ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2014 рокуСправа № 912/2791/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді О.Б. Шевчук,
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 912/2791/14

за позовом прокурора Устинівського
району в інтересах держави,
уповноваженим органом якої виступає
Головне управління Держземагенства у
Кіровоградській області, м. Кіровоград

до відповідачів:

І - Новгородківського
професійного-технічного училища № 36

ІІ- приватного підприємства "Удача"

про визнання недійсним договору,

за участю представників:

від прокуратури - старший прокурор
відділу представництва громадян і
держави в суді прокуратури м.
Кіровограда Драганової Г.Г.,
посвідчення № 019540 від 12.08.2013;

від відповідача І - адвокат ОСОБА_2,

від відповідача ІІ - директор Зінченко
Р.В.

Прокурор Устинівського району
Кіровоградської області звернувся до
господарського суду з позовною заявою
про визнання недійсним договору № 1 про
спільну діяльність від 15.09.2014,
укладений між Новгородківським
професійно - технічним училищем № 36 та
приватним підприємством "Удача", та
визнання недійсним додатку № 1 до
вказаного договору про спільну
діяльність (додаткова угода) без номеру
від 01.12.2013. Крім того, прокурор просить
покласти на відповідача витрати по
сплаті судового збору.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор
посилається, зокрема, на те, що
укладаючи спірний договір,
Новгородківське професійно - технічне
училище № 36 не було належним
землекористувачем, а тому не могло
розпоряджатись земельною ділянкою, яка
є предметом цього договору.

Ухвалою від 26.08.2014 господарський суд
порушив провадження у справі,
призначив справу до розгляду в
судовому засіданні на 16.10.2014 та
витребував від учасників судового
процесу необхідні докази.

Ухвалами від 16.10.2014 та від 28.10.2014
розгляд справи відкладався відповідно
до 28.10.2014 та 06.11.2014 на підставі статті 77
Господарського процесуального кодексу
України.

Господарський суд враховує, що
представником позивача ОСОБА_4 до дня
судового засідання 16.10.2014 було подано
клопотання, відповідно до якого
остання позов прокурора підтримала в
повному обсязі. При цьому, до
клопотання позивача було додано копію
довіреності на вказаного
представника.

Однак, довіреність на право
представництва ОСОБА_4 інтересів
Головного управління Держземагентства
у Кіровоградській області, підписана
в.о. начальника Головного управління
О.В.Сич, не містить дати її вчинення.
Тому в силу вимог частини 3 статті 247
Цивільного кодексу України така
довіреність є нікчемною.
Господарському суду на його вимогу
належна довіреність не надана.

З огляду на викладене, клопотання за
підписом ОСОБА_4 щодо підтримання
позову прокурора, не може
розцінюватись господарським судом, як
належний доказ у справі.

Відповідачі позовні вимоги не визнали.

Новгородківське професійно-технічне
училище № 36 (надалі - ПТУ №36) письмовий
відзив на позов не подало, проте
представник відповідача І у судовому
засіданні надав усні пояснення, в яких
зазначив про те, що земельна ділянка,
яка є предметом спірного договору
оренди землі, знаходиться в постійному
користуванні ПТУ №36 з 1963 року, що
підтверджується земельною шнуровою
книгою.

Приватне підприємство "Удача" також
позов не визнало, посилаючись на те, що
на момент укладення спірного договору
виготовлявся державний акт на право
постійного користування землею, але
чому його не виготовлено, йому
невідомо. Крім того, відповідач ІІ
зазначив про те, що ним понесено великі
витрати на обробіток земельної
ділянки, яка є предметом спірного
договору, що може призвести до
стягнення відповідних збитків з ПТУ
№36.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 121 Конституції
України на прокуратуру покладається
представництво інтересів громадянина
або держави в суді у випадках,
визначених законом.

Стаття 20 Закону України "Про
прокуратуру" надає право прокурору при
здійсненні прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів в
межах своєї компетенції звертатися до
суду з заявами про захист прав і
законних інтересів громадян і держави.

Згідно зі статтею 36-1 цього Закону
підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави.

Відповідно до статті 2 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор, який звертається до суду в
інтересах держави, в позовній заяві
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також вказує орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Офіційним тлумаченням рішення
Конституційного суду України від 08.04.1999
№3-рп/99 у справі №1-1/99 визначено, що під
органом уповноваженим державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах, потрібно розуміти
орган державної влади чи орган
місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади.

