09.2014,
долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 29.10.2014 представник
позивача заперечив доводи апеляційної
скарги, просив її залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду Київської області від 05.03.2014 - без
змін. Вважає, що експерт у висновку від
08.09.2014 №7722/14-33 не вказав на факт
підроблення договору поставки від
13.12.2012 №120, тому договір є чинним.

Представник відповідача підтримав
доводи апеляційної скарги, просив її
задовольнити, рішення Господарського
суду Київської області від 05.03.2014
скасувати, постановити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в частині стягнення з відповідача сум
пені та 20% штрафу. Вважає, що експерт у
висновку від 08.09.2014 №7722/14-33 вказав на
принципові відмінності сторінок
договору, а отже договір є підробленим.

Представник відповідача на виконання
вимоги ухвали суду від 23.09.2014 надав суду
докази сплати за проведення експертизи
- платіжне доручення від 10.07.2014 №336 на
суму 2952,00 грн.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу (далі - ГПК
України) в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, виходячи
з вимог чинного законодавства,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З позовної заяви та пояснень позивача
вбачається, що правовою підставою
позовних вимог є договір поставки від
13.12.2012 №120, згідно умов якого позивач
заявив про стягнення з відповідача сум
основного боргу, пені та 20% штрафу.

Як вже зазначалось, відповідач в
апеляційній скарзі та поясненнях
заперечує проти факту укладання між
сторонами договору поставки від 13.12.2012
№120. Стверджує, що екземпляр спірного
договору позивач йому на підпис не
надсилав, а відтак договір не
укладався, а наданий оригінал є
підробленим.

12.05.2014 позивач надав суду оригінал
договору поставки від 13.12.2012 №120 на двох
сторінках одного аркуша (а.с.130). А
відповідач, як доказ того, що договір
підроблено, 12.06.2014 надав екземпляр
договору поставки від 13.12.2012 №120, який
йому було надіслано позивачем разом із
копією позовної заяви. За переконанням
відповідача екземпляри договорів
різні, тому ТОВ "Соліден" було заявлено
клопотання про призначення технічної
експертизи, яке задоволено судом.

Відповідно до висновку експерта від
08.09.2014 №7722/14-33 друкований текст першої
сторінки договору поставки від 13.12.2012
№120, що починається словами "Договір
поставки №120…" та закінчується - "є
дійсним при умові подальшого обміну
оригіналами." Є технічним зображенням
(електрофотокопією), виготовленим за
допомогою копіювально-множної техніки.

Перша сторінка могла бути виготовлена
за допомогою безпосереднього набору
тексту на комп'ютері, друку даного
тексту та наступного виготовлення
електрофотокопії з надрукованого
тексту, а також для виготовлення першої
сторінки договору могла бути
використана комп'ютерна техніка, а
саме: сканування тексту певного
документу, обробка отриманого
зображення за допомогою графічних
редакторів комп'ютерних програм,
друкування отриманого тексту з
наступним виготовленням
електрофотокопії даної сторінки
договору.

При вказаних варіантах виготовлення
першої сторінки договору поставки від
13.12.2012 №120 до первинного змісту тексту
могли бути внесені зміни з наступним
друкуванням тексту та виготовленням
електрофотокопії з надрукованої
сторінки.

Друга сторінка договору поставки від
13.12.2012 №120, що починається словами "10.5.
Покупець зобов'язаний надати
постачальнику.." та закінчується -
"Директор: _______ (А.М.Руднік)______м.п. м.п.", є
оригіналом, текст в якому надрукований
на лазерному принтері, спорядженому
картриджем з тонером чорного кольору,
рукописний текст і підписи
відповідальних осіб виконані пастами
кулькових ручок, а відтиски печаток від
імені ТОВ "Вольтаж Ком" та ТОВ "Соліден"
нанесені кліше печаток.

Технічне зображення друкованого
тексту (електрофотокопія) першої
сторінки та друкований текст другої
сторінки договору від 13.12.2012 №120
виготовлені на різних друкуючих
пристроях.

У договорі від 13.12.2012 №120 шрифт, яким
виконаний текст першої сторінки
відрізняється від шрифту, яким
виконаний друкований текст другої
сторінки.

Суд апеляційної інстанції звертає
увагу, що оригінал договору поставки
від 13.12.2012 №120 (а.с.130) та його копія,
надіслана відповідачу з позовною
заявою (а.с.158), відрізняються за змістом
пунктів, зокрема п.6 та п.9 примірників.

Згідно ч. 5 ст. 42 ГПК України висновок
судового експерта для господарського
суду не є обов'язковим і оцінюється
господарським судом за правилами,
встановленими ст. 43 цього кодексу.

Висновок експерта є рівноцінним з
іншими видами доказів, оскільки жоден
доказ не має заздалегідь встановленої
сили. Експертний висновок оцінюється
судом сукупно з іншими доказами.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК
України).

