ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2014 р.
Справа № 922/3287/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. ,
суддя Істоміна О.А.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - Каминської А.А. за
довіреністю б/н від 01.08.2014 р.; ОСОБА_9 за
договором б/н від 14.10.20132 р.,

заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 за довіреністю №1109 від 08.07.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ОСОБА_3 (вх.№3093Х/3-11)
на рішення господарського суду
Харківської області від 18.09.14 у справі
№ 922/3287/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корс", м. Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Руновщина", с.
Рунівщина, Зачепилівський район,
Харківська область

про скасування рішення загальних
зборів,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Корс" звернулося до
господарського суду Харківської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Руновщина"
(з урахуванням уточнень позовних вимог)
про визнання недійсними та скасувати
рішення загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Руновщина" від 22
травня 2009 року, оформлені протоколом
загальних зборів учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Руновщина" № 16 від 22.05.2009 року в
частині: збільшення розміру частки
ОСОБА_3, ІПН: НОМЕР_1, у статутному фонді
(капіталі) ТОВ "Руновщина" за рахунок
придбаної частки у ОСОБА_5 у статутному
фонді (капіталі) ТОВ "Руновщина" у
розмірі 740, 00 грн., майнового паю у
розмірі 211481,26 грн., грошового внеску у
розмірі 21314,74 грн., та затвердження
частки ОСОБА_3 у розмірі 49% у статутному
фонді (капіталі) ТОВ "Руновщина", що у
грошовому виразі складає 240196,00 грн.,
встановлення статутного фонду
(капіталу) ТОВ "Руновщина" у розмірі
490196,00 грн. та затвердження складу
учасників Товариства з часткою ОСОБА_3
в статутному фонді (капіталі) 49 % із
розміром 240196, 00 грн. у вигляді грошового
внеску у розмірі 25384,74 грн. та майнового
внеску у розмірі 214811,26 грн. (3330 грн.- 1
гол.; 211481,26 грн. пай).

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Руновщина" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корс" 1218,00 грн.
судового збору.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 18 вересня 2014
року у справі № 922/3287/14 (суддя Суслова
В.В.) позов задоволено. Визнані
недійсними та скасовані рішення
загальних зборів учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Руновщина" від 22 травня 2009 року,
оформлені протоколом загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Руновщина" № 16 від
22.05.2009 року в частині: збільшення
розміру частки ОСОБА_3, ІПН: НОМЕР_1, у
статутному фонді (капіталі) ТОВ
"Руновщина" за рахунок придбаної частки
у ОСОБА_5 у статутному фонді (капіталі)
ТОВ "Руновщина" у розмірі 740, 00 грн.,
майнового паю у розмірі 211481,26 грн.,
грошового внеску у розмірі 21314,74 грн., та
затвердження частки ОСОБА_3 у розмірі 49%
у статутному фонді (капіталі) ТОВ
"Руновщина", що у грошовому виразі
складає 240196,00 грн., встановлення
статутного фонду (капіталу) ТОВ
"Руновщина" у розмірі 490196,00 грн. та
затвердження складу учасників
Товариства з часткою ОСОБА_3 в
статутному фонді (капіталі) 49 % із
розміром 240196, 00 грн. у вигляді грошового
внеску у розмірі 25384,74 грн. та майнового
внеску у розмірі 214811,26 грн. (3330 грн. - 1
гол.; 211481,26 грн. пай). Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Руновщина" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Корс" 1218,00 грн.
судового збору.

ОСОБА_3 з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Харківської області від 18 вересня 2014
року у даній справі скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі. Розглянути та вирішити по суті
залишену без розгляду судом першої
інстанції заяву ТОВ "Руновщина" від
18.09.2014р. вх.№32431 про застосування строку
позовної давності до даного спору та
надати оцінку запереченням ТОВ
"Руновщина" від 18.09.2014р. вх.№32427. Заявник
скарги вважає рішення господарського
суду Харківської області від 02.12.2013р. по
даній справі не законним і не
обґрунтованим та таким, що винесене з
порушенням і не правильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, оскільки, дане
судове рішення не ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
обставини, встановлені судом першої
інстанції та висновки суду, суперечать
фактичним обставинам справи. При
прийнятті рішення судом першої
інстанції було грубо порушено право
ОСОБА_3 на участь у розгляді даної
справи, що виразилось у протиправному
не допуску його судом першої інстанції
в якості третьої особи на стороні
відповідача. Право подачі даної
апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення
Господарського суду Харківської
області від 18.09.2014р. у справі № 922/3287/14
ґрунтується на ч. 1 ст. 91 ГПК України,
оскільки даним рішенням суд першої
інстанції вирішив питання про права та
обов'язки ОСОБА_3 щодо розміру його
частки у статутному капіталі ТОВ
"Руновщина", про права та обов'язки
ОСОБА_3 як учасника ТОВ "Руновщина" у
період до прийняття рішень загальними
зборами учасників ТОВ "Руновщина" від
22.05.2009р. та після цих рішень, про права
та обов'язки ОСОБА_3 щодо формування
його частки у статутному капіталі ТОВ
"Руновщина" та набуття і володіння
ОСОБА_3 часткою у статутному капіталі
ТОВ "Руновщина". Це випливає із тексту
протоколу загальних зборів учасників
ТОВ "Руновщина" №16 від 22.05.2009р., яким
оформлено рішення загальних зборів
учасників ТОВ "Руновщина" від 22.09.2009р.,
визнання недійсним яких, є предметом
даного судового спору та текстом
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції, зокрема: абз. 11 стор.4, абз. 1, 4,
5 стор. 5, абз. 1, 8, 9,10 стор. 6, абз. З, 4, 7
стор. 7 абз. 2, 4 стор. 8, абз. 1, 4
резолютивної частини рішення
господарського суду Харківської
області від 18.09.2014р. у справі № 922/3287/14.
Також про залучення ОСОБА_3 до розгляду
даної справи в якості третьої особи на
стороні ТОВ "Руновщина" клопотав і
представник ТОВ "Руновщина" адвокат
ОСОБА_9, однак, суд першої інстанції
протиправно не розглянув дане
клопотання. Також, як стверджує
заявник, в порушення вимог ст.ст. 22, 28
ГПК України ст.ст. 256, 257, 261, ч.З, ч. 4 ст. 267
ЦК України суд першої інстанції
безпідставно не розглянув та не
задовольнив заяву ТОВ "Руновщина" про
застосування строку позовної давності
до даного спору.

