ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2014 р.Справа № 924/1465/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

судді Субботіної Л.О., розглянувши
матеріали справи

за позовом Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Ремікс" м.Хмельницький

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поділля Еко-Буд"
с.Шаровечка Хмельницького району
Хмельницької області

про стягнення 34 709,10 грн.

Представники сторін:

позивач: Гонтар П.Л. - директор ПВКП
"Ремікс"

відповідач: Хаба Т.М - представник за
довіреністю від 27.10.2014р.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом
до суду про стягнення з відповідача 39
709,10 грн. В обґрунтування позову
зазначає, що 08.08.2012р. між сторонами було
укладено договір №1/10 про поставку
товару, згідно якого ПВКП "Ремікс" як
продавець зобов'язувалося передати у
власність покупця товар, а ТОВ "Поділля
Еко-Буд" як покупець зобов'язувалося
прийняти товар і оплатити його згідно
умов договору.

Заборгованість відповідача на момент
подачі позову до суду складала 33 664,72
грн.

18.07.2014 року позивач направив
відповідачу претензію. Станом на день
подання позову до суду, претензія
залишена без відповіді та задоволення.

В зв'язку з порушенням відповідачем
договірних зобов'язань позивач
нарахував відповідачу 4488,29 грн. -
інфляційних втрат, 1 556,09 грн. - 3% річних.

Представник позивача в судовому
засіданні подав заяву про зменшення
розміру позовних вимог, в якій у зв'язку
з частковим погашенням відповідачем
основного боргу у сумі 5 000,00 грн.,
просить зменшити суму позовних вимог.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Подана позивачем заява про зменшення
розміру позовних вимог не суперечить
діючому законодавству, не порушує
охоронювані законом права, свободи та
інтереси інших осіб та підписана
уповноваженою особою (директором ПВКР
"Ремікс" Гонтар П.Л.), тому судом
приймається.

Таким чином, предметом спору по справі
є стягнення 34 709,10 грн., в тому числі 28
664,72 грн. - основний борг, 4488,29 грн. -
інфляційні втрати, 1556,09 грн. - 3 % річних.

Представник позивача вимоги підтримує
в повному обсязі, вважає їх
правомірними та обґрунтованими.

Представник відповідача в судовому
засіданні вказує, що заборгованість не
може бути сплачена, у зв'язку з
відсутністю коштів.

Судом під час розгляду матеріалів
справи встановлено наступне.

08.10.2012р. між приватним
виробничо-комерційним підприємством
"Ремікс" (продавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Поділля
Еко-Буд" (покупець) було укладено
договір поставки № 1/10, згідно п. 1.1
якого продавець зобов'язується
передати у власність покупця товар
(цегла, пісок, щебінь, фундаментні
блоки, інш.буд.матеріали), а покупець
зобов'язується прийняти товар і
оплатити його згідно умов даного
договору.

Назва товару, одиниця виміру, ціна за
одиницю товару, кількість - згідно
накладної. Загальна сума даного
договору визначається за сумою всіх
виданих накладних постачальником (п.п.
1.2, 1.3 договору).

Пунктом п. 1.5 договору визначено, що
доставка товару - транспортом продавця
на площадку покупця згідно
товарно-транспортних накладних та акту
наданих послуг.

Порядок розрахунків визначений п. 3
договору, зокрема, покупець здійснює
попередню оплату в розмірі по
домовленості на розрахунковий рахунок
продавця, остаточний розрахунок за
поставлену продукцію здійснюється на
протязі 10-15 днів після отримання товару
(п. 3.2 договору).

Договір набуває чинності з моменту
підписання і діє до 31 грудня 2013 року (п.
5.2 договору).

Договір підписаний та скріплений
печатками сторін.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу будівельні
матеріали на загальну суму 45 514,68 гр., що
підтверджується видатковими
накладними № РН-0000016 від 04.04.2013р., №
РН-0000024 від 15.05.2013р., № РН-0000049 від
20.06.2013р., № РН-0000171 від 28.12.2012р.,
довіреностями № 23 від 01.04.2013р., № 39 від
15.05.2013р., № 53 від 20.06.2013р., № 81 від 05.12.2012р.
та надав транспортні послуги на
загальну суму 3 150,04 грн., про що свідчать
товарно-транспортні накладні №
від 03.04.2013р., № від 04.04.2013р., №
від 05.04.2013р., № від 15.05.2013р., №
від 20.06.2013р., № від 20.06.2013р., №
4 від 20.06.2013р., № від 28.12.2012р.,
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг) № ОУ-0000072 від 28.12.2012р., № ОУ-0000016
від 15.05.2013р., № ОУ-0000018 від 20.06.2013р.

Відповідно до банківських виписок
відповідач частково розрахувався із
позивачем за вказані матеріали та
послуги на суму 20 000,00 грн., зокрема:

- 08.04.2013р. - 5 000,00 грн.;

- 12.04.2013р. - 10 000,00 грн.;

- 14.10.2014р. - 5 000,00 грн.

18.07.2014р. позивач надіслав відповідачу
претензію про сплату заборгованості №
14 від 18.07.2014р., яка залишена без
відповіді та задоволення, тому позивач
звернувся до суду із даним позовом.

В зв'язку з невиконанням відповідачем
грошового зобов'язання позивач у
відповідності до ст.625 ЦК України
нарахував 3 % річних в розмірі 1556,09 грн.
та інфляційні втрати в сумі 4488,29 грн.

