ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.
Справа № 908/1747/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.,
суддя Фоміна В.О.

при секретарі Литвиновій К.О.

за участю представників сторін:

позивача - Штабовенка Д.В. (довіреність
№14/4018 від 29.10.2014р.),

відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Александр" (вх.№ 2641 З/2-7) на рішення
господарського суду Запорізької
області від 31.07.2014 року у справі №
908/1747/14,

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Запорізький абразивний
комбінат", м.Запоріжжя,

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Александр", м.Запоріжжя,

про стягнення 20223 грн. 48 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 31.07.2014 р. у
справі № 908/1747/14 (суддя Попова І.А.)
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Александр" на користь Публічного
акціонерного товариства "Запорізький
абразивний комбінат" 17025,77 грн. пені,
1538,15 грн. судових витрат. В іншій
частині позову відмовлено.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Александр" з рішенням місцевого
господарського суду не погодилось та
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати повністю рішення
господарського суду Запорізької
області від 31.07.2014р. по справі № 908/1747/14
та припинити провадження у справі;
судові витрати покласти на
відповідача.

Скарга обґрунтована тим, що між
сторонами не було досягнуто згоди з
певних істотних умов договору (ціни,
строку оплати, строку поставки,
найменування та кількості товару), не
було вчинено певних дій, а тому
фактично договір поставки №ПП 1323/69-14063
від 23.12.2014р. є неукладеним.

Як зазначає апелянт, постачання товару
при вищенаведених обставинах не могло
здійснюватись на підставі договору
№ПП 1323/69-14063 від 23.12.2014р., а
здійснювалось шляхом оферти
(постачання товару згідно накладної) та
акцепту (його прийняття та оплати), а
тому сторони не могли та не учиняли
фактичних дій по виконанню договору
№ПП 1323/69-14063 від 23.12.2014р. Відтак,
відсутні підстави для покладення на
відповідача відповідальності саме за
порушення умов договору поставки №ПП
1323/69-14063 від 23.12.2014р.

Крім того, рішенням суду стягнуто з ТОВ
«Торговий дім «Александр» на користь
ПАТ «Запорізький абразивний комбінат»
пеню у розмірі 17025,77 грн. Підставою для
стягнення пені суд зазначив п.10.1
договору №ПП 1323/69-14063 від 23.12.2014р. Проте,
відповідальності відповідача у
вигляді пені п.10.1. договору №ПП 1323/69-14063
від 23.12.2014р. не встановлено. Отже,
стягнення судом пені за порушення
відповідачем договору є безпідставним.

Апелянт у судове засідання не з'явився,
про причини не з'явлення суд не
повідомив, хоча був належним чином
повідомлений про час і місце слухання
справи ухвалою суду від 08.10.2014р.

Позивач у письмових запереченнях на
апеляційну скаргу (вх. №9760 від 30.10.2014р.)
та його представник у судовому
засіданні проти апеляційної скарги
заперечували та просили апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції без змін,
посилаючись на те, що господарський суд
Запорізької області вірно дійшов
висновку про наявність підстав, для
покладення на ТОВ «ТД «Александр»
відповідальності за порушення умов
договору поставки №ПП 1323/69-14063 від
23.12.2014р.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні докази по
справі, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила.

В травні 2014р. ПАТ "Запорізький
абразивний комбінат" звернулось до
господарського суду Запорізької
області з позовом про стягнення з ТОВ
"Торговий дім "Александр" 20223,48 грн.
штрафних санкцій за договором № ПП
1323/69-14063 від 23.12.2013р.

Позов обґрунтовано тим, що 23.12.2013р. між
ПАТ "Запорізький абразивний комбінат",
підприємством, та ТОВ "Торговий дім
"Александр", дистриб'ютором, укладено
договір № ПП 1323/69-14063 від 23.12.2013р., згідно
з яким підприємство зобов'язалось
поставити, а дистриб'ютор прийняти та
оплатити продукцію підприємства на
умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п.10.1. договору у випадку
невиконання п. 5.1 дистриб'ютор сплачує
штраф в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочки
оплати.

