ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

01 жовтня 2014 року Справа № 923/1097/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Мачульського
Г.М.,Суддів:Волковицької Н.О., Грейц К.В.,
Добролюбової Т.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши заявуТовариства з
обмеженою відповідальністю "Медичний
центр "Мед-Сити"про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 20.08.2014у
справі№ 923/1097/13за
позовомОСОБА_6доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Медичний центр
"Мед-Сити"простягнення 1 161 126,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Херсонської області від 29.04.2014 у справі
№ 923/1097/13 позов задоволено; вирішено
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Медичний центр
"Мед-Сити" на користь ОСОБА_6 вартість
частини майна ТОВ "Медичний центр
"Мед-Сити", пропорційну частці ОСОБА_6 у
статутному (складеному) капіталі
зазначеного товариства в сумі 1 103 120,00
грн., а також 1 067,78 грн. інфляційних
втрат та 56 939,13 грн. 3% річних.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 24.06.2014 у справі
№ 923/1097/13 рішення місцевого
господарського суду скасовано, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 20.08.2014 у справі № 923/1097/13
постанову суду апеляційної інстанції
скасовано, а рішення місцевого
господарського суду залишено в силі.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Медичний центр
"Мед-Сити" подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
20.08.2014 у справі № 923/1097/13 з дотриманням
строку, передбаченого частиною першою
статті 11117 ГПК України, у якій заявник
просить вказану постанову скасувати, а
постанову суду апеляційної інстанції
залишити в силі.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 26.12.2012
у справі № 10/171(9/32), від 29.01.2009 у справі №
48/58(05-5-48/15749) та постанову Судової палати
у господарських справах Верховного
Суду України від 19.05.2009, мотивовано
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
частини першої статті 11, частини
третьої статті 12, частини другої статті
148, статей 509, 605 Цивільного кодексу
України, статей 11-1, 54 Закону України
"Про господарські товариства",
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищого господарського
суду України, колегія суддів вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

У постанові від 20.08.2014 у справі № 923/1097/13,
про перегляд якої подано заяву, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками місцевого господарського
суду щодо задоволення позову про
стягнення вартості частини майна
товариства (відповідача), пропорційної
частці позивача у статутному капіталі
товариства з урахуванням інфляційних
втрат та 3% річних, не зважаючи на
встановлені апеляційним судом
обставини про: відсутність з боку
позивача упродовж тривалого часу з
моменту його виходу з товариства
звернень до відповідача щодо виплати
належної йому частини майна; а також
про наявність у заяві позивача та у
протоколі зборів учасників товариства
відомостей про відсутність з боку
позивача будь-яких претензій до
товариства, у тому числі майнових.

Водночас у постанові від 26.12.2012 у справі
№ 10/171(9/32) суд касаційної інстанції в
аналогічних правовідносинах,
встановивши відсутність з боку
позивача упродовж тривалого часу з
моменту його виходу з товариства
звернень до відповідача щодо виплати
йому належної частини майна, а також
наявність у заяві позивача та у
протоколі зборів учасників товариства
відомостей про відсутність з боку
позивача будь-яких претензій до
товариства, у тому числі майнових,
прийшов до протилежного висновку, а
саме щодо відсутності підстав для
стягнення з товариства вартості
частини майна, пропорційної частці
позивача у статутному капіталі
товариства.

З огляду на викладене колегія суддів
визнає, що зі змісту вказаних судових
рішень Вищого господарського суду
України вбачаються ознаки
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме статті
54 Закону України "Про господарські
товариства", внаслідок чого ухвалені
різні за змістом судові рішення у
подібних правовідносинах, що є
підставою для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114 - 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В :

Допустити справу № 923/1097/13 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяГ. МачульськийСудді:Н.
Волковицька К. Грейц Т. Добролюбова М.
Черкащенко