05.11.2014р. (вх.№9982) ТОВ "Корс" через
канцелярію апеляційного
господарського суду надало відзив на
апеляційну скаргу, в якому вважає
вимоги, викладені в апеляційній скарзі
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню. Зокрема,
стверджує, що прийняття рішення щодо
збільшення частки ОСОБА_3 в уставному
фонді загальними зборами є незаконним.
Крім того, суд першої інстанції вірно
не взяв до уваги заяву адвоката ОСОБА_9
про застосування строку позовної
давності від імені ТОВ "Руновщина",
оскільки він не є уповноваженою особою
товариства. ТОВ "Корс" просить залишити
апеляційну скаргу ОСОБА_3 без
задоволення, а рішення господарського
суду Харківської області від 18.09.2014р. у
справі №922/3287/14 залишити без змін. Крім
того, просив розглядати справу без
участі представника ТОВ "Корс".

05.11.2014р. (вх.№9985) ТОВ "Руновщина" за
підписом адвоката ОСОБА_9 подало
клопотання про залучення ОСОБА_3 в
якості третьої особи, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, з метою
забезпечення повного, всебічного,
законного та об'єктивного розгляду
даної справи, забезпечення можливості
ОСОБА_3 реалізувати його права на
участь у справі, керуючись ст. 27 ГПК
України. Оскільки обставини, які
входять в предмет доказування по даній
справі та предмет спору, прямо і
безпосередньо стосуються прав та
обов'язків ОСОБА_3, а рішенням суду
першої інстанції було вирішено питання
про його права та обов'язки і не
залучено до справи.

05.11.2014р. (вх.№9987) представник ТОВ
"Руновщина" Каминська А.А. через
канцелярію апеляційного
господарського суду також надало
відзив на апеляційну скаргу, в якому
його позиція повністю співпадає з
позицією позивача. Просить залишити
апеляційну скаргу ОСОБА_3 без
задоволення, а рішення господарського
суду Харківської області від 18.09.2014р. у
справі №922/3287/14 залишити без змін. Крім
того, у доданій до відзиву заяві
підтвердило повноваження свого
представника Камінської А.А.
Повідомило, що визнає позов ТОВ "Корс"
та просить не розглядати заяву про
застосування строків позовної
давності, подану ОСОБА_9

У судовому засіданні 05.11.2014р.
оголошувалась перерва до 10:00 год.
07.11.2014р.

07.11.2014р. за (вх.№10114) від відповідача та
за (вх.№10116) від представника ОСОБА_3
надійшли додаткові письмові пояснення
з викладенням своєї позиції у справі.

У заяві від 07.11.2014р. (вх.№10114) також
ОСОБА_3 просив суд апеляційної
інстанції допустити його до участі у
розгляді даної справи в якості третьої
особи на стороні відповідача.

07.11.2014р. (вх.№10118) ОСОБА_3 надав письмові
пояснення щодо повноважень адвоката
ОСОБА_9 при представництві його в судах.

У судове засідання 07.11.2014р. прибули
представники відповідача, заявника
апеляційної скарги та надали пояснення
по справі.

Позивач у судове засідання свого
уповноваженого представника не
направив, відповідно до встановленого
законодавством порядку, був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи належним чином,
доказом чого є відповідне повідомлення
про вручення поштового відправлення
ухвали, долучене до матеріалів справи
та вищезазначене клопотання про
розгляд справи без участі його
представника.

Враховуючи належне повідомлення
учасників процесу про час та місце
засідання суду, те, що явка
представників учасників процесу у
судове засідання не була визнана
обов'язковою, клопотання позивача про
проведення розгляду справи без участі
його представника, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу без участі
представника ТОВ "Корс", за наявними
матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі,
письмових поясненнях до скарги та
відзивах на скаргу доводи учасників
процесу, заслухавши у судовому
засіданні уповноважених представників
відповідача та ОСОБА_3, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, зважаючи на
таке.

Як свідчать матеріали справи, 22.05.2009
року відбулись загальні збори
учасників ТОВ "Руновщина" з порядком
денним про: 1) обрання голови та
секретаря загальних зборів учасників
товариства; 2) вихід ОСОБА_5 та ТОВ
"Даско" зі складу учасників товариства
шляхом відступлення своїх часток на
користь ОСОБА_3 та ТОВ "Корс"; 3) внесення
змін до установчого договору та
затвердження нової редакції статуту
товариства. В даних зборах взяли участь
учасники ТОВ "Руновщина" - ТОВ "Даско" з
часткою в статутному капіталі
товариства у розмірі 97,13%, ОСОБА_3 з
часткою в статутному капіталі
товариства у розмірі 2,58%, ОСОБА_5 з
часткою в статутному капіталі
товариства у розмірі 0,29%.

Загальними зборами учасників ТОВ
"Корс", проведеними 18.05.2009 року, було
вирішено придбати у ТОВ "Даско" частку в
статутному капіталі ТОВ "Руновщина" у
розмірі 97,13%, що в грошовому виразі
складає 250 000,00 грн., про що складено
протокол №17 від 18.05.2009 року.

25.05.2009 року за договором купівлі частки
у статутному фонді ТОВ "Руновщина" №7,
ТОВ "Корс" придбало у ТОВ "Даско" частку
у статутному фонді ТОВ "Руновщина" у
розмірі 97,13%, що в грошовому виразі
складає 250 000,00 грн. та була передана
ТОВ "Корс" за актом приймання-передачі
від 25.05.2009 року.

Загальними зборами від 22.05.2009 року
ухвалено: вивести ОСОБА_5, зі складу
засновників ТОВ "Руновщина" шляхом
відступлення (продажу) його долі у
статутному капіталі Товариства (0,29%, що
у грошовому вигляді складає 740,00 грн.)
ОСОБА_3; збільшити розмір частки ОСОБА_3
(2,58%, 6660,00 грн.) у статутному фонді ТОВ
"Руновщина" за рахунок: 740,00 грн.
(придбаної частки у ОСОБА_5.у статутному
фонді Товариства); 211481,26 грн. (майнового
паю); 21314,74 грн. (грошового внеску), та
затвердити її новий розмір: 49%
статутного фонду ТОВ "Руновщина", що у
грошовому вигляді складає 240196,00 грн.;
вивести ТОВ "Даско" зі складу учасників
ТОВ "Руновщина" шляхом відступлення
(продажу) його долі у статутному фонді
Товариства (97,13 %, що у грошовому вигляді
складає 250000,00 грн.) на користь ТОВ
"Корс"; прийняти ТОВ "Корс" до складу
учасників ТОВ "Руновщина" з часткою у
статутному фонді ТОВ "Руновщина" у
розмірі 97,13%, що в грошовому виразі
складає 250 000,00 грн.; встановити
статутний фонд ТОВ "Руновщина" у
розмірі 490196,00 грн. та затвердити новий
склад учасників з наступними частками:
ТОВ "Корс" - у розмірі 51 %, що в грошовому
виразі складає 250 000,00 грн.; ОСОБА_3 - у
розмірі 49 %, що в грошовому виразі
складає 240 196,00 грн. 3330,00 грн. - бичок 1
гол.; 211481,26 грн. - пай), разом - 490196,00 грн.

