м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/14763/14 06.10.14Суддя Мудрий С.М.,
розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Поліал-Інжиніринг"

до ритуальної служби
спеціалізованого комунального
підприємства "Спеціалізований
комбінат підприємств
комунально-побутового обслуговування"

про стягнення 122 247,60 грн.

Представники сторін:

від позивача: Ільяшов Б.М. -
представник за довіреністю № 03-07/14 від
03.07.2014 року;

від відповідача: Лук’янова О.Г. -
представник за довіреністю № 4 від
24.09.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю
"Поліал-Інжиніринг" до ритуальної
служби спеціалізованого комунального
підприємства "Спеціалізований
комбінат підприємств
комунально-побутового обслуговування"
про стягнення 122 247,60 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 23.07.2013 року між ним
та ритуальною службою
спеціалізованого комунального
підприємства "Спеціалізований
комбінат підприємств
комунально-побутового обслуговування"
укладено договір №132 від 23.07.2013 року.

Позивач виконав роботи, відповідач їх
прийняв на загальну суму 122 247,60 грн.

Проте, відповідачем роботи по договору
не оплачені.

У зв'язку з чим позивач звернувся до
суду та просить стягнути з відповідача
заборгованість в розмірі 122 247,60 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 22.07.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
15.09.2014 року.

В судове засідання 15.09.2014 року
представник відповідача не з'явився,
вимоги ухвали від 22.07.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, але 15.09.2014 року до
загального відділу діловодства
господарського суду надійшла
телеграма, відповідно до якої просив
суд відкласти розгляд справи.

Представник позивача опитується про
наявність до початку розгляду справи
по суті заяв та клопотань.

Представник позивача подав клопотання
про продовження строку розгляду спору
на п'ятнадцять днів.

Представник позивача виконав вимоги
ухвали від 22.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 15.09.2014 року задоволено клопотання
про продовження строку розгляду справи
на п'ятнадцять днів. Продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять днів.
Розгляд справи відкладено на 30.09.2014
року.

В судовому засіданні 06.10.2014 року
представник відповідача заявив усне
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Представник позивача заперечував
проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання
про відкладення розгляду справи.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

23.07.2013 року між ритуальною службою
спеціалізованого комунального
підприємства "Спеціалізований
комбінат підприємств
комунально-побутового обслуговування"
(замовник) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Поліал-Інжиніринг"
(підрядник) укладено договір №132.

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
замовник доручає (надає), а підрядник
приймає на себе зобов'язання виконати
наступні роботи капітальний ремонт
аварійної ділянки залізобетонної
огорожі на Святошинському кладовищі.

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання уповноваженими
представниками сторін та діє до
повного виконання його сторонами, але
не довше ніж до 30 грудня 2013 р.(п.9.1
договору).

Відповідно до п.9.2 договору, термін
виконання робіт по цьому договору
становить сорок календарних днів з
дати укладення цього договору та
календарного графіка виконання робіт,
який є додатком №2 до цього договору.

Згідно з п.9.3 договору, термін виконання
робіт по цьому договору може
змінюватись: при внесенні змін до
обсягів робіт; за обставин, незалежних
від сторін, але визнаних обома
сторонами.

Вартість робіт визначається згідно з
кошторисною документацією, яка є
додатком №1 та невід'ємною частиною
цього договору і становить 149779 грн. 00
коп. (сто сорок дев'ять тисяч сімсот
сімдесят дев'ять гривень 00 коп.), в т.ч.
ПДВ 20% - 24963,00 грн. (п.2.1 договору)

Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.

Згідно з п.4.2 договору, замовник
протягом 3-х робочих днів, з часу
отримання акту виконаних робіт повинен
передати підряднику підписаний акт
виконаних робіт, або письмову
мотивовану відмову від прийняття
робіт.

В разі мотивованої відмови замовника
від прийняття робіт сторонами
складається двосторонній акт з
переліком необхідних доробок, термінів
їх виконання (п.4.3 договору).

