ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.
Справа № 921/746/14-г/18

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого судді
Орищин Г.В.

суддів
Галушко Н.А.

Бойко С.М.

розглянув апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"
від 10.09.14р. №10-1/09

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 01.09.2014р.

у справі № 921/746/14-г/18

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС",
м.Київ

до відповідача-1 Управління Державної
казначейської служби України у
Борщівському районі Тернопільської
області,

відповідача-2 відділу державної
виконавчої служби Борщівського
районного управління юстиції
Тернопільської області

про стягнення 5231,55 грн. в рахунок
відшкодування шкоди.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 01.09.2014р. у
справі №921/746/14-г/18 (суддя Охотницька
Н.В.) відмовлено в задоволенні позову
товариства з обмеженою
відповідальністю (надалі - ТзОВ)
"Компанія "НІКО-ТАЙС" до Управління
Державної казначейської служби
України (надалі - УДКС України) у
Борщівському районі Тернопільської
області та відділу державної
виконавчої служби Борщівського
районного управління юстиції (надалі -
ВДВС Борщівського РУЮ) Тернопільської
області про стягнення 5231,55 грн. в
рахунок відшкодування шкоди (в порядку
ст.87 Закону України «Про виконавче
провадження»).

При прийнятті рішення суд виходив з
того, що позивачем у встановленому
порядку не доведено наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
неотриманням ТзОВ "Компанія "Ніко-Тайс"
грошових коштів в сумі 5231,55 грн. (за
виконавчим документом - наказом
господарського суду Тернопільської
області від 16.03.2012р. у справі
№9/76/5022-1671/2011) та бездіяльністю ВДВС
Борщівського РУЮ, а також не
підтверджено, що за період з 01.04.2013р. по
01.10.2013р. у ПП "Андрій 2010" було майно та
кошти, за рахунок яких відповідач-2 мав
би змогу здійснити виконання даного
наказу. Неподання позивачем зазначених
доказів виключає відповідальність у
вигляді відшкодування шкоди та
свідчить про відсутність підстав для
її стягнення. Крім того, суд звернув
увагу на те, що відповідач-2, хоча із
порушенням строків, проте вчиняв
виконавчі дії на виконання згаданого
наказу, зокрема, 24.01.2014р. сплатив на
рахунок позивача 2000,00 грн.

Дане рішення оскаржив позивач,
оскільки вважає, що при його прийнятті
суд першої інстанції порушив норми
процесуального права і дійшов
висновків, що не відповідають
обставинам справи, у зв'язку з чим
просив рішення скасувати та прийняти
нове, яким задоволити позов. Доводи
апеляційної скарги ґрунтуються на
тому, що при прийнятті рішення суд
безпідставно надав оцінку (фактично
здійснивши переоцінку) фактам та
доказам причини, сутності та підстав
неналежного виконання відповідачем-2
наказу господарського суду
Тернопільської області від 16.03.2012р. у
справі №9/76/5022-1671/2011, які були
встановлені в ухвалі від 26.11.2013р. у
вищевказаній справі. Скаржник
наголосив на тому, що існують всі
необхідні умови для притягнення
відповідачів до відповідальності щодо
відшкодування шкоди позивачу, а саме:
доведеність матеріалами справи
протиправності дій відповідача-2;
наявність факту і підтвердженість
розміру заподіяної позивачу шкоди;
причинно-наслідковий зв'язок між діями
відповідача-2 і заподіяною шкодою; вина
відповідача-2.

Відповідачі не виконали вимог ухвали
суду від 30.09.2014р. та не подали відзивів
на апеляційну скаргу. Разом з тим, від
відповідача-2 до суду надійшло
повідомлення, що 23.10.2014р. приватне
підприємство «Андрій 2010» сплатило
позивачу 5231,55 грн. заборгованості
згідно квитанції №k13/n/62.

Сторони не забезпечили явку
повноважних представників в судове
засідання, хоча належним чином були
повідомлені про час і місце розгляду
справи, що підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення їм ухвали
суду від 30.09.2014р. (а.с. 85-87) та штампом про
відправку їм ухвали суду від 23.10.2014р.

Перед початком судового засідання від
скаржника надійшла телеграма, у якій
він повідомив про те, що грошові кошти
згідно квитанції №k13/n/62 у сумі 5231,55 грн.
ним не одержані, у зв'язку з чим просив
розгляд справи відкласти. Розглянувши
подане клопотання, колегія суддів
відхиляє його у зв'язку з тим, що
обставини, викладені в клопотанні не
підтверджуються відповідними доказами
та, крім того, в справі достатньо
матеріалів для розгляду апеляційної
скарги по суті. Зважаючи на
вищевикладене, судова колегія вважає
за можливе завершити розгляд справи
без представників сторін.

