КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.
Справа№ 925/2059/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Гарник Л.Л.

Доманської М.Л.

за участю секретаря Корінної А.О.

та представників:

від позивача - не з'явились,

від відповідача - не з'явились,

від третьої особи - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ) «Сван-1»

на рішення

господарського суду Черкаської
області

від 02.10.2014р.

у справі №925/2059/13 (суддя
Анісімов І.А.)

за позовом ТОВ «Сван-1» в
особі арбітражного керуючого

Юдицького О.В.

до Товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)

«Агро Інжинірінг»

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Дочірнє
підприємство (далі - ДП) «Сіті-Буд»

про визнання
договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 02.10.2014р. у справі
№925/2059/13 позивачу у позові відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з винесеним рішенням,
ТОВ «Сван-1» подало апеляційну скаргу,
в якій просить рішення суду скасувати і
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю та
визнати недійсним нотаріально
посвідчений Договір про відступлення
частки в статутному капіталі шляхом
купівлі-продажу від 09.12.2010р., укладений
між ТОВ «Сван-1» і ТОВ «Агро
Інжинірінг».

Відзиви на апеляційну скаргу не
надходили.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.10.2014р.
апеляційна скарга була прийнята до
провадження та призначено до розгляду
на 10.11.2014р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

09.12.2010р. між ТОВ "Сван-1" (Продавець) та
ТОВ "Агро-Інжинірінг"(Продавець) був
укладений Договір про відступлення
частки в статутному капіталі
підприємства шляхом купівлі-продажу
(далі - Договір, а.с.151-152 том 1).

У відповідності з цим договором
продавець продав, а Покупець купив
належну Продавцеві частку в Статутному
капіталі Дочірнього підприємства
"Сіті-Буд" в розмірі 100 % на умовах,
викладених у договорі. Зазначена
частка в статутному капіталі належить
Продавцеві на підставі статуту
Підприємства.

Під правом власності на частку
статутного капіталу підприємства,
розуміється права на управління та
отримання відповідної частки прибутку
(дивідендів), також активів у разі його
ліквідації відповідно до чинного
законодавства (п. 2 Договору).

З моменту укладення Договору до
Покупця переходять усі права
засновника Підприємства, передбачені
його Статутом (п. 3 Договору).

Згідно п.7 Договору, цей продаж за
домовленістю сторін вчиняється за 10 000
грн., які гроші Покупець сплатив, а
Продавець отримав повністю ще до
підписання цього договору. Своїм
підписом під цим договором Продавець
підтверджує факт повного розрахунку за
продану частку в Статутному капіталі і
відсутність щодо покупця будь-яких
претензій фінансового характеру.

Відповідно до банківських виписок ТОВ
"Сван-1", було встановлено, що 16 та 21
грудня 2010 року ТОВ "Агро Інжиніринг"
були перераховані на рахунок ТОВ
"Сван-1" кошти в сумі: 8 980 грн. і 1 020 грн., а
всього 10 000 грн. з призначенням платежу:
за частку статутного капіталу
відповідно до договору б/н від 09.12.2010р.
(а.с. 32-33 том 1).

Згідно ч. 1 ст.167 ГК України корпоративні
права - це права особи, частка якої
визначається у статутному капіталі
(майні) господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(Продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (Покупцеві), а Покупець
приймає, або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Позивач стверджує, що протоколи зборів
засновників (учасників), які були
створені в процесі наступної
господарської діяльності товариства,
підписані не засновниками ТОВ "Сван-1", а
іншими особами, про що свідчить
невідповідність підписів засновників
на Статутах товариства та установчих
договорах підписами засновників, які
проставлені на документах, зокрема на
протоколах вищого органу управління
товариством - протоколах загальних
зборів учасників ТОВ "Сван-1".

Протокол зборів засновників №30/11/10 від
30.11.2010р. про звільнення з посади
Генерального директора ТОВ "Сван-1"
ОСОБА_4 та призначення на посаду
генерального директора товариства
ОСОБА_5 підписаний не учасниками
товариства - громадянами ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, а невідомими особами (а.с. 49 том
1).

Місцевим судом було з'ясовано, що
рішенням загальних зборів учасників
ТОВ "Сван-1" (протокол зборів №30/11/10 від
30.11.2010р.) звільнення з посади
генерального директора ОСОБА_4 є
чинним та в установленому законом
порядку не було визнано недійсним.