Позивач свої зобов'язання по договору
виконав, що підтверджується наявними в
матеріалах справи підписаними та
скріпленими печатками сторін актами
приймання виконання будівельних робіт
та довідки про вартість виконаних
підрядних робіт на загальну суму 122 247,60
грн.:

- № 1 за вересень 2013 року (форма КБ-2) та
довідка за вересень 2013 року (КБ-3)
(підписані 26.09.2013 року) на суму 57 332,40
грн.;

- № за грудень 2013 року (форма КБ-2) та
довідка за грудень 2013 року (КБ-3)
(підписані 24.12.2013 року) на суму 64 915,20 грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази щодо заперечень відповідача
щодо строку та якості виконання робіт.

А також, з вищезазначених актів
вбачається, що вони підписані без
заперечень.

Відповідно до п.2.2 договору, розрахунок
за виконання робіт здійснюється за
рахунок коштів міського бюджету на
підставі ст.49 Бюджетного кодексу
України на умовах відстрочення
платежу. Розрахунки здійснюються
протягом 5-й банківських днів з дати
отримання замовником бюджетного
призначення на фінансування робіт на
свій розрахунковий рахунок.

Згідно з п.3.2 договору, замовник
зобов'язаний забезпечувати своєчасне
фінансування та оплату робіт по цьому
договорі.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що
підрядник має право вимагати
своєчасного фінансування та повної
оплати робіт згідно актів виконаних
робіт та цього договору.

Листом №04 від 28.01.2014 року позивач
звернувся до відповідача з вимогою до
28.02.2014 року погасити заборгованість в
розмірі 122 247,60 грн.

У відповідь листом №255 від 25.02.2014 року
відповідач повідомив, що ГУ ДКСУ у 2013
році не були проведені платіжні
доручення замовника і він розрахується
із підрядником за рахунок бюджетних
коштів в межах виділених бюджетних
асигнувань.

Проте, кошти не сплачені. У зв'язку з
чим, позивач 18.06.2014 року направив
відповідачу претензію-вимогу щодо
виконання грошових зобов'язань за
договором вих..№16 від 16.06.2014 року.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Щодо твердження відповідача про те, що
відсутнє порушення умов договору щодо
оплати, оскільки на його рахунок не
надішли кошти бюджетного призначення,
то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5 оглядового листа
Вищого господарського суду України
№01-06/374/2013 від 18.02.2013 року відсутність
бюджетних коштів, передбачених у
видатках державного бюджету України,
не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання, оскільки в разі
відсутності коштів для оплати замовник
був вправі та мав фактичну можливість
призупинити виконання умов договору з
моменту виявлення відсутності коштів
для оплати робіт, а не приймати їх
результати.

Враховуючи викладене, відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
бездіяльність замовника і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 23.08.2012 № 15/5027/715/2011).

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського
суду з прав людини у справі "Терем ЛТД,
Чечеткін та Оліус проти України" від
18.10.2005.

Враховуючи вищезазначене, факт
наявності основної заборгованості за
договором у відповідача перед
позивачем в сумі 122 247,60 належним чином
доведений, документально
підтверджений і відповідачем не
спростований, тому позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу
визнаються судом обґрунтовані та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст.
82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ритуальної служби
спеціалізованого комунального
підприємства "Спеціалізований
комбінат підприємств
комунально-побутового обслуговування"
(01004, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка,
будинок 3, ідентифікаційний код: 03358475)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Поліал-Інжиніринг"
(02160, м. Київ, вулиця Каунаська, будинок
13, ідентифікаційний код 38409227) основну
заборгованість в розмірі 122 247 (сто
двадцять дві тисячі двісті сорок сім)
грн. 60 коп., а також 2 445 (дві тисячі
чотириста сорок п'ять) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 03.11.2014 року.

Суддя
С.М. Мудрий