Відповідно до частини 1 статті 13
Конституції України земля та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України
встановлено, що земля є основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави.

01.01.2013 року набрали чинності зміни до
статті 122 Земельного кодексу України,
внесені Законом України "Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності"
від 06.09.2012 року № 5245-УІ, згідно з якими
розпорядником земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності визначено
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи.

Відповідно до затвердженого Указом
Президента України від 08. 04.2011 № 445
Положення про Державне агентство
земельних ресурсів України таким
органом є Державне агентство земельних
ресурсів України (Держземагентство
України), одним із територіальних
органів якого є Головне управління
Держземагентства у Кіровоградській
області.

Із довідки Інгульської сільської ради
№ 295 від 03.10.2014 (а.с.52) та форми 2-зем
наданої відділом Держземагентства в
Устинівському районі разом з листом
№2127/01-09/14 від 07.10.2014 (а.с.53-57) вбачається,
що земельні ділянки загальною площею
330,1 га (в т.ч. 291,1 га - рілля), які
використовує ПТУ № 36, відносяться до
земель сільськогосподарського
призначення

Оскільки спірні земельні ділянки
відносяться до земель
сільськогосподарського призначення
державної форми власності, прокурором
вірно визначено позивачем у справі
Головне управління Держземагентства у
Кіровоградській області, як
розпорядника земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у Кіровоградській
області.

Із матеріалів справи вбачається, що
15.09.2011 між сторонами - ПТУ № 36 та ПП
"Удача" укладено договір №1 про спільну
діяльність (надалі - Договір, а.с.18-19), за
умовами якого, зокрема, з метою
ефективного та раціонального
використання земель навчального
господарства в сфері
сільськогосподарського виробництва
для проведення виробничого навчання і
проходження виробничої практики
учнями ПТУ № 36, впровадження
прогресивних технологій виробництва
сільськогосподарської продукції,
переробки даної продукції, сторони
договору зобов'язуються діяти спільно
шляхом об'єднання майна, грошових
коштів, зусиль і можуть надавати один
одному будь-яку фінансову,
технологічну або організаційну
допомогу.

Договір передбачає проведення
спільної діяльності на землях
навчального господарства ПТУ № 36
площею 249,7 га та об'єднання
матеріальних фінансів та
інтелектуальних ресурсів сторін з
урахуванням їх економічних інтересів.

Спільна діяльність передбачає і
отримання прибутків. Так, відповідно до
умов пункту 6.1. розділу 6 Договору
прибуток, отриманий при веденні
спільної діяльності, розподіляється за
принципом: в першу чергу
відшкодовуються витрати понесені
кожною стороною, а прибуток ділиться
порівну на кожну сторону, тобто ПТУ № 36
та ПП "Удача", що фіксується в актах
виконаних робіт та бухгалтерському
обліку, але не менше 350 (триста
п'ятдесят) грн за 1 га ріллі.

Договір укладено на строк до 01.11.2016 року
(п.8.8. Договору).

Положеннями пунктів 5.1.-5.2. Договору
визначені внески сторін, а саме:
пунктом 5.1. передбачено, що внеском ПП
"Удача" є матеріальні цінності, грошові
кошти, в розмірі необхідному для
забезпечення спільної діяльності,
техніка і агрегати для обробітку землі,
наукові та технологічні консультації;
пунктом 5.2. передбачено, що внеском ПТУ
№ 36 є земельні ділянки загальною
площею 249,7 га ріллі, техніка та
агрегати.

01.12.2013 року між сторонами укладено
додаткову угоду до договору № 1 про
спільну діяльність від 15.09.2011 (надалі -
додаткова угода, а.с. 20), згідно якої,
внесено зміни: до розділу 5, який
доповнено пунктом 5.3. наступного
змісту: "додатковий внесок ПТУ № 36 - це
земельна ділянка площею 41,4 га,
розташована на території Інгульської
сільської ради". Розділ 6 Договору
викладено в редакції: "Прибуток,
отриманий при веденні спільної
діяльності, розподіляється за
принципом: в першу чергу
відшкодовуються витрати понесені
кожною стороною, а прибуток ділиться
порівну на кожну сторону, тобто ПТУ № 36
та ПП "Удача", що фіксується в актах
виконаних робіт та бухгалтерському
обліку, але не менше ніж 800 (вісімсот)
грн за 1 га ріллі 249,7 га + 41,4 га = 291,1 га х
800,00 грн = 232880,00 грн.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою відноситься до
договорів про спільну діяльність,
правовідносини за якими врегульовані
главою 77 Цивільного кодексу України.

