м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 5011-36/7367-2012 29.10.14
За заявою Державного підприємства
"Українські спеціальні системи",
про відстрочку виконання рішення
господарського суду міста Києва від
25.06.2012р. у справі № 5011-36/7367-2012
У справі за позовом Державного
підприємства "Український державний
до Державного підприємства
"Українські спеціальні системи"
про стягнення 513 162,57 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.
Від стягувача: Кононенко О.В. по
довіреності № 5-11/9402 від 08.09.2014р.
Від заявника: Складний В.А. по
довіреності № б/н від 16.09.2014р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Державного
підприємства "Український державний
центр радіочастот" про стягнення з
Державного підприємства "Українські
спеціальні системи" 513 162,57 грн., із яких:
500 000,00 грн. борг за надання поворотної
фінансової допомоги, 13 162,57 грн. - пеня.
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.06.2012 у справі № 5011-36/7367-2012
позовні вимоги задоволено повністю та
стягнуто з Державного підприємства
"Українські спеціальні системи" на
користь Державного підприємства
"Український державний центр
радіочастот" 500 000,00 грн. основного
боргу, 13 162,57 грн. пені, 10 263,25 грн.
судового збору.

09.07.2012, у зв'язку з набранням законної
сили рішенням Господарського суду
міста Києва від 25.06.2012 у справі №
5011-36/7367-2012, судом видано відповідний
наказ.

13.10.2014р. через загальний відділ
діловодства господарського суду міста
Києва від представника відповідача
надійшла заява про відстрочку
виконання рішення від 25.06.2012р. у справі
№ 5011-36/7367-2012 - до 01.05.2015р.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.10.2014р., відповідно до ст. ст.
86, 121 Господарського процесуального
кодексу України, розгляд заяви
Державного підприємства "Українські
спеціальні системи" про відстрочку
виконання рішення господарського суду
міста Києва від 26.06.2012р. у справі №
5011-36/7367-2012 було призначено на 29.10.2014р.

В судовому засіданні 29.10.2014р.
представником Державного підприємства
"Українські спеціальні системи"
підтримано подану ним заяву.

Представник позивача в судовому
засіданні 29.10.2014р. розгляд даної заяви
поклав на розсуд суду.

Розглянувши заяву та додані до неї
матеріали, заслухавши пояснення
представників стягувача та заявника,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим Кодексом та
Законом України "Про виконавче
провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, ухвала про відстрочку
виконання судового рішення може бути
винесена судом лише у виняткових
випадках за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення або роблять його виконання
неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини
визначаються судом з огляду на
матеріали справи, у тому числі подані
стороною докази на обґрунтування такої
заяви.

Згідно з вказівками, що містяться в
постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12.
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121
Господарського процесуального кодексу
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Вищезазначені норми визначають
процесуальну можливість вирішення
питань, пов'язаних із проблемами, що
виникають під час виконання рішення
господарського суду. Проте, нормами
чинного законодавства, зокрема
Господарським процесуальним кодексом
України не визначено переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання. Тому, суд
оцінює докази, які підтверджують
зазначені обставини, за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України і лише за наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення чи
унеможливлюють його, господарський суд
має право відстрочити виконання
рішення чи постанови.

На обґрунтування обставин, викладених
в зазначеній заяві, Державного
підприємства "Українські спеціальні
системи", посилається на складне
фінансове становище, що значно
ускладнює виконання рішення суду.
Станом на 09 жовтня 2014 року на
підприємстві існує заборгованість з
виплати заробітної плати та платежах
до бюджету.

Сума, заявлена до стягнення за
вищезазначеним рішенням є досить
великою і сплата всієї суми одразу може
призвести до зупинки діяльності
Боржника та його неплатоспроможності
взагалі.

На підприємстві працює понад 60
працівників, яким внаслідок арешту
рахунків загрожує не виплата
заробітної плати і як наслідок такої
ситуації загрожує звільнення.

Стягнення суми боргу за рішенням без
відстрочки виконання рішення суду
призведе до неможливості виконання
договірних зобов'язань підприємства з
надання послуг конфіденційного
зв'язку, які надаються споживачам у
Національній системі конфіденційного
зв'язку та виконання важливих для
держави договорів.

За таких обставин Відповідач вважає, що
арешт його рахунків та майна заблокує
господарську діяльність Боржника та
унеможливить виконання в повному
обсязі боргових зобов'язань перед
Позивачем, а у майбутньому призведе до
банкрутства Відповідача.

Завадити таким негативним наслідкам
можливо за умови відстрочення
виконання господарського рішення на
строк в шість календарних місяців.

Стягнення всієї суми боргу на користь
Позивача на тлі браку коштів негативно
вплине на законні майнові інтереси
Відповідача, і, як наслідок, погіршить
його фінансове становище.

Проте Відповідач не вживає заходів для
уникнення відповідальності, а, навпаки,
вживає заходи, спрямовані на погашення
заборгованості перед Позивачем, що
дозволить відновити його порушені
права.

Приписами ч. ч. 1, 2 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Будь-які подані учасниками процесу
докази (в тому числі, зокрема, й
стосовно інформації у мережі Інтернет)
підлягають оцінці судом на предмет
належності і допустимості. Вирішуючи
питання щодо доказів, господарські
суди повинні враховувати інститут
допустимості засобів доказування,
згідно з яким обставини справи, що
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (п. 2.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Суд враховує ту обставину, що саме з
вини відповідача, обов'язком якого було
повернення фінансової допомоги,
позивач був вимушений звернутись до
суду для захисту своїх прав щодо
стягнення наявної за договором про
надання поворотної фінансової
допомоги № 315 від 16.09.2011 заборгованості
в загальному розмірі 513 162,57 грн.

Згідно п. 9.5. Роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 10.12.1996
№ 02-5/422 "Про судове рішення"
господарські суди повинні зазначати у
рішеннях, якими надано відстрочку
виконання, - конкретні терміни їх
виконання.

Розглянувши заяву про відстрочку
виконання рішення, заслухавши
пояснення представників сторін,
господарський суд визнає причини, з
яких рішення суду не може бути виконано
у встановлений термін, поважними, та
вважає можливим задовольнити заяву
Державного підприємства "Українські
спеціальні системи" частково та
відстрочити виконання рішення
Господарського суду міста Києва №
5011-36/7367-2012 від 25.06.2012 до 01.02.2015, приймаючи
до уваги можливі негативні наслідки,
які можуть настати для позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного підприємства
"Українські спеціальні системи" про
відстрочку виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
25.06.2012 у справі № 5011-36/7367-2012
задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
26.06.2012 у справі № 5011-36/7367-2012 до 01.02.2015.

Суддя
Трофименко Т.Ю.