З матеріалів справи та апеляційної
скарги вбачається наступне:

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 14.02.2012р. у
справі № 9/76/5022-1671/2011 було задоволено
позов ТзОВ «Корпорація «Аргосинтез»,
стягнуто з ПП "Андрій 2010" на користь
позивача 1918,01 грн. основного боргу, 1940,51
грн. штрафу, 157,81 грн. пені, 1858,06 грн.
процентів за користування чужими
грошовими коштами, 1357,16 грн. судового
збору (а.с. 20-24).

16.05.2012р. ВДВС Борщівського РУЮ
Тернопільської обл. було винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження (ВП№32695043) про примусове
виконання наказу господарського суду
Тернопільської області №9/76/5022-1671/2011
від 16.03.2012р. та надано боржнику термін
для добровільного виконання до 23.05.2012р.
(а.с. 25).

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 10.06.2013р. у
справі №9/76/5022-1671/2011 замінено стягувача
у виконавчому провадженні №32695043 з ТзОВ
"Корпорація "Агросинтез" на його
правонаступника - ТзОВ "Компанія
"НІКО-ТАЙС" (а.с. 27-29).

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 26.11.2013р. у
справі №9/76/5022-1671/2011 визнано частково
протиправною бездіяльність ВДВС
Борщівського РУЮ Тернопільської обл.
під час виконання наказу
господарського суду Тернопільської
області у справі №9/76/5022-1671/2011 від
16.03.2012р. за період із 01.04.2013р. по 01.10.2013р. в
частині не вжиття усіх передбачених,
достатніх заходів з виявлення майна
боржника у строки визначені ч.2 ст. 30
Закону України "Про виконавче
провадження", п. 3.7 Інструкції для
проведення виконавчих дій з виконання
рішення, та зобов'язано ВДВС
Борщівського РУЮ Тернопільської
області вчинити усі необхідні дії для
примусового виконання вказаного
наказу (а.с. 30-44).

24.01.2014р. та 03.02.2014р. боржник на погашення
заборгованості за рішенням суду у
справі №9/76/5022-1671/2011 сплатив на рахунок
стягувача 1000,00 грн. згідно квитанції
№k13/О/73 та 1000,00 грн. згідно квитанції №
k13/3/25 (а.с.45).

Оскільки ВДВС Борщівського РУЮ
Тернопільської обл. не виконав наказу
господарського суду Тернопільської
області від 16.03.2012р. у справі
№9/76/5022-1671/2011 у повному обсязі, у зв'язку
з чим, на думку позивача, йому було
заподіяно шкоду в розмірі 5231,55 грн.
(розмір існуючої заборгованості), він
звернувся до суду із позовом про
стягнення вказаної суми в порядку ст.87
Закону України «Про виконавче
провадження».

Судова колегія, оцінивши подані
сторонами докази на відповідність їх
фактичним обставинам і матеріалам
справи, вважає, що підстави для
задоволення апеляційної скарги та,
відповідно, скасування оскаржуваного
рішення - відсутні, з огляду на
наступне:

Відповідно до частини 2 ст.87 Закону
України "Про виконавче провадження",
збитки, завдані державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
проведення виконавчого провадження,
підлягають відшкодуванню в порядку,
встановленому законом.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала; особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Разом з тим, згідно ст.1173 ЦК України
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Зважаючи на вищенаведені положення
законодавства, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що при
розгляді даної справи слід встановити
наявність чи відсутність наступних
елементів цивільного правопорушення:
протиправної поведінки, наявності
шкоди, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та завданою
шкодою (за винятком вини відповідача-2,
в силу вказівок ст.1173 ЦК України). При
цьому, відповідно до положень ст.33 ГПК
України, вказані обставини повинні
бути доведені позивачем, як стороною,
яка посилається на них, як на підставу
своїх вимог.

У п.12 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. № 9 зазначено, що при розгляді
позовів про відшкодування шкоди
(збитків), заподіяної діями
(бездіяльністю) державного виконавця,
суди повинні виходити з положень ст.11
Закону України "Про державну виконавчу
службу", ст.87 Закону України "Про
виконавче провадження", ст.1174 ЦК
України, маючи на увазі, що в таких
випадках відповідачами можуть бути
відповідні органи Державної
виконавчої служби, в яких працюють
державні виконавці, та відповідні
територіальні органи Державної
казначейської служби України, і
враховуючи викладене в роз'ясненні
президії Вищого арбітражного суду
України від 01.04.1994р. № 02-5/215 "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з відшкодуванням шкоди",
зокрема в пункті 9 цього роз'яснення.

Як зазначено в п.9 вищезгаданого
роз'яснення, при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок невиконання рішення суду,
господарським судам слід враховувати,
що для висновку про наявність
безпосереднього причинного зв'язку між
невиконанням судового рішення, яке
набрало законної сили, та заподіяною
шкодою недостатньо встановити тільки
факт невиконання судового рішення та
неотримання кредитором присудженого
судом. Під час розгляду справи суду
необхідно встановити, чи могло бути
таке судове рішення фактично виконане
в момент пред'явлення його до
виконання, зокрема, чи мав боржник
майно, достатнє для виконання судового
рішення в порядку та у спосіб,
зазначений в ньому, чи не було це майно
обтяжене іншими зобов'язаннями, які
перешкоджали б виконанню рішення, чи
були заявлені в цей час вимоги інших
стягувачів на майно боржника тощо.

Як вбачається з матеріалів позовної
заяви та апеляційної скарги, основною
підставою для вимог позивача у даній
справі є ухвала господарського суду
Тернопільської області від 26.11.2013р. у
справі №9/76/5022-1671/2011, якою було визнано
частково протиправною бездіяльність
ВДВС Борщівського РУЮ Тернопільської
обл. при виконанні наказу суду у
згаданій справі.

Водночас, вказаною ухвалою
встановлено, що за період із 01.04.2013р. по
01.10.2013р. відповідачем-2 було вжито і
вживались на час розгляду справи
№9/76/5022-1671/2011 дії, спрямовані на
виконання рішення суду, проте не у
повному обсязі та з порушенням строків,
що спростовує повну бездіяльність
відповідача-2. Вказані обставини стали
підставою для відмови у повному
задоволенні скарги ТзОВ «Компанія
«Ніко-Тайс» на бездіяльність ВДВС
Борщівського РУЮ Тернопільської обл.

Обставина часткової протиправності
бездіяльності відповідача-2 в
сукупності з тим, що позивач не довів
причинно-наслідкового зв'язку між
такою бездіяльністю і заподіяною йому
шкодою стала підставою для висновку
місцевого господарського суду про
відсутність правових підстав для
відшкодування шкоди. На думку суду
апеляційної інстанції, недоведеність
причинно-наслідкового зв'язку полягає
в тому, що позивач не довів того, яким
чином і які конкретно не вчинені
відповідачем-2 виконавчі дії призвели
до заподіяння шкоди позивачеві
(враховуючи той факт, що державним
виконавцем вчинялась низка дій,
спрямованих для виявлення активів
боржника з метою виконання наказу та на
накладення обтяжень на такі активи).

Колегія суддів звертає увагу на те, що з
матеріалів справи не вбачається, а
позивачем не доведено, фактичної
можливості виконання боржником
рішення суду (наявність у боржника
майна та коштів, достатніх для
виконання судового рішення,
перебування такого майна чи коштів під
обтяженням, наявність вимог інших
стягувачів на майно боржника тощо).

Доводи скаржника про те, що суд першої
інстанції здійснив переоцінку фактів
та доказів, які свідчать про неналежне
виконання відповідачем-2 наказу
господарського суду Тернопільської
області від 16.03.2012р. у справі
№9/76/5022-1671/2011 є безпідставними.

Відповідно до ст.35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до п.2.6 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18, преюдиціальне значення
процесуальним законом надається саме
обставинам, встановленим судовими
рішеннями (в тому числі в їх
мотивувальних частинах), а не правовій
оцінці таких обставин, здійсненій
іншим судом.

Суд першої інстанції, досліджуючи
доводи позивача в частині протиправної
бездіяльності відповідача-2, виходив з
обставин, встановлених в ухвалі суду
від 26.11.2013р., а саме, з того, що ВДВС
Борщівського РУЮ Тернопільської обл.
при виконанні наказу вчиняла виконавчі
дії, проте не у повному обсязі та з
порушенням встановлених строків.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія,
прийшла до висновку про
обґрунтованість оскаржуваного
рішення, як такого, що прийнято
відповідно до обставин та матеріалів
справи з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Тернопільської області від 01.09.2014р. у
справі №921/746/14-г/18 залишити без змін, а
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"НІКО-ТАЙС" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий
господарський суд.

Повний текст постанови складений
11.11.2014р.

Головуючий суддя
Орищин Г.В.

суддя
Галушко Н.А.

суддя
Бойко С.М.