Так, статтею 1130 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором про
спільну діяльність сторони (учасники)
зобов'язуються спільно діяти без
створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників.

Відповідно до статті 1132 цього кодексу
за договором простого товариства
сторони (учасники) беруть зобов'язання
об'єднати свої вклади та спільно діяти
з метою одержання прибутку або
досягнення іншої мети.

Вкладом учасника вважається все те, що
він вносить у спільну діяльність
(спільне майно), в тому числі грошові
кошти, інше майно, професійні та інші
знання, навички та вміння, а також
ділова репутація та ділові зв'язки
(частина 1 статті 1133 Цивільного кодексу
України).

Внесене учасниками майно, яким вони
володіли на праві власності, а також
вироблена у результаті спільної
діяльності продукція та одержані від
такої діяльності плоди і доходи є
спільною частковою власністю
учасників, якщо інше не встановлено
договором простого товариства або
законом. Внесене учасниками майно, яким
вони володіли на підставах інших, ніж
право власності, використовується в
інтересах усіх учасників і є їхнім
спільним майном (частина 1 статті 1134
Цивільного кодексу України).

Таким чином, внесок сторони договору
повинен належати їй на праві власності
або володіння на інших підставах, ніж
право власності, зокрема, на праві
постійного користування земельною
ділянкою (стаття 92 Земельного кодексу
України).

Відповідач І стверджує, що земельні
ділянки, які є внеском ПТУ №36 у спільну
діяльність, належать останньому на
праві постійного користування.

Досліджуючи право відповідача І на
спірні земельні ділянки, господарський
суд враховує наступне.

Матеріали справи свідчать, що
відповідно до наказу Міністерства
освіти і науки України від 04.06.2009 № 479, з
метою оптимізації мережі
професійно-технічних навчальних
закладів Кіровоградської області
ліквідовано філію
професійно-технічного училища № 8 м.
Кіровограда, яка розташована в с.
Інгульському Устинівського району
Кіровоградської області та створено на
базі ліквідованої філії відділення
професійно-технічного училища № 36 смт.
Новгородка Кіровоградської області.
Майно, основні засоби та матеріальні
цінності ліквідованої філії передано
на баланс ПТУ № 36.

Згідно довідки, виданої адміністрацією
ПТУ № 36 за навчальним закладом
закріплено земельну ділянку площею 357,5
га, в тому числі рілля - площею 291,1 га,
яка належала ліквідованій філії ПТУ № 8
та розташована на території
Інгульської сільської ради
Устинівського району Кіровоградської
області.

Проте з матеріалів справи вбачається,
що в ПТУ № 36 - правовстановлюючі
документи, які б підтверджували право
власності чи право постійного
користування спірною земельною
ділянкою та надавали б право укладати
правочини, предметом яких виступала б
дана земельна ділянка - відсутні.
Проект землеустрою не затверджувався,
державні акти на право постійного
користування відсутні.

При цьому господарський суд враховує
положення Земельного кодексу України,
в редакції, яка діяла на момент
укладення спірної угоди.

Так, в силу вимог статті 92 Земельного
кодексу України право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння та користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності,
без встановлення строку. Отже, право
постійного користування земельною
ділянкою здійснюється шляхом
реалізації таких правомочностей як
володіння і користування.

В першому абзаці пункту 1 розділу X
"Перехідні положення" цього кодексу
зазначено, що рішення про надання в
користування земельних ділянок, а
також про вилучення (викуп) земель,
прийняті відповідними органами, але
не виконані на момент введення у дію
цього Кодексу, підлягають виконанню
відповідно до вимог цього Кодексу.

Враховуються також положення статті 125
Земельного кодексу України (в редакції,
яка діяла на момент укладення спірної
угоди), право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 126
цього кодексу (в тій же редакції) право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом, крім
випадків, визначених частиною другою
цієї статті; право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державним актом на
право постійного користування
земельною ділянкою.