За договором №2 купівлі частки в
статутному фонді ТОВ "Руновщина" від
25.05.2009 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_5
частку у статутному капіталі ТОВ
"Руновщина" у розмірі 0,29%, що в грошовому
виразі складає 740,00 грн. Передана дана
частка від ОСОБА_5 ОСОБА_3 у
відповідності до акту
приймання-передачі від 25.05.2009 року.

Вказані зміни до установчих документів
ТОВ "Руновщина" внесені до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців 05.06.2009 року
на підставі рішення учасників ТОВ
"Руновщина" від 22.05.2009 року, оформленого
протоколом загальних зборів учасників
Товариства №16 від 22.05.2009 року, що
підтверджується відміткою про
державну реєстрацію на статуті
товариства.

Як вбачається з протоколу загальних
зборів учасників ТОВ "Руновщина" №16 від
22.05.2009 року порядок денний не включав
питання про збільшення частки ОСОБА_3,
про відступлення ТОВ "Корс" частки
розміром 51%, а не 97,13%, про перерозподіл
часток в статутному капіталі
товариства, та про збільшення
статутного капіталу товариства.

Згідно з вказаним протоколом №16 від
22.05.2009 року, ОСОБА_3 виступив з
пропозицією про збільшення розміру
своєї частки за рахунок грошових
коштів у розмірі 21 314,74 грн. та
майнового паю вартістю 211 481,26 грн.
лише на загальних зборах 22.05.2009 року.

В підтримання обґрунтування вимог
позивача, ТОВ "Руновщина" посилається
на те, що станом на 22 травня 2009 року
(дата прийняття рішення загальними
зборами) і станом на 25 травня 2009 року
(дата укладання договору №2
купівлі-продажу частки) частка ОСОБА_5 у
статутному капіталі ТОВ "Руновщина" у
розмірі 0,29%, що у грошовому виразі
складає 740,00грн., реально виплачена не
була, що підтверджується карткою
рахунку №40 "Статутний капітал" за
контрагентом ОСОБА_5

Відповідно до ч.6 ст.144 Цивільного
кодексу України, збільшення статутного
капіталу товариства з обмеженою
відповідальністю допускається після
внесення усіма його учасниками вкладів
у повному обсязі. Порядок внесення
додаткових вкладів встановлюється
законом і статутом.

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.52 Закону
України "Про господарські товариства"
(в редакції чинній на час прийняття
спірного рішення), учаснику товариства
з обмеженою відповідальністю, який
повністю вніс свій вклад, видається
свідоцтво товариства. Збільшення
статутного капіталу товариства з
обмеженою відповідальністю
допускається після внесення усіма його
учасниками вкладів у повному обсязі.

ТОВ "Руновщина" також посилається на те,
що станом на 22 травня 2009 року (дата
прийняття рішення загальними зборами)
і станом на 05 червня 2009 року (дата
реєстрації змін до установчих
документів у ЄДР) ОСОБА_3 не зробив
реального внеску до статутного
капіталу ТОВ "Руновщина" у розмірі
своєї частки 2,58%, що у грошовому виразі
складає 6660,00 грн., та не поповнив
статутний капітал ТОВ "Руновщина" за
рахунок майнового паю у колективному
сільськогосподарському підприємстві
вартістю 211 481,26 грн. і за рахунок
грошового внеску у розмірі 21 314,74 грн.

Згідно з протоколом загальних зборів
учасників товариства №16 від 22.05.2009року,
ОСОБА_3 не надав загальним зборам
документ про реальну сплату
додаткового внеску до статутного
капіталу товариства, та вказано, що
майновий пай належить ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва ХА №11890197 про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства - майновий сертифікат.
Отже, ОСОБА_3 не передав ТОВ "Руновщина"
у власність свій майновий пай, що
підтверджується довідкою
Руновщинської сільської ради
Зачепилівського району Харківської
області №346 від 26.09.2014р., у
відповідності до якої свідоцтво ХА
№11890197 про право власності на майновий
пай належить фізичній особі ОСОБА_3
Тобто, вказаний майновий пай не
передався і на теперішній час належить
саме ОСОБА_3

Відповідно до картки рахунку №40
"Статутний капітал" за контрагентом
ОСОБА_3, акту інвентаризації статутного
капіталу №б/н від 03.07.2014 року, ОСОБА_3
станом на дату прийняття та реєстрації
змін до установчих документів ТОВ
"Руновщина" на підставі рішень
загальних зборів учасників від 22.05.2009
року свою частку у розмірі 2,58%, що у
грошовому виразі складає 6660,00 грн.
реально не сплатив (не вніс), додатковий
внесок у розмірі майнового паю
вартістю 211 481,26 грн. і грошових коштів
у розмірі 21 314,74 грн. не зробив. Фактично
вніс грошовий внесок до статутного
капіталу ТОВ "Руновщина" лише 17.03.2010р. у
розмірі 21481,26 грн. (копія виписки банку
наявна в матеріалах справи (т. 1 а.с.112).

Надані ОСОБА_3 в обґрунтування
здійснення ним внесків до статутного
фонду у розмірі визначеному статутом,
тобто у повному обсязі, копії балансу,
копії звітів про фінансові результати
ТОВ "Руновщина" колегією суддів не
приймаються у якості належних доказів,
враховуючи таке.

Письмові докази подаються до суду в
оригіналі або в належним чином
засвідченій копії (ст. 36 ГПК України).

У разі подання копії документу, вона
повинна бути засвідчена відповідно до
вимог чинного законодавства України
(Закону України "Про нотаріат", Закону
України "Про адвокатуру" або ін.
Відповідно до п. 5.27 Уніфікованої
системи організаційно-розпорядчої
документації (ДСТУ 4163-2003) відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів „Згідно з оригіналом", назви
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії,
засвідчуватись повинна кожна сторінка
документу з відтиском печатки
підприємства, установи, організації
іншої юридичної особи (ФОП - за
наявності).