Аналізуючи надані по справі докази,
оцінюючи їх в сукупності, судом до
уваги приймається наступне:

Згідно з абз.2 ч.1 ст.175 Господарського
кодексу України майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод,
не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За приписами ст.509 ЦК України та ст.173 ГК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що
виникли між сторонами їм притаманні
ознаки, що характеризують цивільні
відносини, які виникають з договорів
поставки. Так, на підставі договору №
1/10 від 08.10.2012р. позивач передав
відповідачу будівельні матеріали на
загальну суму 45514,68 гр., що
підтверджується видатковими
накладними № РН-0000016 від 04.04.2013р., №
РН-0000024 від 15.05.2013р., № РН-0000049 від
20.06.2013р., № РН-0000171 від 28.12.2012р.,
довіреностями № 23 від 01.04.2013р., № 39 від
15.05.2013р., № 53 від 20.06.2013р., № 81 від 05.12.2012р.,
а відповідач зобов'язався сплатити за
них певну грошову суму.

Крім того, сторонами у п. 1.5 договору
було визначено, що доставка товару
здійснюється транспортом продавця на
площадку покупця згідно
товарно-транспортних накладних та акту
наданих послуг.

Згідно ст. 909 ЦК України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Укладення
договору перевезення вантажу
підтверджується складенням
транспортної накладної (коносамента
або іншого документа, встановленого
транспортними кодексами (статутами).

У відповідності до п. 1.5 договору
позивач надав відповідачу транспортні
послуги на загальну суму 3 150,04 грн., про
що свідчать товарно-транспортні
накладні № від 03.04.2013р., №
від 04.04.2013р., № від 05.04.2013р., №
від 15.05.2013р., № від 20.06.2013р., №
від 20.06.2013р., № 4 від 20.06.2013р.,
№ від 28.12.2012р., акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000072 від 28.12.2012р., № ОУ-0000016 від
15.05.2013р., № ОУ-0000018 від 20.06.2013р.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
ст. 193 ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.

Згідно п. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 916 ЦК України за
перевезення вантажу, пасажирів, багажу,
пошти стягується провізна плата у
розмірі, що визначається за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено законом або іншими
нормативно-правовими актами. Якщо
розмір провізної плати не визначений,
стягується розумна плата.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У пункті 3.2 договору сторони погодили,
що покупець здійснює попередню оплату
в розмірі по домовленості на
розрахунковий рахунок продавця,
остаточний розрахунок за поставлену
продукцію здійснюється на протязі 10-15
днів після отримання товару.

Отже, відповідач зобов'язаний був
розрахуватися за поставлену продукцію,
в тому числі і за послуги по її
доставці, в наступні строки:

- за продукцію, поставлену 28.12.2012р. - до 12
січня 2013 року включно;

- за продукцію, поставлену 04.04.2013р. - до 19
квітня 2013 року включно;

- за продукцію. поставлену 15.05.2013р. - до 30
травня 2013року включно;

- за продукцію, поставлену 20.06.2013р. - до 05
липня 2013 року включно.

Судом встановлено, що відповідно до
банківських виписок відповідач
частково розрахувався із позивачем за
вказану продукцію та послуги на суму 20
000,00 грн. При цьому, розрахунок
проводився з порушенням строків,
визначених договором поставки №1/10 від
08.10.2012р.

Вартість неоплаченого товару складає 28
664,72 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає, як
порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідачем не подано в матеріали
справи доказів, які б підтверджували
сплату основного боргу, що є предметом
спору, та не спростовано факту
отримання продукції та факту надання
послуг. За таких обставин, оцінюючи
надані позивачем докази, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення 28664,72 грн. заборгованості
обґрунтовані, підтверджені належними у
справі доказами та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 3 %
річних в розмірі 1556,09 грн. за період з
22.11.2012р. по 26.09.2014р. та 4488,29 грн.
інфляційних втрат за квітень
2013р.-серпень 2014р.

Згідно поданого розрахунку
нарахування 3 % річних та інфляційних
втрат було проведено з моменту
отримання товару та надання послуг, що
не відповідає п. 3.2 договору, яким
визначено, що остаточний розрахунок за
поставлену продукцію здійснюється на
протязі 10-15 днів після отримання
товару.

При проведенні перерахунку судом
встановлено, що позивачем обґрунтовано
заявлено до стягнення лише 1471,56 грн. 3 %
річних та 4471,25 грн. інфляційних втрат.

Отже, у стягненні 84,53 грн. 3 % річних та
17,04 грн. інфляційних втрат слід
відмовити.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по
оплаті судового збору покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115,
116 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Ремікс" м.Хмельницький до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Поділля
Еко-Буд" с.Шаровечка Хмельницького
району Хмельницької області про
стягнення 34 709,10 грн. задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поділля Еко-Буд"
(Хмельницька обл., Хмельницький р-н,
с.Шаровечка, вул.Дзержинського, 2А, код
35028669) на користь Приватного
виробничо-комерційного підприємства
"Ремікс" (м.Хмельницький, вул.Курчатова,
119А, код 30528490) 28 664,72 грн. (двадцять вісім
тисяч шістсот шістдесят чотири гривні
72 коп.) основного боргу, 4 471,25 грн.
(чотири тисячі чотириста сімдесят одна
гривня 25 коп.) інфляційних втрат, 1 471,56
грн. (одна тисяча чотириста сімдесят
одна гривня 56 коп.) 3 % річних, 1 821,65 (одна
тисяча вісімсот двадцять одна гривня 65
коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 84,53 грн. 3 % річних та 17,04 грн.
інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 31.10.2014р.

Суддя
Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (м. Хмельницький, вул.
Курчатова, 119 А),

3 - відповідачу (Хмельницька
обл., Хмельницький р-н, с. Шаровечка, вул.
Дзержинського, буд. 2 А).