З огляду на викладене вище, враховуючи
висновок експерта від 08.09.2014 №7722/14-33,
оскільки договір поставки від 13.12.2012
№120 відповідачем не укладався,
висновок суду першої інстанції, що
станом на 23.09.2014 (дата прийняття
оскаржуваного рішення) у відповідача
наявна заборгованість перед позивачем
в сумі 20500,00 грн та він несе
відповідальність у вигляді пені та 20%
штрафу на підставі договору поставки
від 13.12.2012 №120 є хибним.

У поданому відзиві на позовну заяву
(від 31.01.2014 №31/01) відповідач зазначав
про те, що договір поставки від 13.12.2012
№120 підроблений, оскільки ніколи не
укладався та відсутній у відповідача;
шрифт на сторінках договорів різний
тощо.

Судом першої інстанції таке твердження
відповідача не було взято до уваги та
прийнято рішення без обґрунтування
причин відхилення таких тверджень
відповідача, що суперечить вимогам ч.1
ст. 41 ГПК України, якою передбачено, що
для роз'яснення питань, що виникають
при вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Саме таким є питання належності
спірного договору та його
автентичності, оскільки він є єдиною
підставою для стягнення штрафних
санкцій і для встановлення цього факту
відповідач не зобов'язаний звертатися
до правоохоронних органів для того щоб
захистити свої права в господарських
правовідносинах, оскільки ГПК України
визначено інший спосіб встановлення
цього факту - шляхом проведення судової
експертизи.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції не відповідає вимогам
ст. 43 ГПК України щодо всебічного
повного і об'єктивного розгляду всіх
обставин справи в їх сукупності.

Однак, як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції та не
заперечується сторонами, між позивачем
та відповідачем існували відносини,
які за своєю правовою природою є
відносинами щодо поставки товару та
оплати його при отриманні.

Відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно частин 1, 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
обов'язок покупця оплатити товар
виникає після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на товар. Це правило діє,
якщо спеціальними правилами або
договором купівлі-продажу не
встановлено інший строк оплати.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що сторонами не був
погоджений строк оплати товару,
оскільки умови договору поставки від
13.12.2012 №120 не застосовуються через
встановлення факту його підробки, тому
застосуванню підлягає ст. 692 ЦК України,
яка визначає, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття (п.1
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
№01-06/928/2012).

Згідно ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Видаткові накладні є первинними
документами, які фіксують факт
здійснення господарської операції та
факт встановлення договірних відносин,
а відтак є підставою для проведенню
розрахунків за отриманий товар.

Підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар (п.1 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
№01-06/928/2012).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач поставив відповідачу товар на
загальну суму 147597,18 грн, що
підтверджується видатковими
накладними від 13.12.2012 №714 на суму 7386,86
грн, від 17.12.2012 №722 на суму 1584,00 грн, від
18.12.2012 №723 на суму 25057,68 грн, від 20.12.2012
№743 на суму 4715,88 грн, від 21.12.2012 №747 на
суму 22936,90 грн, від 26.12.2012 №760 на суму
19971,78 грн, від 26.12.2012 №761 на суму 70,41 грн,
від 10.06.2013 №493 на суму 9508,98 грн, від 13.06.2013
№512 на суму 27142,63 грн, від 13.06.2013 №516 на
суму 48,00 грн, від 19.06.2013 №539 на суму 16,56
грн, від 20.06.2013 №518 на суму 1708,75 грн, від
21.06.2013 №576 на суму 442,56 грн, від 09.07.2013 №630
на суму 100,32 грн, від 12.07.2013 №638 на суму
124,37 грн, від 03.09.2013 №897 на суму 2552,17 грн
та від 18.10.2013 №1106 на суму 24229,33 грн.

Факт отримання товару за вказаними
накладними підтверджується підписом
уповноваженої відповідачем особи в
графі "Отримав" без заперечень, підпис
якої скріплено печаткою ТОВ «Соліден».

18.06.2013 відповідачем було повернуто
товар на суму 540,58 грн, що
підтверджується накладною на
повернення від покупця №6.

Платіжні доручення від 20.12.2012 №195 на
суму 20000,00 грн, від 28.12.2012 №200 на суму
15000,00 грн, від 18.02.2013 №178 на суму 20 000,00
грн, від 27.02.2013 №180 на суму 26658,44 грн, від
30.08.2013 №250 на суму 10000,00 грн, від 10.09.2013
№253 на суму 5000,00, від 01.10.2013 №262 на суму
10000,00 грн, від 11.11.2013 №282 на суму 6000,00 грн
свідчать, що відповідач розрахувався
за поставлений товар частково, в
результаті чого у нього станом на 31.12.2013
існувала заборгованість перед
позивачем в сумі 34333,09 грн.