Втім подані ОСОБА_3 вищезазначені
докази не відповідають вищезазначеним
вимогам.

Більше того, для підтвердження
здійснення ОСОБА_3 внесків до
статутного фонду мають бути подані
первинні документи. Втім, баланс та
звіти про фінансові результати не
відносяться до первинних документів,
не зважаючи на те, що вони складаються
на підставі первинних документів.
ОСОБА_3 первинні документи, на підставі
яких складені зазначені баланси та
звіти до матеріалів справи суду не
представлені.

Водночас, 25.05.2009 року ТОВ "Корс" придбало
у ТОВ "Даско" частку в статутному
капіталі ТОВ "Руновщина" в розмірі 97,13%,
що в грошовому виразі складає 250 000,00
грн., яка станом на 22.05.2009 року була
реально сплачена ТОВ "Даско" згідно з
карткою рахунку №40 "Статутний капітал".

03 липня 2014 року ТОВ "Корс" поповнило
статутний капітал ТОВ "Руновщина"
шляхом реального внесення (сплати)
вкладу до статутного капіталу у
розмірі 241 500,00 грн., що
підтверджується прибутковими касовими
ордерами №187, №188 від 03.07.2014року.

При цьому, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_3 вийшов зі складу
учасників ТОВ "Руновщина" за власним
бажанням за посвідченою нотаріусом
заявою від 17.09.2013 року і станом на
21.07.2014р. ТОВ "Корс" є єдиним учасником
ТОВ "Руновщина" з часткою в статутному
капіталі 100%, яка становить 490 196,00 грн.
Вказані зміни до установчих документів
були зареєстровані у ЄДР 30.07.2014 року, що
підтверджується відміткою про
державну реєстрацію на статуті
товариства, затвердженого рішенням
загальних зборів учасників від
21.07.2014року.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
12 ГПК України господарським судам
підвідомчі справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
юридичною особою та її учасниками
(засновниками, акціонерами, членами), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами, членами) юридичної особи,
пов'язаними із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
такої особи, крім трудових спорів.

Частиною 5 статті 98 Цивільного кодексу
України (далі ЦК України) передбачено,
що рішення загальних зборів може бути
оскаржене учасником товариства до
суду.

Згідно абзацу 1 статті 1 Закону України
"Про господарські товариства"
господарськими товариствами цим
Законом визнаються підприємства,
установи, організації, створені на
засадах угоди юридичними особами і
громадянами шляхом об'єднання їх майна
та підприємницької діяльності з метою
одержання прибутку.

Абзацами 2, 3 пункту 17 постанови пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №
13 "Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" передбачено, що
судам необхідно враховувати, що
рішення загальних зборів учасників
(акціонерів) та інших органів
господарського товариства є актами,
оскільки ці рішення зумовлюють
настання правових наслідків,
спрямованих на регулювання
господарських відносин, і мають
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин. У зв'язку з цим підставами для
визнання недійсними рішень загальних
зборів акціонерів (учасників)
господарського товариства можуть бути:
порушення вимог закону та/або
установчих документів під час
скликання та проведення загальних
зборів товариства; позбавлення
акціонера (учасника) товариства
можливості взяти участь у загальних
зборах; порушення прав чи законних
інтересів акціонера (учасника)
товариства рішенням загальних зборів.

Відповідно до частин 1, 5 статті 61 Закону
України "Про господарські товариства"
загальні збори учасників товариства з
обмеженою відповідальністю
скликаються не рідше двох разів на рік,
якщо інше не передбачено установчими
документами; про проведення загальних
зборів товариства учасники
повідомляються передбаченим статутом
способом з зазначенням часу і місця
проведення зборів та порядку денного.
Повідомлення повинно бути зроблено не
менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів. Будь-хто з учасників
товариства вправі вимагати розгляду
питання на зборах учасників за умови,
що воно було ним поставлено не пізніш
як за 25 днів до початку зборів. Не
пізніш як за 7 днів до скликання
загальних зборів учасникам товариства
повинна бути надана можливість
ознайомитися з документами, внесеними
до порядку денного зборів. З питань, не
включених до порядку денного, рішення
можуть прийматися тільки за згодою
всіх учасників, присутніх на зборах.

Однак, згідно з п. 18 постанови пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 р. №
13 "Про практику розгляду судами
корпоративних спорів" при розгляді
справ судам слід враховувати, що не всі
порушення законодавства, допущені під
час скликання та проведення загальних
зборів господарського товариства, є
підставою для визнання недійсними
прийнятих на них рішень. Безумовною
підставою для визнання недійсними
рішень загальних зборів у зв'язку з
прямою вказівкою закону є: прийняття
загальними зборами рішення за
відсутності кворуму для проведення
загальних зборів чи прийняття рішення
(статті 41, 42, 59, 60 Закону про
господарські товариства); прийняття
загальними зборами рішень з питань, не
включених до порядку денного загальних
зборів товариства (частина четверта
статті 43 Закону про господарські
товариства); прийняття загальними
зборами рішення про зміну статутного
капіталу товариства, якщо не дотримано
процедури надання акціонерам
(учасникам) відповідної інформації
(статті 40, 45 Закону про господарські
товариства). При вирішенні питання про
недійсність рішень загальних зборів у
зв'язку з іншими порушеннями,
допущеними під час скликання та
проведення загальних зборів,
господарський суд повинен оцінити,
наскільки ці порушення могли вплинути
на прийняття загальними зборами
відповідного рішення.

Втім, аналізуючи вказані положення у
сукупності з наданими сторонами
доказами, колегія суддів зазначає про
відсутність доказів дотримання
процедури надання акціонерам
(учасникам) відповідної інформації
щодо зміни статутного капіталу
товариства.

