ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 р.
Справа №917/1818/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Торговий Дім "Гідросила",
25006, м. Кіровоград, вул.
Орджонікідзе, 7, оф.104

до Публічного акціонерного товариства
"Галещинський машинобудівний завод
сільськогосподарських машин та
обладнання", 39140, Полтавська область,
Козельщинський район, смт. Нова
Галещина, вул. Заводська, 1

про стягнення грошових коштів у сумі 53
750,44 грн.

Суддя Киричук О. А.

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про
стягнення заборгованості за договором
№ 185/13 від 25 вересня 2013 року в розмірі
53750,44 грн., з яких: 47589,96 грн. - сума
основного боргу, 6161,48 грн. - пеня.

Позивач в обґрунтування позову вказує,
що відповідач не виконав належним
чином свої договірні зобов'язання,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка до цього часу не
погашена.

Позивачем через канцелярію суду надано
заяву (з додатками) про зменшення
розміру позовних вимог в частині
зменшення суми основного боргу та про
збільшення розміру позовних вимог в
частині стягнення пені (вх.№ 13824 від
21.10.14 р.), відповідно до якої заявлені
вимоги про стягнення 29 096,76 грн. - суми
основного боргу та 7 459,52 грн. - пені.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ
від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір.

З урахуванням поданої вищезазначеної
заяви, судом розглядаються вимоги про
стягнення 29 096,76 грн. - суми основного
боргу та 7 459,52 грн. - пені.

Відповідач вимоги ухвали суду від
21.10.2014 р. не виконав.

Згідно з витягом з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відповідач значиться
в реєстрі за адресою, що вказана
позивачем у позові.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає
за можливе розглянути справу і
вирішити спір за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

25.09.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством "Галещинський
машинобудівний завод
сільськогосподарських машин та
обладнання" (далі відповідач, покупець)
та Приватним акціонерним товариством
"Торговий дім "Гідросила" (далі -
позивач, продавець) було укладено
договір № 185/13 (далі - договір).

Відповідно до розділу 1 даного
договору, продавець здійснює на умовах,
передбачених даним договором, продаж
продукції, номенклатура та кількість
якої вказана в рахунках - фактурах на
оплату, які являються невід'ємною
частиною даного договору. Покупець
проводить оплату продукції у
відповідності до виставленого рахунку,
а приймання обумовленої партії по
відповідним накладним.

Згідно п. 2.1 договору, ціна
продукції, що продається, вказується в
рахунках на оплату.

Пунктами 2.2, 2.3 договору передбачено,
що розрахунки за поставлену продукцію
проводиться шляхом перерахування
покупцем грошових сум на
розрахунковий рахунок продавця на
протязі 20 календарних днів з моменту
поставки. Датою отримання продукції
вважається дата, вказана в
рахункові-фактурі на відвантаження.

Як зазначає позивач, на виконання
умов договору ним було передано
відповідачу продукцію (Гідроциліндр
МС 80/50*250 - 4.11 (615) (066) - 30 шт., Гідроциліндр
МС 80/50*560 - 3.11 (925) (066) - 22 шт.) на суму 47 589,96
грн. з ПДВ, що підтверджується
видатковою накладною № ЗГ-0004650 від
07.10.2013 р. Зазначена накладна підписана
представниками сторін та засвідчена
печатками. Оригінал оглянутий у
судовому засіданні, копія долучена до
матеріалів справи.

Як стверджує позивач, даний товар був
прийнятий уповноваженим представником
відповідача - Суботіним О. А.
(відповідно до довіреності № 579 від
07.10.2013 р.).

В рахунок оплати за поставлений товар
відповідач на рахунок позивача
перерахував частину грошових коштів
від загальної вартості отриманого
товару, що підтверджується платіжним
дорученнями № 1519 від 01.09.2014 р. на суму 8
923,20 грн. та № 1526 від 18.09.2014 р. на суму 6
402,00 грн.

Як стверджує позивач, свої
зобов'язання за договором відповідач
не виконав і станом на 18.08.2014 р. сума
заборгованості відповідача перед ПрАТ
"Торговий дім "Гідросила" складала 29
096,76 грн.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські
зобов'язання можуть виникати: з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідачем не спростовані обставини,
на які посилається позивач, доказів
сплати за передану продукцію
відповідно до умов договору не надано,
таким чином, вимоги позивача про
стягнення заборгованості у розмірі 29
096,76 грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, крім
всього іншого і сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно
до ст. 549 Цивільного кодексу України, є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення божником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного
кодексу України, право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. Предметом
неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного
кодексу України, може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що в
разі порушення сторонами строків
відвантаження продукції або її оплати,
винна сторона сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості недопоставленої або
неоплаченої в строк продукції за кожен
день прострочення.

Відповідно до позовних вимог,
позивачем пред'явлена до стягнення
пеня за період з 29.10.2013 р. по 20.10.2014 р.в
сумі 7 549,52 грн., без врахування вимог ст.
232 ГК України.

Відповідно до п.6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

За даних обставин, нарахована
позивачем пеня стягується частково.
Після здійсненого судом перерахунку, з
урахуванням положення п. 6 ст.232 ГК
України, обґрунтованими є вимоги про
стягнення пені за період з 28.10.2013 р. по
30.04.2014 р. у розмірі 3 260,89 грн.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК
України, покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Галещинський
машинобудівний завод
сільськогосподарських машин та
обладнання" (39140, Полтавська область,
Козельщинський район, смт. Нова
Галещина, вул. Заводська, 1, , ІПН 45, п/р 3526 в ПАТ "Банк
Форум" м. Кременчук, МФО 322948) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Торговий дім "Гідросила" (25006,
м. Кіровоград, вул. Орджонікідзе, 7, оф.
104, , ІПН 35, п/р
6204 в ПАТ "Укрсоцбанк" м. Київ, МФО
300023) суму основного боргу в розмірі 29
096,76 грн., 3 260,89 грн. - пені та 1 617,16 грн.
витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
О. А. Киричук