номер провадження справи 27/86/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014
Справа № 908/3460/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Артемівський завод по
обробці кольорових металів" (84500
Донецька область, м. Артемівськ, вул.
Кірова, 42)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегамет" (83003 м.
Донецьк, пр. Ілліча, 89)

про стягнення 1 905 грн. 60 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Низамієва Е.І., дов. № 17-3-144
від 22.10.2014р.

від відповідача: Карпухіна Т.Д., дов. № 43
від 22.10.2014р.

Господарським судом Запорізької
області розглядається позов
Публічного акціонерного товариства
"Артемівський завод по обробці
кольорових металів" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мегамет"
про стягнення 1 905 грн. 60 коп.
відшкодування матеріальної шкоди
(реальних збитків) спричинених
усуненням недоліків неякісної
продукції.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 18.09.2014р., справу
№ 908/3460/14 передано на розгляд судді
Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 19.09.2014 р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 908/3460/14,
присвоєно справі номер провадження
27/86/14 та призначено судове засідання на
28.10.2014р.

Головуючим суддею оголошено яка справа
розглядається, склад суду, та
роз'яснено представникам сторін, які
прибули в судове засідання, їх права, у
тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 28.10.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги, на підставах,
викладених у позовній заяві. Просить
суд стягнути з відповідача 1 905 грн. 60
коп. відшкодування матеріальної шкоди
(реальних збитків) спричинених
усуненням недоліків неякісної
продукції.

Представник відповідача надав
письмовий відзив, в якому позовні
вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 78 ГПК України, у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи, оцінивши надані
докази, вислухавши представників
позивача та відповідача, суд вважає
вимоги позивача такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, способами захисту цивільних
прав та інтересів може бути - визнання
права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного
кодексу України цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 4-1 ГПК України
господарські суди вирішують спори у
порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист
порушеного або оспорюваного
суб'єктивного права чи охоронюваного
законом інтересу, яка здійснюється у
визначеній законом процесуальній
формі. Згідно з господарським
процесуальним законодавством предмет
позову це матеріально - правова вимога
позивача до відповідача, відносно якої
суд повинен винести рішення.
Матеріально-правова вимога позивача
повинна опиратися на певні обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України
кожен має право на підприємницьку
діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку (ст.
42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність
здійснюється суб'єктами
господарювання, підприємці мають право
без обмежень самостійно здійснювати
будь-яку підприємницьку діяльність,
яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що
10.09.2013р. між Публічним акціонерним
товариством "Артемівський завод по
обробці кольорових металів" (покупець)
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегамет" (продавець)
укладено договір купівлі-продажу № 11564.

Відповідно до п. 1.1 продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю обладнання та запасні частини,
іменовані надалі «Товар», а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити його.

На виконання зобов'язань по договору
відповідач передав у власність
позивача товар-обладнання та запасні
частини обумовлені специфікаціями до
даного договору.

Згідно п. 2.1 договору (в редакції
додаткової угоди від 15.07.2013р.), сторони
дійшли згоди, що якість Товару, що
продається за даним договором, повинна
відповідати вимогам
нормативно-технічної документації,
ДСТУ і підтверджуватись відповідним
паспортом (сертифікатом) якості, за
виключенням випадків, коли предметом
купівлі-продажу є Товар, який є
запасною частиною, або окремою
складовою самостійної одиниці
обладнання (товарно матеріальних
цінностей) у зв'язку з чим паспорт
(сертифікат) якості продавцем не
надається.

Протягом лютого 2014 року, позивач
фактично отримано у власність за
договором купівлі-продажу № 11564 товар,
зазначений у наступних накладних: № 17
від 05.02.2014р., № 24 від 07.02.2014р., № 25 від
07.02.2014р., № 28 від 18.02.2014р., № 29 від 26.02.2014р.,
№ 30 від 26.02.2014р., № 31 від 26.02.2014р.

За накладною № 31 від 26.02.2014р. позивачем
від позивача отримано Товар - насос з
електроприводом Р=30 кВт.п = 1500 об/хв.,
Uн=380 В, f=50Гц у кількості 1 шт. та насос з
електроприводом Р=18,5 кВт.п = 1500 об/хв.,
Uн=380 В, f=50Гц. у кількості 1 шт.

У присутності уповноваженого
представника - директора ОСОБА_3 (наказ
про призначення № 40к від 11.02.2013р.)
складено Акт про фактичну якість і
комплектність отриманого товару
(продукції) № 6 від 27 лютого 2014 року
згідно Інструкції П 7 «Про порядок
приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного споживання за
якістю» (в редакції Постанов
Держарбітражу СРСР від 29.12.1973 р. № 81 та
від 14.11.1974 р. № 98).

Відповідно до п. 2.3 договору якщо якість
Товару не відповідає умовам договору,
то покупець має право вимагати, а
продавець зобов'язаний виконати: або
заміну Товару на якісний, або усунути
недоліки. Витрати по заміні Товару, або
усуненню недоліків несе продавець.

Поставлені продавцем (відповідачем у
справі) за договором купівлі-продажу
специфікацією № 3 від 09.12.2013р.,
накладною № 31 від 26.02.2014р. насос з
електроприводом Р=30 кВт.п = 1500 об/хв.,
Uн=380 В, f=50Гц у кількості 1 шт. та насос з
електроприводом Р=18,5 кВт.п = 1500 об/хв.,
Uн=380 В, f=50Гц. у кількості 1 шт. не
відповідають сертифікату та умовам
договору купівлі-продажу, специфікації
№ 3 від 09.12.2013р. і не придатні для
експлуатації. Опір ізоляції обох
електродвигунів нижче норми.

Поставлений товар - насоси з
електроприводом потужністю Р = 30 кВт, п =
1500 об/хв., Uн=380 В, f=50 Гц та потужністю Р =
18,5 кВт, п = 1500 об/хв., Uн =380 В, f=50 Гц у
кількості 2 штук може бути використаний
покупцем у виробництві після усунення
недоліків, а саме - виконання робіт по
сушці ізоляції електродвигунів
насосів.

Процедура виконання робіт по сушці
ізоляції електродвигунів насосів
могла бути здійснена на виробництві
позивача за умови відшкодування
продавцем понесених покупцем витрат.

Представник продавця - директор ОСОБА_3,
який був присутній при складанні Акту
про фактичну якість і комплектність
отриманого товару (продукції) № 6 від 27
лютого 2014 року, надав згоду на
здійснення покупцем усунення
недоліків з наступним відшкодуванням
відповідачем понесених покупцем
витрат по усуненню недоліків Товару
-насосів з електроприводом потужністю
Р=30 кВт.п = 1500 об/хв., Uн=380 В, f=50Гц у
кількості 1 шт. та насос з
електроприводом Р=18,5 кВт.п = 1500 об/хв.,
Uн=380 В, f=50Гц у кількості двох штук, а
саме-вартості робіт по сушці ізоляцій
електродвигунів двох насосів.

Позивачем за узгодженням з
відповідачем усунуто вказані вище
недоліки за якістю самостійно, шляхом
виконання робіт по сушці ізоляцій
електродвигунів двох насосів, що
підтверджується Актом приймання
виконаних будівельних робіт з
розрахунком одиничної вартості за
лютий 2014р.

Усунення зазначених недоліків
викликало у підприємства позивача
матеріальну шкоду (реальні збитки) у
розмірі 1 905 грн. 60 коп.

27 лютого 2014 року позивачем на адресу
відповідача надіслана претензія № 17-3-31
про відшкодування суми реальних
збитків у розмірі 1 905 грн. 60 коп.

Претензія позивача була розглянута
відповідачем у встановлені Законом
строки та задоволена у повному обсязі.

Крім того, у повідомленні про
результати розгляду претензії № 16 від
25 квітня 2014 року відповідач
зобов'язався до 01.06.2014р. сплатити на
користь позивача 1 905 грн. 60 коп.
відшкодування матеріальної шкоди
(реальних збитків) спричинених
усуненням недоліків неякісної
продукції.

На день розгляду позовної заяви у суді,
відповідач суму спричинених збитків
визнав в повному обсязі, але не
сплатив.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу
України визначено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватись
належним чином і в установлений строк,
є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Правовідносини сторін врегульовано
договором купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За приписами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Вищевикладені обставини обумовлює
зміст таких складових господарського
правопорушення - вина, протиправність
та доводить причинний зв'язок між
шкодою та її протиправною поведінкою.

Частиною 1 ст. 224 ГК України встановлено,
що учасник господарських відносин,
який порушив господарське зобов'язання
або установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусила зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушено (упущена вигода).

Розмір збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням
ринкових цін, що існували на день
добровільного задоволення боржником
вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена
добровільно, - у день пред'явлення
позову, якщо інше не встановлено
договором або законом. Суд може
задовольнити вимогу про відшкодування
збитків, беручи до уваги ринкові ціни,
що існували на день ухвалення рішення.

Згідно з приписами ст. 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставі і в
порядку, передбаченому цим Кодексом,
іншими законами та договором.
Господарськими санкціями, виходячи зі
змісту ст. 217 ГК України, визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки. У сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій, як
відшкодування збитків, штрафні
санкції, оперативно - господарські та
адміністративно - господарські
санкції.

