КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Справа№ 910/12020/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Рудченка С.Г.

при секретарі судового засідання: Кац
О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Глотова С.О.

від відповідача: ОСОБА_3

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста
Києва від 05 серпня 2014 року,

у справі № 910/12020/14 (суддя Шкурдова Л.М.),

за позовом Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про виселення

ВСТАНОВИВ:

КП «Київжитлоспецексплуатація»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до ФОП
ОСОБА_4 про виселення (а.с. 4-6).

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05 серпня 2014 року по справі №
910/12020/14 позов задоволено повністю (а.с.
35-37).

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 05 серпня 2014 року у
справі № 910/12020/14 та прийняти нове, яким
відмовити у позові.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в
оскаржуваному рішенні судом першої
інстанції не повно встановлено всі
обставини, які мають значення для
справи, а також порушено норми
матеріального та процесуального права,
оскільки місцевим судом не взято до
уваги, що пунктом 5 Прикінцевих
положень Закону України «Про внесення
змін до деяких законів України щодо
спрощення умов ведення бізнесу в
Україні» термін дії договорів оренди
державного та комунального майна для
суб'єктів малого підприємництва,
укладених до набрання чинності цим
Законом, продовжено до п'яти років з дня
укладення.

Автоматизованою системою
документообігу суду здійснено
розподіл справ між суддями, відповідно
до якого апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4
по справі № 910/12020/14 передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя: Чорногуз М.Г., судді: Агрикова
О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01 вересня 2014
року прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено справу №
910/12020/14 до розгляду на 09 вересня 2014
року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченка Е.О. від 09
вересня 2014 року, у зв'язку із
перебуванням судді Рудченка С.Г. у
відпустці, встановлено розглядати
справу № 910/12020/14 у складі колегії:
головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді:
Агрикова О.В., Суховий В.Г.

В судовому засіданні 09.09.2014р. та 23.09.2014р.
було оголошено перерву.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченка Е.О. від 07
жовтня 2014 року, у зв'язку із виходом
судді Рудченка С.Г. із відпустки,
встановлено розглядати справу №
910/12020/14 у складі колегії: головуючий
суддя: Чорногуз М.Г., судді: Агрикова
О.В., Рудченко С.Г.

07 жовтня 2014 року, у судове засідання
з'явився представник позивача.

Відповідача подав до канцелярії
апеляційного господарського суду
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку із зайнятістю
представника в судовому засіданні в
Шевченківському районному суді м.
Києва.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07 жовтня 2014
року розгляд апеляційної скарги
відкладено на 04 листопада 2014р.

04 листопада 2014 року представником
Відповідача до відділу
документального забезпечення
апеляційного господарського суду
подано наступні клопотання:

- клопотання про відкладення розгляду
судової справи, в якому представник
відповідача зазначає про неможливість
з'явитися у судове засідання у звязку
із складенням вступних іспитів до
аспірантури;

- клопотання про продовження строку
розгляду спору, в якому представник
відповідача зазначає про неможливість
прибуття в судове засідання.

В судовому засіданні 04 листопада 2014
року представник відповідача надав
суду пояснення в яких відмовився від
заявлених клопотань про відкладення
розгляду судової справи та продовження
строку розгляду спору, підтримав
апеляційну скаргу, просив скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 05 серпня 2014 року по справі №
910/12020/14 та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Представник позивача теж надав суду
свої пояснення, в яких заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
просив рішення господарського суду
міста Києва від 05 серпня 2014 року по
справі № 910/12020/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 99
Господарського процесуального кодексу
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку фактичних обставин
даної господарської справи та повноту
їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права встановила
наступне.

24 вересня 2009 року між КП
«Київжитлоспецексплуатація»
(орендодавець) та ФОП ОСОБА_4 (орендар)
укладено договір № 06/3419 про передачу
майна комунальної власності
територіальної громади міста Києва,
яке передається в оренду (далі -
договір), (а.с. 7-10).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору
орендодавець на підставі рішень
Київської міської ради передає, а
орендар приймає в оренду нерухоме
майно (нежитлові приміщення), за
адресою: АДРЕСА_1 літер А для майстерні
художника.

Згідно п. 2.1 договору, об'єктом оренди є
нежитлові приміщення, загальною площею
61,10 кв.м, у т.ч. на цокольному поверсі -
61,10 кв.м, згідно з викопіюванням з
поповерхового плану, що складає
невід'ємну частину цього договору.

В пункті 9.1 договору сторони погодили,
що цей договір вступає в силу з моменту
підписання його сторонами і діє з 24
вересня 2009 року до 22 вересня 2012 року.