Як зазначає позивач, враховуючи те, що
оплата проводилась ТОВ "Торговий дім
"Александр" несвоєчасно, з порушенням
строку оплати, станом на 18.04.2014р.,
відповідно до п.10.1. договору ПП 1323/69-14063
від 23.12.2013р. у ТОВ "Торговий дім
"Александр" склалась заборгованість
перед ПАТ "Запорізький абразивний
комбінат" в сумі 20223,48 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
(вх. №09-06/16080 від 23.07.2014р.) проти
задоволення позову заперечує,
посилаючись на те, що при укладенні
договору поставки № ПП 1321/69-14063 від
23.12.2013р. сторони не досягли згоди
стосовно ціни товару, строків
розрахунку, строків постачання товару,
найменування кількості товару, не
досягнуто згоди з певних істотних умов
договору, не вчинено певних дій, а тому
фактично договір поставки № ПП 1323/69-14063
від 23.12.2013 є неукладеним. Відтак,
відсутні підстави для покладення на
відповідача відповідальності за
порушення умов договору поставки № ПП
1323/69-14063 від 23.12.2014р. Стосовно товару,
який поставлений позивачем та
оплачений відповідачем, то цей товар
постачався не за договором № ПП 1323/69-14063
від 23.12.2013р., а шляхом оферти (постачання
товару згідно накладної) та акцепту
(його прийняття та оплати).

Крім того, як зазначив відповідач
позивачем допущено арифметичні
помилки при здійсненні розрахунку
штрафних санкцій. Відповідач надав
контррозрахунок, відповідно до якого
сума штрафу складає 17025,77 грн.

Колегія суддів дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, правильність застосування
місцевим господарським судом норм
процесуального та матеріального права
приходить до висновку про відмову у
задоволенні апеляційної скарги
виходячи з наступного.

Як вже зазначалось, 23.12.2013р. між ПАТ
«Запорізький абразивний комбінат» та
ТОВ «Торговий дім «Александр» укладено
договір № ПП 1323/69-14063, за умовами якого
підприємство зобов'язалося поставити,
а дистриб'ютор прийняти та оплатити
продукцію підприємства на умовах,
передбачених даним договором.

Відповідно до п. 2.2. договору
асортимент, кількість, а також інші
необхідні умови зазначаються
дистриб'ютором в заявках. Заявки на
шліфувальний інструмент, шліфувальну
шкурку та вироби з неї, круги відрізні
та зачисні надаються на електронну
адресу підприємства згідно наданих
зразків. Заявки на іншу продукцію
передаються по факсимільному зв'язку.

Відповідно до п.5.1. договору умови
оплати за отриманий шліфувальний
інструмент на керамічній та
бакелітовій зв'язці, шліфувальну
шкурку - відстрочка платежу 30
календарних днів від дня відвантаження
протягом 1 кварталу 2014 р. Якщо термін
оплати припадає на вихідні або
святкові дні, то оплата проводиться
напередодні настання строку. Плата за
продукцію, що залишилася - 100%
передоплата.

Відповідно до п.5.3. договору при
щомісячній купівлі дистриб'ютором
шліфувального інструменту,
шліфувальної шкурки та виробів з неї на
суму 800 тис. грн. без ПДВ та більше,
розрахунок здійснюється по базовим
оптовим цінам підприємства.

Відповідно до п.5.4. договору розрахунки
за шліфматеріали здійснюються по
базовим цінам підприємства. Розрахунки
за відрізні круги та зачисні круги
здійснюються по базовим цінам
підприємства з коефіцієнтом 1,2.
Розрахунок за КШЛ, КЛТ та ТНП
здійснюється по базовим цінам
підприємства з коефіцієнтом 1,1.

Відповідно до п.6.7. договору
дистриб'ютор зобов'язаний незалежно
від комплектації та строків
виготовлення, оплатити та отримати
виготовлений за його заявками
шліфувальний інструмент на керамічній
та бакелітовій зв'язках протягом семи
календарних днів з моменту отримання
повідомлення підприємства про його
готовність з зазначенням кількості
продукції за кожним замовленням.