У ст.ст. 224, 225 ГК України, на які
посилається позивач в якості підстави
для стягнення з відповідача збитків,
закріплено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною. До складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, крім іншого,
включаються також витрати, які особа
зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Аналізуючи вищевикладене, суд
зазначає, що відшкодування збитків (в
контексті нормативного обґрунтування
заявлених вимог) є видом
відповідальності за правопорушення
при здійсненні господарської
діяльності. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Як і будь-яка інша юридична
відповідальність,
господарсько-правова відповідальність
ґрунтується на певних правових
підставах. Це нормативні підстави,
тобто сукупність норм права про
відповідальність суб'єктів
господарських відносин. По-друге, це
правосуб'єктність правопорушника,
тобто сторонами правовідносин щодо
застосування відповідальності у
спорі, що розглядається у рамках
господарського процесу, можуть бути
підприємства, установи, організації
тощо.

Третя підстава - це протиправні дії або
бездіяльність особи (осіб), що
порушують права і законні інтереси
потерпілої особи. Зазначена підстава
складається з чотирьох елементів, які
називаються умовами господарсько -
правової відповідальності. До них
відносяться:

наявність факту порушення, тобто
порушення норми закону, внаслідок чого
завдаються збитки або інша майнова
шкода правам та інтересам потерпілого
(позивача у справі);

протиправність поведінки
правопорушника;

причинний зв'язок між протиправною
поведінкою порушника і завданими
потерпілому збитками;

вина правопорушника.

Виходячи з норм цивільного
законодавства, позивач має довести
наявність збитків, їх розмір,
протиправність поведінки
правопорушника та причинний зв'язок
між протиправними діями відповідача та
завданими позивачу збитками.

Сукупність (склад) чотирьох названих
умов утворює юридично-фактичні
підстави господарсько-правової
відповідальності.

Для застосування майнової
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків потрібна
наявність усіх чотирьох умов.

В даному випадку позивач вбачає свої
збитки від усунення недоліків за
якістю самостійно, шляхом виконання
робіт по сушці ізоляцій
електродвигунів двох насосів: з
електроприводом потужністю Р=30 кВт.п =
1500 об/хв., Uн=380 В, f=50Гц у кількості 1 шт. та
насос з електроприводом Р=18,5 кВт.п = 1500
об/хв., Uн=380 В, f=50Гц.

Протиправною є поведінка, яка не
відповідає вимогам закону або
договору.

Притягнення до цивільно-правової
відповідальності можливе лише при
наявності передбачених законом умов.
Їх сукупність утворює склад цивільного
правопорушення, який є підставою
цивільно-правової відповідальності.
Склад цивільного правопорушення,
визначений законом для настання
відповідальності у формі
відшкодування збитків, утворюють
наступні елементи: суб'єкт, об'єкт,
об'єктивна та суб'єктивна сторони.
Суб'єктом є боржник; об'єктом -
правовідносини по зобов'язаннях;
об'єктивною стороною - наявність
збитків у майновій сфері кредитора,
протиправна поведінка у вигляді
невиконання або неналежного виконання
боржником свого зобов'язання,
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою боржника і збитками;
суб'єктивну сторону цивільного
правопорушення складає вина, яка
представляє собою психічне відношення
особи до своєї протиправної поведінки
і її наслідків.

Господарським судом досліджено, що
вимоги до асортименту та якості товару
визначені сторонами у специфікації № 3
від 09.12.2013р. до договору купівлі-продажу
№ 11564 від 10.09.2013р.

ТОВ «Мегамет» взяло на себе
зобов'язання здійснити певні дії, а
саме поставити згідно договору та
специфікації № 3 від 09.12.2013р. насоси з
електроприводом за узгодженими
сторонами характеристиками.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Мегамет» порушено
умови договору та специфікації № 3 до
цього договору на стадії виконання
договору, а саме здійснено поставку
товару, який не відповідає умовам
договору.

Отже, об'єктивна сторона
правопорушення полягає у поставці
продавцем покупцю товару, що не
відповідає умовам договору
купівлі-продажу № 11564 від 10.09.2013р. та
технічним характеристикам.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу
України, продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 673 ЦК України продавець
повинен передати покупцеві товар,
якість якого відповідає умовам
договору купівлі-продажу.

Фактично за накладною № 31 від 26.02.2014
року поставлено чотири насоси, два з
яких не відповідають технічним
характеристикам: опір ізоляції двигуна
нижче норми.

Суб'єктивна сторона правопорушення
полягає у протиправних діях Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Мегамет», а саме у неналежному
виконанні договірних зобов'язань і
поставці Публічному акціонерному
товариству «Артемівський завод по
обробці кольорових металів» товару,
який не відповідає умовам укладеного
договору купівлі-продажу № 11564 від
10.09.2013р.