На виконання умов договору позивач
передав, а відповідач прийняв в оренду
нежиле приміщення площею 61,1 кв.м за
адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
актом приймання-передачі (додаток № 2
до договору), підписаний
уповноваженими представниками сторін
(а.с. 13).

Відповідно до п. 4.14 договору після
припинення дії договору оренди та у
разі відмови у продовженні договору
оренди орендар зобов'язаний протягом
30-ти календарних днів передати майно по
акту приймання-передачі орендодавцю.

Позивач, листом № 155/1/05 - 4117 від 25
вересня 2012 року повідомив відповідача
про закінчення строку дії договору та
запропонував вирішити питання про
продовження дії договору або звільнити
вказане нежиле приміщення і передати
КП «Київжитлоспецексплуатація» за
актом приймання-передачі (а.с.14).
Надсилання вказаного листа
підтверджується списком
рекомендованих відправлень та
фіскальним чеком № 9024 від 27 вересня 2012
року (а.с. 32)

14 січня 2014 року позивачем направлено
відповідачу претензію № 155/1/11-80 від 13
січня 2013 року про виселення з нежилого
приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).
Надсилання претензії підтверджується
списком рекомендованих відправлень та
фіскальним чеком № 4031 від 14 січня 2013
року (а.с. 36)

Позивач зазначає, що відповідач на лист
та претензію не відповів, спірне
приміщення йому не повернув.

За своєю правовою природою договір,
який укладений між позивачем та
відповідачем є договором оренди.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України: «За договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.»

Частиною 1 ст. 785 Цивільного кодексу
України встановлено, що у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Згідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» у разі закінчення строку дії
договору орендар зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Позивач передав відповідачу погоджене
договором оренди нежитлове приміщення,
однак відповідач не виконав умов
договору щодо повернення спірного
приміщення після закінчення строку дії
договору (22 вересня 2012 року). В
матеріалах справи відсутні будь які
докази продовження строку дії договору
чи повернення об'єкта оренди позивачу.

Враховуючи наведене, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про правомірність та
обґрунтованість вимог позивача про
виселення з спірного приміщення.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник посилається на те, що місцевим
судом не взято до уваги, що пунктом 5
Прикінцевих положень Закону України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо спрощення умов ведення
бізнесу в Україні» термін дії
договорів оренди державного та
комунального майна для суб'єктів
малого підприємництва, укладених до
набрання чинності цим Законом,
продовжено до п'яти років з дня
укладення.

Вказане посилання скаржника не може
бути підставою для відмови в
задоволені позовних вимог виходячи з
наступного:

Постановою Пленуму вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року N 12 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про оренду (найм) майна» роз'яснено:
«Оскільки зазначена норма надає
орендарю право продовжувати орендні
відносини на строк до п'яти років, то
визначення конкретного строку, на який
продовжується строк договору, повинно
бути здійснено шляхом внесення змін до
договору. У зв'язку з цим орендар має
право звернутися з відповідним позовом
до суду на підставі пункту 5
Прикінцевих положень Закону України
«Про внесення змін до деяких законів
України щодо спрощення умов ведення
бізнесу в Україні» в будь-який час до
припинення дії договору оренди.» (абзац
3 п. 4.4).

В матеріалах справи відсутні будь які
відомості про внесення змін до
договору оренди чи повідомлення
орендаря про продовження строку дії
договору до п'яти років з моменту
укладення договору.

Враховуючи відсутність договірних
правовідносин між сторонами у даній
справі у зв'язку із закінченням строку
дії спірного договору, користування
відповідачем нежилим приміщенням
площею 61,1 кв.м у будинку АДРЕСА_1 є
протиправним.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія
суддів зазначає, що скаржник не надав
суду достатніх доказів в розумінні
статті 34 Господарського
процесуального кодексу України, які б
могли стати підставою для задоволення
апеляційної скарги, зокрема внесення
змін до договору про продовження
терміну оренди.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, що
мають значення для даної справи,
висновки суду стосовно встановлених
обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що місцевий
господарський суд виконавши всі вимоги
процесуального закону і всебічно
перевіривши обставини, вирішив спір у
відповідності з нормами матеріального
права, в рішенні господарського суду
міста Києва повно відображені
обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення господарського суду міста
Києва від 05 серпня 2014 року, по справі №
910/12020/14 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення
господарського суду міста Києва від 05
серпня 2014 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення
господарського суду міста Києва від 05
серпня 2014 року по справі № 910/12020/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 05 серпня 2014 року по
справі № 910/12020/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/12020/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову Київського
апеляційного господарського суду
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку, передбаченому
ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя
М.Г. Чорногуз

Судді
О.В. Агрикова

С.Г. Рудченко