Відповідач І не надав суду належних
доказів на підтвердження набуття права
власності чи права постійного
користування на спірні земельні
ділянки, що є предметом договору про
спільну діяльність (державного акту на
підтвердження відповідного права, або
хоча б рішення відповідного органу про
надання земельних ділянок саме
відповідачу І).

При цьому, господарський суд враховує,
що земельна шнурова книга (а.с.90-93) не
приймається господарським судом як
належний доказ, що підтверджує право
постійного користування відповідача І
з 1963 року земельною ділянкою
загальною площею 422,1 га, оскільки
землекористувачем в ній значиться
Інгульське училище механізації
сільського господарства с. Інгульське.
Але будь-яких доказів реорганізації
цього училища ПТУ № 36 господарському
суду не надало.

Рішення виконавчого комітету
Інгульської сільської ради народних
депутатів від 26.09.2006 (а.с.89) та довідка
Устинівського районного відділу
земельних ресурсів № 14 від 23.02.1998 про
припинення права користування
земельною ділянкою площею 70,0 га
стосуються СПТУ №34. При цьому
відповідачем І не доведено того, що він
є правонаступником прав та обов'язків
цього училища.

Без первинних документів інформація
відділу Держземагентства в
Устинівському районі про те, що за
формою 6-зем за відповідачем І
числиться в постійному користуванні
ПТУ №36 357,5 га земель, також не може
бути врахована судом як належний доказ,
що підтверджує право постійного
користування ПТУ № 36 земельними
ділянками, що є предметом Договору.

Таким чином, відповідач І не довів, як
того вимагають статті 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, належними та допустимими
доказами того, що земельні ділянки
площею 249,7 га та 41,4 га, які є внеском
відповідача І в спільну діяльність за
Договором, належать останньому на
праві володіння, і він має право
спільно з відповідачем ІІ
використовувати вказані земельні
ділянки.

Оскільки відповідачем І не доведено
набуття в користування земельних
ділянок, що є предметом Договору,
господарський суд прийшов до висновку,
що, укладаючи такий договір, ПТУ № 36
перевищило господарську компетенцію.

Згідно частини 1 статті 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 Цивільного кодексу
України.

Зокрема частини 1, 2 статті 203 Цивільного
кодексу України визначають вимоги,
додержання яких необхідне для чинності
правочину: зміст правочину не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Оскільки спірний договір оренди землі
суперечить, зокрема, вимога статей
1132-1134 Цивільного кодексу України (в
частині внесення в спільну діяльність
земельних ділянок, право володіння на
які не підтверджено відповідачем І)
такий договір та додаткова угода до
нього підлягають визнанню недійсними.

З врахуванням зазначеного позовні
вимоги прокурора підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору на
підставі статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідачів по 609,00
грн на кожного.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсними договір № 1 про
спільну діяльність від 15.09.2011,
укладений між Новгородківським
професійно - технічним училищем № 36 та
приватним підприємством "Удача", та
додаток № 1 до вказаного договору про
спільну діяльність (додаткова угода)
без номеру від 01.12.2013.

Стягнути з Новгородківського
професійного-технічного училища № 36
(28200, смт. Новгородка, вул. Кірова, 44,
ідентифікаційний код 02544974) на користь
Державного бюджету України (р/р 3002
в Головному Управлінні Державної
казначейської служби України у
Кіровоградській області, МФО 823016, код
38037409, отримувач коштів УК у м.
Кіровограді (м. Кіровоград) 22030001) - 609,00
грн судового збору.

Стягнути з приватного підприємства
"Удача" (28622, с. Ганно-Требинівка,
Устинівського району Кіровоградської
області, ідентифікаційний код 36735088) на
користь Державного бюджету України (р/р
3002 в Головному Управлінні
Державної казначейської служби
України у Кіровоградській області, МФО
823016, код 38037409, отримувач коштів УК у м.
Кіровограді (м. Кіровоград) 22030001) - 609,00
грн судового збору.

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Копію рішення направити позивачу за
адресою: м. Кіровоград, вул. Тімірязєва,
84.

Повне рішення складено 11.11.2014.

Суддя
О.Б. Шевчук