Зважаючи на те, що на момент прийняття
спірного рішення загальних зборів
ОСОБА_5 і ОСОБА_3 свої вклади фактично не
сплатили (не внесли), відсутні
документальні підтвердження про
внесення учасниками Товариства повної
вартості своїх вкладів до статутного
капіталу (зокрема, у відповідача
відсутні акти приймання-передачі
майнового та грошового внеску ОСОБА_3
на загальну суму 232 796,00 грн. та внесення
бувшим учасником Товариства ОСОБА_5
свого грошового внеску до статутного
капіталу товариства у розмірі 740,00 грн.),
ТОВ "Корс" звернулося до господарського
суду Харківської області з відповідним
позовом. Посилаючись на те, що рішення
загальних зборів учасників ТОВ
"Руновщина" від 22.05.2009 року, оформлені
протоколом від 22.05.2009 року №16 про
збільшення частки ОСОБА_3 за рахунок
частки ОСОБА_5 та додаткового внеску і
встановлення його частки у розмірі 49%,
про встановлення статутного капіталу
ТОВ "Руновщина" у розмірі 490 196,00 грн. та
затвердження складу учасників з
часткою ОСОБА_3 в статутному капіталі 49%
з розміром внеску 240 196,00 грн. у вигляді
грошового внеску у розмірі 25 384,74 грн.
та майнового внеску у розмірі 214 811,26
грн. (3330 грн. - бичок 1 гол.; 211 481,26 грн. -
пай) просив визнати недійсним та
скасувати вказане рішення загальних
зборів.

Відповідно до ч.2 ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу, та наводить невичерпний
перелік способів захисту свого
порушеного інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України,
юридичні особи мають право звертатися
до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до п.19 вказаної постанови
Пленуму №13, суди мають враховувати, що
для визнання недійсним рішення
загальних зборів товариства необхідно
встановити факт порушення цим рішенням
прав та законних інтересів учасника
(акціонера) товариства. Якщо за
результатами розгляду справи факт
такого порушення не встановлено,
господарський суд не має підстав для
задоволення позову. Право на звернення
до суду з позовом про визнання
недійсними рішень органів управління
товариства мають лише ті його
акціонери (учасники), які були
акціонерами (учасниками) на дату
прийняття рішення, що оскаржується.

Право на звернення до суду з позовом
про визнання недійсними рішень органів
управління товариства мають лише ті
його акціонери (учасники), які були
акціонерами (учасниками) на дату
прийняття рішення, що оскаржується.

Вимоги акціонера (учасника) товариства
про визнання недійсним рішення органу
управління товариства не підлягають
задоволенню, якщо на момент його
прийняття позивач ще не набув права
власності на акції чи частку в
статутному капіталі товариства,
оскільки його корпоративні права не
могли бути порушеними.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ "Корс"
учасником ТОВ "Руновщина" стало лише
05.06.2009р. (з моменту державної реєстрації
нової редакції статуту ТОВ "Руновщина"
відповідно до умов договору №7 «О
покупке доли в уставном фонде общества
с ограниченой ответственностью
"Руновщина" від 25.05.2009р.

Аналізуючи наведені норми ст.ст. 15, 16
Цивільного кодексу та ст.1 ГПК України
та, згідно із наведеного п. 19 постанови
Пленуму №13, суди у будь-якому
встановлюють факт порушення права або
факт порушення охоронюваного законом
інтересу, з метою захисту якого
звернувся позивач.

Отже, у судовому порядку підлягають
захисту не лише корпоративні права
учасника, але й його охоронюваний
законом інтерес.

Абзац 3 вказаного п. 19 роз'яснює за якої
підстави учасники господарського
товариства не мають права звертатися з
позовом про визнання недійсним рішення
загальних зборів недійсним, а саме -
якщо на момент прийняття цього рішення
позивач ще не набув права власності на
частку в статутному капіталі, оскільки
його корпоративні права не могли бути
порушені.

Однак це не виключає можливість
порушення законного інтересу.

Офіційне тлумачення поняття інтересу,
який підлягає захисту, надано в Рішенні
Конституційного Суду України від 01
грудня 2004 року №1-10/2004, яким визначено,
що охоронюваний законом інтерес треба
розуміти як прагнення до користування
конкретним матеріальним та/або
нематеріальним благом, як зумовлений
загальним змістом об'єктивного і прямо
не опосередкований у суб'єктивному
праві простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони для
задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності та іншим
загально-правовим засадам.

За таких обставин, а ні діюче
законодавство, а ні судова практика, не
передбачають відмови у позові учаснику
товариству, який звернувся за захистом
свого охоронюваного законом інтересу.
Навпроти, Конституційний Суд України
дає чітке тлумачення того, що
охоронюваний законом інтерес є
окремим об'єктом судового захисту, у
якому не може бути відмовлено.

Таким чином, твердження заявника
апеляційної скарги про неможливість
задоволення позову ТОВ "Корс", оскільки
він не був учасником товариства на
момент прийняття рішення загальних
зборів, не спростовує вищезазначеного,
оскільки ТОВ "Корс" звернулось за
захистом свого охоронюваного законом
інтересу, що не суперечить положенням
вищезазначених норм права.

Так, охоронюваний законом інтерес
позивача полягає у тому, що 25 травня 2009
року ТОВ "Корс" придбало у ТОВ «ДАСКО»
частку у статутному капіталі ТОВ
"Руновщина" у розмірі 97,13%, що в
грошовому виразі складає 250 000,00 грн. за
договором купівлі частки в статутному
фонді ТОВ "Руновщина" №7 від 25.05.2009.
Згідно акту приймання-передачі частки
від 25.05.2009 до цього договору ТОВ «ДАСКО»
передало, а ТОВ "Корс" прийняло вказану
частку в статутному капіталі ТОВ
"Руновщина" у розмірі 97,13%, що в
грошовому виразі складає 250 000,00 грн.

Як вже встановлено судом, згідно з
рішенням загальних зборів учасників
ТОВ "Корс", оформленим протоколом №17
від 18.05.2009р. позивач вирішив придбати
частку в статутному капіталі ТОВ
"Руновщина" у розмірі 97,13%, що в
грошовому виразі складає 250 000,00 грн.

У вказаних загальних зборах учасників
ТОВ "Корс" також взяв участь ОСОБА_3, як
директор ТОВ "Руновщина", який
підтвердив намір позивача придбати
частку у розмірі 97,13%.

Слід зазначити, що купівля-продаж
частки в статутному капіталі
товариства відбувалась після
прийняття оскаржуваного рішення
загальних зборів від 22.05.2009р., яким було
зменшено частку до 51%.

Вказане підтверджує, що ТОВ "Корс" мало
однаковий законний інтерес придбати
частку у статутному капіталі
відповідача саме у розмірі 97,13%, а не 51%
до прийняття оскаржуваних рішень від
22.05.2009 та після них.