Вказана сума боргу зазначена в акті
звірки взаємних розрахунків за період
з 13.12.2012 по 31.12.2013, підписаному
представниками сторін.

Після звернення позивача з позовною
заявою під час розгляду справи у
місцевому господарському суді,
відповідач сплатив ще 13833,09 грн боргу,
що підтверджується платіжними
дорученнями від 23.01.2014 №299 на суму 10000,00
грн, від 29.01.2014 №301 на суму 3000,00 грн та
від 04.03.2014 №312 на суму 833,09 грн.

12.02.2014 та 05.03.2014 позивачем були подані
заяви про зменшення розміру позовних
вимог, відповідно до яких він просив
стягнути за відповідача 20500,00 грн
основного боргу.

Таким чином, оскільки відповідач
станом на 23.09.2014 не виконав належним
чином зобов'язання щодо сплати за
поставлений товару, суд першої
інстанції правомірно стягнув з нього
20500,00 грн суми основного боргу.

Слід вказати, що після прийняття судом
першої інстанції рішення відповідач
сплатив суму боргу 20500,00 грн, докази
чого надав суду апеляційної інстанції
для огляду. Однак, колегія суддів не
приймає зазначене до уваги, оскільки
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення місцевого господарського суду
на час його прийняття.

ТОВ "Вольтаж Ком" у позові наводить
розрахунок по кожній накладній окремо
та просить стягнути з відповідача 0,2%
пені в сумі 17794,85 грн (а в заяві від
14.05.2014, поданої до суду апеляційної
інстанції - 3169,16 грн пені) та 20% штрафу в
сумі 19158,37 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі
заперечує проти задоволення вказаних
сум, оскільки договір поставки від
13.12.2012 №120 не укладався.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства (ч.ч.1,2
ст.551 ЦК України).

Загальновідомим є поділ неустойки на
законну (розмір та підстави стягнення
якої визначаються актами
законодавства) та договірну (розмір та
підстави стягнення якої визначаються
договірними сторонами в самому
договорі).

Оскільки у даній справі розмір та
підстави стягнення неустойки не
визначаються актами законодавства,
оскільки між сторонами існували
приватноправові відносини,
застосовується договірна неустойка,
яка передбачає встановлення розміру та
підстав стягнення в договорі.

Враховуючи висновок експерта від 08.09.2014
№7722/14-33 та те, що умови договору
поставки від 13.12.2012 №120 в частині
встановлення 0,2% пені та 20% штрафу не
існують, сторони не досягли згоди щодо
договірної неустойки.

Отже, вимоги позивача про стягнення 0,2%
пені в сумі 17794,85 грн та 20% штрафу в сумі
19158,37 грн є такими, що задоволенню не
підлягають.

У спорах, що виникають при виконанні
договорів судовий збір покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених вимог. При частковому
задоволенні позову сума, яка підлягає
сплаті за проведення судової
експертизи покладається на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог (ч.ч.1,5 ст.49
ГПК України).

Оскільки технічна судова експертиза
була заявлена та проведена через
підроблення позивачем спірного
договору (що свідчить про його вину),
суд апеляційної інстанції вважає, що з
врахуванням обставин даної справи,
суму витрат за проведення судової
експертизи слід покласти на позивача в
повному обсязі.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
рішення Господарського суду Київської
області від 05.03.2014 підлягає скасуванню
в частині стягнення 0,2% пені в сумі 17794,85
грн та 20% штрафу в сумі 19158,37 грн,
оскільки обставини, що мають значення
для справи, які суд визнав
встановленими, недоведені, а висновки,
викладені в оскаржуваному рішенні не
відповідають обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Соліден»
задовольнити.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 05.03.2014 у справі
№911/170/14 скасувати в частині стягнення
пені в сумі 17794,85 грн та 20% штрафу в сумі
19158,37 грн та прийняти нове.

3. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вольтаж Ком"
задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Соліден"
(07100, Київська обл., м. Славутич, вул.
Військових будівельників, буд. 8, код
37757469) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вольтаж Ком" (14021, м.
Чернігів, вул. Любецька, буд. 56 код 37804618)
20500 (двадцять тисяч п'ятсот) грн 00 коп.
основного боргу та 410 (чотириста
десять) грн 00 коп. судового збору за
подання позовної заяви.

5. В іншій частині позову
відмовити.

6. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вольтаж
Ком" (14021, м. Чернігів, вул. Любецька, буд.
56 код 37804618) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Соліден"
(07100, Київська обл., м. Славутич, вул.
Військових будівельників, буд. 8, код
37757469) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн 50 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги та 2952 (дві тисячі дев'ятсот
п'ятдесят дві) грн 00 коп. витрат за
проведення судової експертизи.

7. Видачу наказів доручити
Господарському суду Київської області
з врахуванням виданого.

8. Матеріали справи №911/170/14
повернути до Господарського суду
Київської області.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій