м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21568/14 06.11.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Чинчин О.В., при
секретарі судового засідання Бігмі
Я.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом
Публічного акціонерного товариства
«СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» до Товариства з
обмеженою відповідальністю «АГЕНЦІЯ
РОЗВИТКУ МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ»
простягнення заборгованості за
кредитним договором в розмірі 92 446
гривень 93 копійки

Представники:

від Позивача: Мартян О.В. (представник
за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство
«СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» (надалі також -
«Позивач») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГЕНЦІЯ РОЗВИТКУ
МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ» (надалі
також - «Відповідач») про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 92 446 гривень 93 копійки.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 03
червня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством
«СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» («Кредитор») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «АГЕНЦІЯ РОЗВИТКУ
МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ»
(«Позичальник») укладено Кредитний
договір № 15-2011, відповідно до умов
якого сторони погодили, що кредитор
надає позичальнику кредит в розмірі 48
000 гривень 00 копійок на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності для ведення
статутної діяльності, а позичальник
зобов'язується використати його у
відповідності до цільового
призначення та повернути кредитору
кредит, відсотки по ньому, а також
сплатити інші платежі за надані
супутні послуги на умовах та в строк,
передбачений договором. Так, Позивача
зазначає, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «АГЕНЦІЯ РОЗВИТКУ
МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ» отримало
кредит у сумі 48 000 гривень 00 копійок на
умовах сплати процентів за
користування кредитом та терміном
остаточного повернення - 28 травня 2014
року. Однак, Відповідач до виконання
умов Кредитного договору поставився
недобросовісно та допустив
прострочення виконання договірних
зобов'язань. Станом на 15.09.2014 року у
Відповідача наявна заборгованість зі
сплати по тілу кредиту у розмірі 48 000
гривень 00 копійок та зі сплати
процентів за користування кредитом у
розмірі 31 666 гривень 85 копійок. Таким
чином, Позивач просить Суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГЕНЦІЯ РОЗВИТКУ
МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ» 92 446 гривень
93 копійки, з яких: 48 000 гривень 00 копійок
- прострочена заборгованість за
кредитом, 31 666 гривень 85 копійок -
заборгованість за процентами, 2 400
гривень 00 копійок - заборгованість по
сплаті штрафу за порушення строків
повернення кредиту на підставі п. 5.4.
Кредитного договору, 1 564 гривні 90
копійок - заборгованість по сплаті
штрафу за порушення строків сплати
відсотків на підставі п. 5.4. Кредитного
договору, 6 621 гривня 37 копійок -
заборгованість по сплаті пені за
порушення строків повернення кредиту
на підставі п. 5.2. Кредитного договору
та 2 193 гривні 81 копійка -
заборгованість по сплаті пені за
порушення строків сплати відсотків на
підставі п. 5.2. Кредитного договору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 08.10.2014 р. порушено провадження у
справі № 910/24568/14, судове засідання
призначено на 22.10.2014 р.

22.10.2014 року в судове засідання
представники сторін не з'явились, про
поважні причини нез'явлення суд не
повідомили, вимоги ували суду про
порушення провадження у справі не
виконали.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 22.10.2014 року відкладено розгляд
справи на 06.11.2014 року.

В судовому засіданні 06.11.2014 року
представник Позивача підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
Відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
Суд не повідомив, про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
відміткою про відправлення на Ухвалі
Господарського суду міста Києва від
22.10.2014 року.

За таких обставин, незважаючи на те, що
представник Відповідача в судове
засідання 06.11.2014 року не з'явився, за
висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, а неявка вказаного
учасника судового спору не перешкоджає
вирішенню справи по суті.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 06 листопада 2014
року, на підставі статті 85
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено вступну та
резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

03 червня 2011 року між Публічним
акціонерним товариством
«СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» («Кредитор») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «АГЕНЦІЯ РОЗВИТКУ
МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ»
(«Позичальник») укладено Кредитний
договір № 15-2011 (надалі - Кредитний
договір), відповідно до умов якого
сторони погодили, що кредитор надає
позичальнику кредит в розмірі 48 000
гривень 00 копійок на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності для ведення
статутної діяльності, а позичальник
зобов'язується використати його у
відповідності до цільового
призначення та повернути кредитору
кредит, відсотки по ньому, а також
сплатити інші платежі за надані
супутні послуги на умовах та в строк,
передбачений договором.

Пунктом 1.3. Кредитного договору
визначено, що плата за користування
кредитом встановлюється в розмірі 20%
річних

Відповідно до пункту 2.3. Кредитного
договору, в редакції Додаткової угоди
від 29 листопада 2013 року, кредит
надається позичальнику строком по 28
травня 2014 року.

Відсотки за користування кредитом
нараховуються від суми фактичної
заборгованості по кредиту з дня його
зарахування на поточний рахунок
позичальника до повного погашення
заборгованості по кредиту (пункт 3.1.
Кредитного договору).

Пунктом 3.2. Кредитного договору
визначено, що відсотки за користування
кредитними ресурсами сплачуються
позичальником щомісяця - останнього
банківського дня в місяці та одночасно
з поверненням кредиту.

Відповідно до пункту 3.3. Кредитного
договору, позичальник зобов'язаний
повернути основний борг не пізніше
дати вказаної в п. 1.2. Кредитного
договору.

Як вбачається з меморіального ордеру №
1002 від 03 червня 2011 року, Публічним
акціонерним товариством
«СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» видано
Товариству видано з обмеженою
відповідальністю «АГЕНЦІЯ РОЗВИТКУ
МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ» 48 000 гривень
00 копійок згідно із Кредитним
договором № 15-2011 від 03 червня 2011 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Позивач зазначає, що Відповідач до
виконання умов Кредитного договору
поставився недобросовісно та допустив
прострочення виконання договірних
зобов'язань. Станом на 15.09.2014 року у
Відповідача наявна заборгованість зі
сплати по тілу кредиту у розмірі 48 000
гривень 00 копійок та зі сплати
процентів за користування кредитом у
розмірі 31 666 гривень 85 копійок. Таким
чином, Позивач просить Суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГЕНЦІЯ РОЗВИТКУ
МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ» 92 446 гривень
93 копійки, з яких: 48 000 гривень 00 копійок
- прострочена заборгованість за
кредитом, 31 666 гривень 85 копійок -
заборгованість за процентами, 2 400
гривень 00 копійок - заборгованість по
сплаті штрафу за порушення строків
повернення кредиту на підставі п. 5.4.
Кредитного договору, 1 564 гривні 90
копійок - заборгованість по сплаті
штрафу за порушення строків сплати
відсотків на підставі п. 5.4. Кредитного
договору, 6 621 гривня 37 копійок -
заборгованість по сплаті пені за
порушення строків повернення кредиту
на підставі п. 5.2. Кредитного договору
та 2 193 гривні 81 копійка -
заборгованість по сплаті пені за
порушення строків сплати відсотків на
підставі п. 5.2. Кредитного договору

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Кредитного
договору № 15-2011 та додаткових угод до
нього між сторонами згідно з пунктом 1
частини 2 статті 11 Цивільного кодексу
України, виникли цивільні права та
обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу
України визначено, що за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Як вбачається з меморіального ордеру №
1002 від 03 червня 2011 року, Публічним
акціонерним товариством
«СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» видано
Товариству видано з обмеженою
відповідальністю «АГЕНЦІЯ РОЗВИТКУ
МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ» 48 000 гривень
00 копійок згідно із Кредитним
договором № 15-2011 від 03 червня 2011 року.

Суд звертає увагу на те, що до
матеріалів справи не було додано
належних та допустимих доказів на
підтвердження повернення Товариством
з обмеженою відповідальністю «АГЕНЦІЯ
РОЗВИТКУ МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ»
Публічному акціонерному товариству
«СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» грошових коштів
за Кредитним договором № 15-2011 від 03
червня 2011 року в розмірі 48 000 гривень 00
копійок до 28 травня 2014 року та не надано
доказів сплати процентів за
користування таким кредитними коштами.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в
порушення вищезазначених норм
Цивільного кодексу України та умов
Кредитного договору № 15-2011 від 03 червня
2011 року, не здійснив повернення
грошових коштів в розмірі 48 000 гривень
00 копійок та не сплатив проценти за
користування такими кредитними
коштами, тобто не виконав свої
зобов'язання, а тому позовні вимоги
щодо стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю «АГЕНЦІЯ
РОЗВИТКУ МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ» 48
000 гривень 00 копійок - простроченої
заборгованості за кредитом та 31 666
гривень 85 копійок - заборгованості за
процентами є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
визначено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» визначено, що
пеня, за визначенням частини третьої
статті 549 ЦК України, - це вид неустойки,
що забезпечує виконання грошового
зобов'язання і обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки -
штрафу до грошового зобов'язання
законом не передбачено, що, втім, не
виключає можливості його встановлення
в укладеному сторонами договорі
(наприклад, за необґрунтовану відмову
від переказу коштів за розрахунковими
документами отримувача коштів),
притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати.

За приписом статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.
Установлене статтею 3 названого Закону
обмеження розміру пені не стосується
неустойки, встановленої іншими
законодавчими актами (пункт 2.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»).

Пунктом 5.2. Кредитного договору
визначено, що при порушенні строків
повернення кредиту або сплати
відсотків, визначених в п.п. 1.2., 3.2.,
позичальник зобов'язується сплатити
кредитору за кожний несвоєчасний
платіж одноразовий штраф у розмірі 5%
від неповерненої суми кредиту та/або
несплаченої суми відсотків.

Таким чином, до стягнення з Товариства
з обмеженою відповідальністю «АГЕНЦІЯ
РОЗВИТКУ МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ» на
користь Публічного акціонерного
товариства «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК»
підлягає 2 400 гривень 00 копійок -
заборгованість по сплаті штрафу за
порушення строків повернення кредиту
на підставі п. 5.4. Кредитного договору, 1
564 гривні 90 копійок - заборгованість по
сплаті штрафу за порушення строків
сплати відсотків на підставі п. 5.4.
Кредитного договору, 6 621 гривня 37
копійок - заборгованість по сплаті пені
за порушення строків повернення
кредиту та 2 193 гривні 81 копійка -
заборгованість по сплаті пені за
порушення строків сплати відсотків.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного
товариства «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» -
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГЕНЦІЯ РОЗВИТКУ
МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ» (01033, м.Київ,
ВУЛИЦЯ ТАРАСІВСЬКА, будинок 18,ЛІТ."А",
Ідентифікаційний код юридичної особи
33146578) на користь Публічного
акціонерного товариства
«СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» (01033, м.Київ,
ВУЛИЦЯ МИКІЛЬСЬКО-БОТАНІЧНА, будинок
6/8, Ідентифікаційний код юридичної
особи 19024948) 92 446 (дев'яносто дві тисячі
чотириста сорок шість) гривень 93
копійки, з яких: 48 000 гривень 00 копійок -
прострочена заборгованість за
кредитом, 31 666 гривень 85 копійок -
заборгованість за процентами, 2 400
гривень 00 копійок - заборгованість по
сплаті штрафу за порушення строків
повернення кредиту на підставі п. 5.4.
Кредитного договору, 1 564 гривні 90
копійок - заборгованість по сплаті
штрафу за порушення строків сплати
відсотків на підставі п. 5.4. Кредитного
договору, 6 621 гривня 37 копійок -
заборгованість по сплаті пені за
порушення строків повернення кредиту
на підставі п. 5.2. Кредитного договору
та 2 193 гривні 81 копійка -
заборгованість по сплаті пені за
порушення строків сплати відсотків на
підставі п. 5.2. Кредитного договору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГЕНЦІЯ РОЗВИТКУ
МІСЬКИХ ТЕРИТОРІЙ «АРМІТ» (01033, м.Київ,
ВУЛИЦЯ ТАРАСІВСЬКА, будинок 18,ЛІТ."А",
Ідентифікаційний код юридичної особи
33146578) в доход Державного бюджету 1 848
гривень 94 копійки судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

5.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання
повного тексту рішення: 07 листопада 2014
року.

Суддя
О.В. Чинчин