ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р.
Справа № Б-39/211-07

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов
О.О., суддя Шутенко І.А.

при секретарі Деркач Ю.О.

сторони не з`явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Вовчанському районі Харківської
області (вх.№ 3338 Х/2) на ухвалу
господарського суду Харківської
області від "08" вересня 2014 р. у справі №
Б-39/211-07

за заявою Відкритого акціонерного
товариства "Підсереднє", с. Підсереднє

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олександрівське 2000",
с. Новоолександрівка

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою господарського суду
Харківської області від 12.08.2008р.
визнано Товариство з обмеженою
відповідальністю "Олександрівське 2000",
банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором боржника арбітражного
керуючого Петрова О.Ю. (ліцензія серії
НОМЕР_1 від 18.07.2006р.).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 27.11.2012р. у
справі №Б-39/211-07 звільнено арбітражного
керуючого Петрова О.Ю. від виконання
обов'язків ліквідатора ТОВ
"Олександрівське 2000"; призначено
ліквідатором ТОВ "Олександрівське 2000"
арбітражного керуючого Сердюка О.О.
(ліцензія серія НОМЕР_2 від 03.09.2012р.).

14.07.2014р. Управління Пенсійного фонду
України в Вовчанському районі
Харківської області подало до
господарського суду Харківської
області заяву з вимогами до банкрута у
розмірі 327241,83грн., які кредитор просить
визнати та включити до реєстру вимог
кредиторів.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08.09.2014р. у
справі №Б-39/211-07 (суддя Чистякова І.О.)
визнано частково вимоги Управління
Пенсійного фонду України в
Вовчанському районі Харківської
області, а саме вимоги зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування в сумі 235212,66грн. - друга
черга задоволення вимог кредиторів; у
визнанні решти вимог Управління
Пенсійного фонду України в
Вовчанському районі Харківської
області в сумі 92029,17грн. відмовлено.

Не погодившись з ухвалою місцевого
господарського суду від 08.09.2014р.,
Управління Пенсійного фонду України в
Вовчанському районі Харківської
області звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, просить
оскаржувану ухвалу скасувати та
прийняти нове рішення, яким визнати
поточну заборгованість в сумі 327241,83грн.
за січень-вересень 2008р.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 20.10.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено її розгляд
на 04.11.2014 року.

29.10.2014 року факсограмою №92 від апелянта
надійшло клопотання про розгляд справи
без участі його представника (вх.№9679).

У судове засідання представники сторін
не з'явились.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13.12.2007р.
порушено провадження у справі про
банкрутство ТОВ «Олександровське 2000»,
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів, введено процедуру
розпорядження майном.

Постановою господарського суд
Харківської області від 12.08.2008 року ТОВ
«Олександрівське 2000» визнано
банкрутом, відкрито ліквідаційну
процедуру, ліквідатором банкрута
призначено арбітражного керуючого
Петрова О.Ю.

В липні 2014 року до господарського суду
Харківської області надійшла заява №
2894-07/08 від 10.07.2014р. УПФУ в Вовчанському
районі Харківської області про
визнання кредиторських вимог на суму
327241,83 грн.

Відповідно до розрахунків суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті,
наданих УПФУ на підтвердження
заявленої суми, вказані вимоги виникли
за період з січня по вересень 2008 року зі
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Місцевий господарський суд приймаючи
оскаржувану ухвалу встановив
наявність підстав для відмови у
задоволенні заяви УПФУ в частині 92029,17
грн., оскільки вони виникли після
визнання боржника банкрутом, тому не
мають характеру поточних, а також у
зв'язку з правомірністю нарахування
кредитором вимог у розмірі 235212,66 грн.,
визнання їх ліквідатором та наявністю
у матеріалах справи доказів на їх
підтвердження, встановив достатньо
підстав для їх задоволення та включив
їх до другої черги задоволення вимог
кредиторів.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначено поняття кредитора - це
юридична або фізична особа, яка має у
встановленому порядку підтверджені
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника, щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
працівникам боржника, а також органи
державної податкової служби та інші
державні органи, які здійснюють
контроль за правильністю та
своєчасністю справляння єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство, у
процедурах банкрутства боржника.

З дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури згідно з частиною 1 статті 23
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" закінчується
технологічний цикл із виготовлення
продукції, і підприємницька діяльність
банкрута завершується. Строк виконання
всіх грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Отже, в ліквідаційній процедурі нові
зобов'язання у банкрута в особі його
органу управління - ліквідатора
(ліквідаційної комісії) можуть
виникати виключно у випадках, прямо
передбачених у цьому Законі, а порядок
їх виконання визначений відповідними
нормами Закону про банкрутство. Такими
випадками є зобов'язання з оплати
поточних комунальних і
експлуатаційних витрат та інших
витрат, пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури (частина
дев'ята статті 30 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом").

Таким чином, у межах провадження у
справі про банкрутство органи
Пенсійного фонду України можуть
звертатися до банкрута з поточними
грошовими вимогами, які виникли після
порушення провадження у справі, але до
дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом.

Як зазначалось раніше, постановою
господарського суду Харківської
області від 12.08.2008р. боржника визнано
банкрутом.

Відповідно до вищезазначених
розрахунків, наданих заявником на
підтвердження заявленої суми, вимоги у
розмірі 92029,17 грн. виникли за період з
серпня по вересень 2008 року зі сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, тобто після визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури, під час якої
не виникає будь-яких нових зобов'язань,
що можуть бути заявлені в порядку
частини першої статті 23 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про відмову у визнанні вимог УПФУ
в Вовчанському районі Харківської
області на суму 92029,17 грн.

Така ж правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України по
справах №3-4гс14 та № 3-19гс14, в яких
Верховний Суд України дійшов висновку,
що вимоги УПФУ не мають характеру
поточних в розумінні ст. 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", заявлені
після введення ліквідаційної
процедури, під час якої не виникає
будь-яких нових зобов'язань, що можуть
бути заявлені в порядку ч. 1 ст. 23 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Що стосується вимог Управління
Пенсійного фонду України в
Вовчанському районі Харківської
області в розмірі 235212,66 грн., колегія
суддів зазначає наступне.

Пунктами 4, 6 ч.2 статті 17 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058-IV від
09.07.2003р., в редакції чинній на час
виникнення заборгованості:

- страхувальник зобов'язаний
подавати звітність територіальним
органам Пенсійного фонду у строки, в
порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом;

- страхувальник зобов'язаний,
обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові
внески до Пенсійного фонду.

Частинами 6, 12 статті 20 цього Закону
передбачено, що страхувальник
зобов'язаний сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий період, не пізніше ніж через 20
календарних днів із дня закінчення
цього періоду; страхові внески
підлягають сплаті незалежно від
фінансового стану платника страхових
внесків.

Як вбачається, з розрахунків, наданих
заявником на підтвердження заявленої
суми, вимоги у розмірі 235212,66 грн.
виникли за період з січня по липень 2008
року зі сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, тобто після визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури, під час якої
не виникає будь-яких нових зобов'язань,
що можуть бути заявлені в порядку
частини першої статті 23 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Отже, колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду щодо
наявності підстав для визнання вимог
Управління Пенсійного фонду України в
Вовчанському районі Харківської
області в сумі 235212,66 грн., та включеннюя
їх до реєстру вимог кредиторів у другу
чергу задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, доводи викладені в
апеляційній скарзі не знайшли свого
підтвердження в матеріалах даної
справи та спростовуються
вищенаведеним.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини справи
та норми права, колегія суддів дійшла
висновку про відповідність
оскаржуваної ухвали нормам чинного
законодавства та матеріалам даної
справи на підставі чого, ухвалу
господарського суду Харківської
області від 08.09.2014р. у справі № Б-39/211-07
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1, ст. 103, ст. 105,
106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 08.09.2014р. по
справі №Б-39/211-07 залишити без змін.

Повний текст постанови складено
07.11.2014р.

Головуючий суддя
В.О. Фоміна

Суддя
О.О. Крестьянінов

Суддя
І.А. Шутенко