В своїх доводах позивач посилається на
те, що у загальних зборах учасників ТОВ
"Руновщина" від 22.05.2009 ТОВ "Корс" участі
не брало, а тому йому не було відомо, що
на момент проведення цих зборів ОСОБА_3
та ОСОБА_5 не внесли реальний вклад до
статутного капіталу товариства, що, як
виявилося, безпідставно зумовило
зменшення частки ТОВ «КОРС» у
статутному капіталі.

Таким чином, ТОВ "Корс" не могло
підтвердити законність свого інтересу
на володіння 97,13% протягом певного часу.
І як наслідок, ТОВ "Корс"не знало, що
його законний інтерес було порушено
невнесенням ОСОБА_3 та ОСОБА_5 реального
вкладу до статутного капіталу.

За таких обставин, законний інтерес ТОВ
"Корс" щодо володіння 97,13% у статутному
капіталі ТОВ "Руновщина" було порушено
рішеннями загальних зборів, які не
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Так, через прийняття рішення 22.05.2009р., 05
червня 2009 року була проведена державна
реєстрація часток у статутному
капіталі ТОВ "Руновщина", у розмірах:
ТОВ "Корс" - частка у розмірі 51%, ОСОБА_3 -
частка у розмірі 49%.

З огляду на те, що на момент прийняття
оскаржуваних рішень ОСОБА_5 і ОСОБА_3
свої вклади фактично не сплатили (не
внесли), рішення про збільшення
статутного капіталу, перерозподіл
часток учасників - є незаконними, а
тому, як наслідок, державна реєстрація
цих змін до установчих документів
також є незаконною.

З метою реалізації та захисту свого
порушеного законного інтересу ТОВ
"Корс" звернулось до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просило, з метою приведення у
відповідність відомостей про
товариство, внести зміни до запису у
ЄДР від 05 червня 2009 року щодо
зареєстрованого розміру часток ТОВ
"Корс" та ОСОБА_3, а саме, внести розмір
частки ТОВ "Корс" -97,13% (250 000,00 грн.),
розмір частки ОСОБА_3 - 2,58% (6 660,00 грн.).

Подання вказаного адміністративного
позову також підтверджує існування у
ТОВ "Корс" охоронюваного законом
інтересу та необхідність його судового
захисту у цій справі, оскільки згідно
ст.31 ЗУ «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» визнання судом
недійсним рішення загальних зборів
товариства є підставою для скасування
(внесення змін) державної реєстрації
відповідних записів у ЄДР для
приведення їх у відповідність до
відомостей про юридичну особу.

ТОВ "Корс" також має законний інтерес
щодо отримання прибутку від діяльності

ТОВ "Руновщина", оскільки скасування
рішення загальних зборів від

22.05.2009 та, відповідно, внесення
державним реєстратором змін до запису
у ЄДР від

05.06.2009 надасть ТОВ "Корс" право на
перерахунок дивідендів за 2010-2013 роки з

урахуванням його частки в цей період у
розмірі 97,13%.

Разом з цим колегією суддів
встановлено, що на момент винесення
оскаржуваного рішення суду ОСОБА_3 вже
не був учасником ТОВ "Руновщина" у
зв'язку з його виходом за власним
бажанням, що, відображено у протоколі
загальних зборів учасників товариства
№2107 від 21.07.2014 р.

У відповідності до ст.144 ЦК України,
статутний капітал товариства з
обмеженою відповідальністю
складається з вартості вкладів його
учасників.

Частиною 1 ст. 87 ГК України унормовано,
що сума вкладів учасників
господарського товариства становить
статутний фонд товариства.

Згідно з ч. 2 ст.86 ГК України вклад,
оцінений у гривнях, становить частку
учасника у статутному фонді
товариства.

Збільшення статутного капіталу
товариства з обмеженою
відповідальністю допускається після
внесення усіма його учасниками вкладів
у повному обсязі. Порядок внесення
додаткових вкладів встановлюється
законом і статутом товариства (ч. 6 ст.144
ЦК України).

Відповідно до: ст.117 ЦК України, ст.88 ГК
України, ст.11 Закону України "Про
господарські товариства", учасник
товариства зобов'язаний вносити вклади
у розмірі, в порядку та засобами,
передбаченими установчими
документами. Наслідки невиконання
учасником цього зобов'язання визначені
у ч.З ст.144 ЦК України, ч.2 ст.52 Закону
України "Про господарські товариства",
у вигляді, зокрема, оголошення
товариством зменшення свого
статутного капіталу з внесенням
відповідних змін до статуту.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 наполягає
на тому, що його права порушені,
оскільки оскаржуваним рішенням суд
першої інстанції вирішив питання про
його права та обов'язки, не залучивши
його до участі у справі в якості
третьої особи на стороні відповідача.

Між тим, підставою здійснення
апеляційного перегляду за апеляційною
скаргою, поданою особою, яка не була
залучена до участі у справі, є
встановлення тієї обставини, що у
такому рішенні вирішено питання про
права та обов'язки осіб, які не були
залучені до участі у справі.

Так, прийнявши апеляційну скаргу до
провадження, необхідно з'ясувати
наявність правового зв'язку між
заявником (заявниками) скарги і
сторонами у справі.

Оскаржуване особами, не залученими до
участі у справі, рішення місцевого
господарського суду повинно
безпосередньо стосуватись прав та
обов'язків таких осіб, тобто судом має
бути розглянуто й вирішено спір про
право у правовідносинах, учасником
яких на момент розгляду справи та
прийняття рішення господарським судом
першої інстанції є заявник скарги.

Водночас, рішення є таким, що прийняте
про права та обов'язки особи, яка не
була залучена до участі у справі, якщо в
мотивувальній частині рішення
містяться висновки суду про права та
обов'язки цієї особи, або у
резолютивній частині рішення суд прямо
вказав про права та обов'язки таких
осіб. Будь-який інший правовий зв'язок
між скаржником і сторонами спору не
береться до уваги.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що рішенням від 18.09.2014р.
суд першої інстанції вирішив питання
про права та обов'язки ОСОБА_3 щодо
розміру його частки у статутному
капіталі ТОВ "Руновщина", про права та
обов'язки ОСОБА_3 як учасника ТОВ
"Руновщина" у період до прийняття
рішень загальними зборами учасників
ТОВ "Руновщина" від 22.05.2009р. та після цих
рішень, про права та обов'язки ОСОБА_3
щодо формування його частки у
статутному капіталі ТОВ "Руновщина" та
набуття і володіння ОСОБА_3 часткою у
статутному капіталі ТОВ "Руновщина" це
випливає із тексту протоколу загальних
зборів учасників ТОВ "Руновщина"№16 від
22.05.2009р., яким оформлено рішення
загальних зборів учасників ТОВ
"Руновщина" від 22.05.2009р., визнання
недійсним яких, є предметом даного
судового спору та текстом
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції.

Предметом спору у даній справі є вимога
ТОВ "Корс" про скасування рішення
загальних зборів, з підстав порушення
охоронюваних законом інтересів
позивача.

Згідно ст. 91 ГПК України особи, які не
брали участі у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права і обов'язки, мають право подати
апеляційну скаргу на рішення місцевого
господарського суду.

Судове рішення, оскаржуване
незалученою особою, повинно
безпосередньо стосуватися прав та
обов'язків цієї особи, тобто має бути
розглянуто й вирішено спір про право у
правовідносинах, учасником яких на
момент розгляду справи та прийняття
рішення господарським судом першої
інстанції є скаржник, або міститься
судження про права та обов'язки цієї
особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийняте про права
та обов'язки особи, яка не була залучена
до участі у справі, якщо в
мотивувальній частині рішення
містяться висновки суду про права та
обов'язки цієї особи, або у
резолютивній частині рішення суд прямо
вказав про права та обов'язки таких
осіб. В такому випадку рішення порушує
не лише матеріальні права осіб, не
залучених до участі у справі, а й їх
процесуальні права, що витікають із
сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської
конвенції про захист прав людини і
основних свобод положення про право
кожного на справедливий судовий
розгляд при визначенні його цивільних
прав і обов'язків. Будь-який інший
правовий зв'язок між скаржником і
сторонами спору не може братися до
уваги.

Тому, апеляційний господарський суд
вважає, що у відповідності до приписів
п. 4 ч. 1 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України, спір у
даній справі виник між господарським
товариством та його учасником, який був
учасником на той час, був пов'язаний з
управлінням та діяльністю такого
товариства, а тому є таким, що виник з
корпоративних правовідносин стосовно
корпоративних прав. Рішення суду
першої інстанції безпосередньо
стосується прав скаржника, оскільки, як
зазначено вище, оскаржуване рішення
містить приписи щодо прав та
обов'язків скаржника, а мотивувальна
частина містить судження про його
корпоративні права (визначення його
частки у статутному фонді (капіталі))
ТОВ "Руновщина".

Згідно п. 5-2 Постанови пленуму ВГСУ від
17.05.11 № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України" (зі
змінами від 23.03.12) роз'яснено, що у
розгляді апеляційної скарги, поданої
особою, яка не брала участі в розгляді
справи судом першої інстанції і яка
вважала, що місцевим господарським
судом вирішено питання про її права та
обов'язки, апеляційний господарський
суд, прийнявши апеляційну скаргу до
провадження (якщо вона не підлягала
поверненню з передбачених ГПК підстав),
повинен з'ясувати наявність правового
зв'язку між скаржником і сторонами у
справі. Якщо при цьому буде
встановлено, що права такої особи
оскаржуваним судовим рішенням не
порушені та що питання про її права і
обов'язки стосовно сторін у справі
судом першої інстанції не
вирішувалися, то апеляційний
господарський суд своєю ухвалою
припиняє апеляційне провадження на
підставі пункту 1 частини першої статті
80 ГПК, оскільки у такому випадку не
існує правового зв'язку між скаржником
і сторонами у справі, в зв'язку з чим,
відсутній суб'єкт апеляційного
оскарження.

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції вирішив питання про
права та обов'язки ОСОБА_3 щодо розміру
його частки у статутному капіталі ТОВ
"Руновщина", про права та обов'язки
ОСОБА_3 як учасника ТОВ "Руновщина" у
період до прийняття рішень загальними
зборами учасників ТОВ "Руновщина" від
22.05.2009р. та після цих рішень, про права
та обов'язки ОСОБА_3 щодо формування
його частки у статутному капіталі ТОВ
"Руновщина" та набуття і володіння
ОСОБА_3 часткою у статутному капіталі
ТОВ "Руновщина" це випливає із тексту
протоколу загальних зборів учасників
ТОВ "Руновщина" №16 від 22.05.2009р., яким
оформлено рішення загальних зборів
учасників ТОВ "Руновщина" від 22.05.2009р.,
скасування якого, є предметом даного
судового спору та текстом
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції.

Тому, клопотання про залучення ОСОБА_3
до розгляду справи в якості 3-ої особи
на стороні відповідача, суд першої
інстанції не розглянув безпідставно з
огляду на вищевикладене, чим позбавив
ОСОБА_3 у можливості реалізувати його
законні права.

Щодо клопотання ОСОБА_3 про залучення
до розгляду справи в якості 3-ої особи
на стороні відповідача, заявленого у
суді апеляційної інстанції, колегія
суддів вважає його таким, що не
підлягає задоволенню, враховуючи те, що
зверненням з апеляційною скаргою
заявник реалізував своє право щодо
захисту прав та законних інтересів, які
апеляційний суд визнав порушеними та
прийняв скаргу ОСОБА_3 до провадження.

Враховуючи вищевикладене, при
прийнятті рішення загальних зборів ТОВ
"Руновщина" були допущені порушення,
які є підставою для визнання такого
рішення недійсним.

Однак, 18.09.2014 р. представником ТОВ
"Руновщина" адвокатом ОСОБА_9 подана
заява, в якій він просив суд відмовити у
позові, у зв'язку зі спливом позовної
давності.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (стаття 256 ЦК
України).

Згідно статті 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 258 ЦК України
передбачено, що для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю.

Відповідно до статті 268 ЦК України
позовна давність не поширюється,
зокрема, на вимогу, що випливає із
порушення особистих немайнових прав,
крім випадків, встановлених законом.

Статтею 269 ЦК України визначено, що
особисті немайнові права належать
кожній фізичній особі від народження
або за законом. Особисті немайнові
права фізичної особи не мають
економічного змісту. Особисті
немайнові права тісно пов'язані з
фізичною особою. Фізична особа не може
відмовитися від особистих немайнових
прав, а також не може бути позбавлена
цих прав. Особистими немайновими
правами фізична особа володіє довічно.

Згідно статті 100 ЦК України право
участі у товаристві є особистим
немайновим правом і не може окремо
передаватися іншій особі. Учасники
товариства мають право вийти з
товариства, якщо установчими
документами не встановлений обов'язок
учасника письмово попередити про свій
вихід з товариства у визначений строк,
який не може перевищувати одного року.
Учасник товариства у випадках та в
порядку, встановлених законом, може
бути виключений з товариства (стаття 100
ЦК України).