Як вбачається з матеріалів справи, за
період з 16.01.2014 р. по 26.02.2014 р. на
виконання умов договору № ПП 1323/69-14063
від 23.12.2013р. позивачем поставлено
відповідачу товар, що підтверджується
копіями накладних, доданих до
матеріалів справи. За вказаними
накладними товар отримано
відповідачем, про що свідчать підписи
уповноважених представників
відповідача та видані їм довіреності.

Також, як свідчить з матеріалів справи,
відповідач свої зобов'язання за
договором виконував не належним чином
та здійснював оплату за товар
несвоєчасно.

Відповідно до п.1 ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Договір № ПП 1323-69-14063 від 23.12.2013р. за
своєю правовою природою є договором
поставки і до нього застосовуються
положення глави 54 Цивільного кодексу
України та глави 30 Господарського
кодексу України.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
та в апеляційній скарзі посилався на
те, що товар постачався не за договором
№ ПП 1323/69-14063 від 23.12.2013 р., а шляхом
оферти та акцепту.

Однак, дане посилання відповідача є
необґрунтованим, оскільки як свідчать
матеріали справи, товар отримано
відповідачем в період строку дії
зазначеного договору, в документах, які
підтверджують поставку та приймання
товару наявне посилання на договір №
ПП 1323/69-14063 від 23.12.2013р. Доказів
існування між сторонами іншого
договору, на підставі якого цей товар
передавався, відповідачем не надано.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України, зокрема,
щодо сплати неустойки. Неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Позивач, звертаючись до суду з даним
позовом, просив стягнути з відповідача
штрафні санкції в розмірі 20223,48 грн. на
підставі п. 10.1 договору.

Як вже зазначалось, відповідно до п.10.1.
договору у випадку невиконання п. 5.1
дистриб'ютор сплачує штраф в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочки оплати.

З огляду на зазначені вище норми
законодавства заявлена до стягнення
сума штрафних санкцій за своєю
правовою природу є пенею.

Отже, стягнення пені у разі неналежного
виконання взятих на себе зобов'язань
передбачено умовами укладеного
сторонами договору та узгоджується з
приписами чинного законодавства.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок
пені, наданий позивачем до матеріалів
справи вважає, що розрахунок зроблений
з арифметичними помилками, в зв'язку з
чим погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню
частково у розмірі 17025,77 грн.

Щодо посилання відповідача на те, що
договір поставки № ПП 1323/69-14063 від
23.12.2013р. є неукладеним, колегія суддів
зазначає наступне.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу
України передбачено, що господарські
договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом,
іншими нормативно-правовими актами
щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного
кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 180 Господарського
кодексу України зміст господарського
договору становлять умови договору,
визначені угодою його сторін,
спрямованою на встановлення, зміну або
припинення господарських зобов'язань,
як погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з приписами ч.8 ст.181
Господарського кодексу України у разі
якщо сторони не досягли згоди з усіх
істотних умов господарського договору,
такий договір вважається неукладеним.

Тобто, визначення договору як
неукладеного може мати місце на стадії
укладення договору в разі, якщо сторони
не досягли згоди з усіх його істотних
умов, а не за наслідками виконання
договору сторонами. В даному випадку
фактичні дії сторін по виконанню
договору свідчать про те, що договір
був укладений.

За таких обставин, враховуючи те, що
матеріалами справи підтверджується
факт поставки та приймання товару, в
яких визначено асортимент, ціну,
кількість товару та інші необхідні
умови, посилання відповідача на
неукладеність договору є
необґрунтованим та спростовуються
матеріалами справи.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга є необґрунтованою і не може бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення по даній справі,
тому рішення господарського суду
Запорізької області від 31.07.2014 року у
справі № 908/1747/14 слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п.1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Александр" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 31.07.2014 року у
справі № 908/1747/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено
05.11.2014р.

Головуючий суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Пуль О.А.

Суддя
Фоміна В.О.