Поставка неякісного товару привела до
виникнення у покупця збитків. Покупець
здійснив сушку ізоляції
електродвигунів двох насосів, в
результаті чого поніс непередбачені
витрати по усуненню недоліків у товарі
у сумі 1 905 грн. 60 коп.

Отже, в наявності є і такий необхідний
елемент складу правопорушення, як
причинний зв'язок між неправомірними
діями відповідача і наслідками
правопорушення - збитками, що
спричинені покупцю.

В результаті поставки неякісного
товару, порушено матеріальне благо та
інтереси (об'єкт правопорушення)
Публічного акціонерного товариства
«Артемівський завод по обробці
кольорових металів» по володінню,
користуванню та розпорядженню товаром
- насосами. Якість переданого товару не
дозволила використати їх за цілями,
визначеними позивачем при придбанні
товару, до усунення недоліків.

Відповідно до статті 678 Цивільного
кодексу, покупець, якому переданий
товар неналежної якості, має право,
незалежно від можливості використання
товару за призначенням, вимагати від
продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків
товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на
усунення недоліків товару.

Сторони домовилися, що покупець усуває
недоліки своїми силами, а продавець
відшкодовує покупцю витрати на
усунення недоліків, про що складено Акт
прийняття товару (продукції) за якістю
№ 6 від 27.02.2014р. Сума таких витрат склала
1905 грн. 60 коп.

В добровільному порядку відповідач не
відшкодував покупцю витрати по
усуненню недоліків.

Отже, позивач поніс витрати по
відновленню свого права на володіння,
користування та розпорядження товаром,
якість якого має відповідати
встановленим технічним вимогам та
умовам договору.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Ці
дані встановлюються письмовими і
речовими доказами, висновками судових
експертів.

З наявних в справі матеріалів, на які
позивач посилається, як на доказ
заподіяння збитків відповідачем, вина
відповідача підтверджується наданими
позивачем доказами. Відповідачем не
надано жодного доказу, в підтвердження
відсутності вини та доказів вжиття
всіх залежних від неї заходів щодо
належного виконання зобов'язання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 678 ЦК України покупець,
якому переданий товар неналежної
якості, має право, незалежно від
можливості використання товару за
призначенням, вимагати від продавця за
своїм вибором: відшкодування витрат на
усунення недоліків товару.

Відповідач у своєму відзиві
підтвердив, що насос з електроприводом
Р=30 кВт.п = 1500 об/хв., Uн=380 В, f=50Гц у
кількості 1 шт. та насос з
електроприводом Р=18,5 кВт.п = 1500 об/хв.,
Uн=380 В, f=50Гц виявилися неякісними - опір
ізоляції обох електродвигунів нижче
норми.

Під час приймання товару представник
відповідача (директор ОСОБА_3 Ф.) був
присутній та самостійно клопотав про
усунення недоліків товару силами
позивача, оскільки підприємство
відповідача не має для цього належної
технічної бази та повторне перевезення
товару викликало б додаткові витрати.

У досудовому порядку в повідомленні
про результати розгляду претензії від
25.04.2014 року № 16 відповідачем визнано
вимоги позивача про відшкодування
матеріальної шкоди (реальних збитків)
спричинених усуненням недоліків
неякісної продукції у розмірі 1 905 грн. 60
коп., але у зв'язку зі скрутним
фінансовим станом відповідач не
перерахував зазначену суму.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями
усім належним їй майном.

Приписами ст. ст. 33, 34 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на обґрунтування своїх
вимог та заперечень. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, ст. 34 ГПК України.

Враховуючи визнання позову
відповідачем, суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги та
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегамет" 1 905 грн. 60
коп. відшкодування матеріальної шкоди
(реальних збитків) спричинених
усуненням недоліків неякісної
продукції.

На підставі статті 85 ГПК України -
28.10.2014року прийнято рішення про
задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача, оскільки спір до суду
доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Артемівський
завод по обробці кольорових металів",
Донецька область, м. Артемівськ до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегамет", м. Донецьк
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мегамет" (83003 м.
Донецьк, пр. Ілліча, 89, )
на користь Публічного акціонерного
товариства "Артемівський завод по
обробці кольорових металів" (84500
Донецька область, м. Артемівськ, вул.
Кірова, 42, ) 1 905 (одна
тисяча дев'ятсот п'ять) грн. 60 коп.
відшкодування матеріальної шкоди
(реальних збитків) спричинених
усуненням недоліків неякісної
продукції, 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 30.10.2014р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.