Відповідно до реєстраційної картки на
внесення змін до відомостей про
юридичну особу, які містяться в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців з 01.12.2010р.
новим генеральним директором
(керівником) ТОВ "Сван-1" призначено
ОСОБА_5.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що: ОСОБА_5, який підписав спірний
правочин, на час підписання правочину
не мав необхідного обсягу цивільної
дієздатності; договір про відступлення
частки в статутному капіталі
підприємства шляхом купівлі-продажу
укладений з порушенням норм діючого
законодавства.

Позивач стверджує, що оспорюваний
правочин вчинений з порушенням закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні"

Оцінка майна проводиться у випадках,
встановлених законодавством України,
міжнародними угодами, на підставі
договору, а також на вимогу однієї з
сторін угоди та за згодою сторін.

Проте всупереч вимогам Закону України
"Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні" оцінка бізнесу (активів
цілісного майнового комплексу), а також
корпоративної частки ТОВ "СВАН-1", яка
утворена на основі цілісного
майнового комплексу ДП "Сіті Буд", при
укладенні договору про відступлення
частки в статутному капіталі
підприємства шляхом купівлі-продажу
від 09.12.2010р. між ТОВ "Сван-1" та ТОВ "Агро
Інжиніринг" не була проведена.

Але жодних доказів того, що одна із
сторін договору про відступлення
частки в статутному капіталі
підприємства шляхом купівлі-продажу
вимагала проведення оцінки майна, в
справі немає, а тому і не була проведена
оцінка майна.

З матеріалів справи вбачається, що
25.10.2011р. ухвалою господарського суду
Черкаської області по справі
№10/5026/2337/2011 було порушено провадження у
справі про визнання банкрутом ТОВ
"Сван-1".

Розпорядником майна призначено
арбітражного керуючого Юдицького
Олександра Вікторовича.

Ухвалою місцевого суду від 09.02.2012р.
керівника боржника ОСОБА_8 - голову
ліквідаційної комісії було
відсторонено від посади та покладено
на розпорядника майна Юдицького
Олександра Вікторовича виконання
обов'язків керівника ТОВ "Сван-1".

Згідно абзаців 2 та 3 п. 11 розділу X
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
Закону України від 22 грудня 2011 року N
4212-VI)" положення цього Закону, що
регулюють продаж майна в провадженні у
справі про банкрутство, застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження у
яких порушено до набрання чинності цим
Законом.

Положення цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Оскільки на даний час у справі
№10/5026/2337/2011 триває процедура
розпорядження майном боржника, то
застосовуються положення Закону, без
врахування змін внесених Законом
України від 22 грудня 2011 року N 4212-VI, яким
Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" .

Крім того відповідач просив відмовити
в позові з підстав порушення строків
позовної давності.

Під позовною давністю розуміється
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу
(стаття 256 Цивільного кодексу України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 256 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного
кодексу України перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Загальний трирічний строк позовної
давності щодо визнання договору про
відступлення частки в статутному
капіталі підприємства шляхом
купівлі-продажу від 09.12.2010р. недійсним -
сплив 09.12.2013р.

В той же час позивач звернувся з
позовом до суду лише 16.12.2013р. (згідно
вхідної реєстрації господарського
суду).

В даному випадку для оцінки перебігу
строку позовної давності слід
враховувати, що стороною спірного
договору є ТОВ "Сван-1", а не арбітражний
керуючий Юдицький О.В., який в певний
період почав виконувати функцію
керівника товариства в ході розгляду
справи про банкрутство. Також і зміна
керівництва на підприємстві не є
підставою для зміни обрахунку строку
позовної давності, оскільки таке не
передбачено нормами ЦК України.

За змістом ч. 3-5 ст. 267 Цивільного
кодексу України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Тому суд першої інстанції законно і
обґрунтовано з наведених мотивів
відмовив ТОВ «Сван-1» у задоволенні
позову.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ «Сван-1»
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Черкаської
області від 02.10.2014р. у справі №925/2059/13 -
без змін.

Справу №925/2059/13 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя
В.О. Пантелієнко

Судді
Л.Л. Гарник

М.Л. Доманська