Статтею 167 Господарського кодексу
України (далі ГК України) визначено, що
корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
капіталі (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами. Під корпоративними
відносинами маються на увазі
відносини, що виникають, змінюються та
припиняються щодо корпоративних прав.

Право участі у товаристві є
корпоративним правом, яке можна
продати, обміняти, подарувати,
успадкувати.

Тобто, право участі в товаристві є
особистим, але пов'язаним з майновим,
оскільки включає в себе право на
отримання певної частки прибутку
(дивідендів), управління товариством,
отримання частки майна товариства
тощо. Оскаржуваним рішенням загальних
зборів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Руновщина"
від 22 травня 2009 року, оформлені
протоколом загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Руновщина" № 16 від
22.05.2009 року вирішувалося питання про
перерозподіл часток у статутному
фонді, а саме: збільшення розміру
частки ОСОБА_3 за рахунок придбаної
частки у ОСОБА_5 у розмірі 740,00 грн.,
майнового паю у розмірі 211481,26 грн.,
грошового внеску у розмірі 21314,74 грн., та
затвердження частки ОСОБА_3 у розмірі 49%
у статутному фонді (капіталі) ТОВ
"Руновщина", що у грошовому виразі
складає 240196,00 грн., встановлення
статутного фонду (капіталу) ТОВ
"Руновщина" у розмірі 490196,00 грн. та
одночасно вирішувалося питання про
затвердження складу учасників
Товариства з часткою ОСОБА_3 в
статутному фонді (капіталі) 49 % із
розміром 240196, 00 грн. у вигляді грошового
внеску у розмірі 25384,74 грн. та майнового
внеску у розмірі 214811,26 грн. (3330,00 грн.- 1
гол.; 211481,26 грн. пай).

Відповідно до пункту 5.4 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішення
господарських спорів" у разі якщо особа
захищає корпоративні права, пов'язані з
її майновим правом, то до
відповідних правовідносин
застосовуються положення про позовну
давність.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(стаття 261 ЦК України).

Позивач у своїй позовній заяві вказує,
що дізнався про порушення свого права
лише 03 липня 2014 року під час проведення
інвентаризації у ТОВ "Руновщина".

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, позивач знав, або повинен був
знати про його порушений інтерес,
виходячи з наступних фактів,
встановлених колегією суддів.

Протокол загальних зборів учасників
ТОВ "Руновщина"№16 від 22.05.2009 року від
учасника ТОВ "Руновщина" - ТОВ "Даско"
підписано директором ТОВ "Даско"
Скіданом Анатолієм Степановичем.

25.05.2009р. Скіданом Анатолієм
Степановичем як директором ТОВ "Корс"
підписано з ТОВ "Даско" договір №7 «О
покупки доли в уставном фонде общества
с ограниченой ответственностью
"Руновщина". В абз. З преамбули даного
договору вказано, що даний договір
укладений в тому числі і на підставі
рішень прийнятих загальними зборами
учасників ТОВ "Руновщина" №16 від 22.05.2009
року.

На статуті ТОВ "Руновщина", що
зареєстрований державним реєстратором
05.06.2009р., затвердженому рішенням
загальних зборів учасників ТОВ
"Руновщина" від 22.05.2009 року протокол №16
від 22.05.2009р. міститься підпис директора
ТОВ "Корс" Скідана Анатолія Степановича
як представника учасника ТОВ
"Руновщина". Даний підпис на статуті
було зроблено директором ТОВ "Корс"
Скідан А.С. 27.05.2009 року в присутності
приватного нотаріуса Харківського
міського нотаріального округу ОСОБА_8,
яка засвідчила справжність підпису
директора ТОВ "Корс" Скідан А.С. на
статуті ТОВ "Руновщина", попередньо
встановивши його особу та перевіривши
повноваження.

Отже, формально ТОВ "Корс" було відомо
про всі рішення загальних зборів
учасників ТОВ "Руновщина" від 22.05.2009р.,
що оформлені протоколом загальних
зборів №16 від 22.05.2009 року - 25.05.2009р., а
фактично 22.05.2009 р. (оскільки Скідан А.С.
одночасно був директором як ТОВ "Даско",
так і ТОВ "Корс").

ТОВ "Корс" позовну заяву подано до
господарського суду Харківської
області 06.08.2014р., тобто поза межами
строку давності, передбаченого ст. 257 ЦК
України для звернення до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно з ч.З ст. 267 ЦК України .позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення рішення.

Згідно з ч.ч. 2 - 4 ст. 267 ЦК України заява
про захист цивільного права або
інтересу має бути прийнята судом до
розгляду незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
29.05.2013 р. "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішення господарських спорів"
визначено, що за змістом частини першої
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи. Отже, перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення. Позовна
давність не є інститутом
процесуального права та не може бути
відновлена (поновлена) в разі її спливу,
але за приписом частини п'ятої статті 267
ЦК України позивач вправі отримати
судовий захист у разі визнання
поважними причин пропуску строку
позовної давності.

Враховуючи вище викладене, колегія
суддів вважає, що оскаржуваним
рішенням загальних зборів учасників
ТОВ "Руновщина" від 22.05.2009р. інтерес
позивача порушено, однак строк
позовної давності збіг, про що подано
заяву представником ТОВ "Руновщина" до
прийняття рішення господарського суду
Харківської області від 18.09.2014р.
Позивачем же не наведено поважних
причин звернення до суду з даним
позовом більш, ніж через 5 років.

Втім позивач стверджує, що адвокат
ОСОБА_9 є неналежним представником ТОВ
"Руновщина", а отже не мав права
подавати будь-які документи від імені
ТОВ "Руновщина".

З такими посиланнями не погоджується
суд апеляційної інстанції, враховуючи
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.09.2014р. представником ТОВ "Руновщина"
адвокатом ОСОБА_9 подано до
матеріалів справи заперечення
вх.№32427, заяву про застосування строку
позовної давності до даного спору за
вх. №32431.

Згідно ч. 7 ст. 28 ГПК України
повноваження адвоката як представника
можуть також посвідчуватися ордером,
дорученням органу (установи),
уповноваженого законом на надання
безоплатної правової допомоги, або
договором. До ордера обов'язково
додається витяг з договору, у якому
зазначаються повноваження адвоката як
представника або обмеження його прав
на вчинення окремих процесуальних дій.
Витяг засвідчується підписом сторін
договору.

Як вбачається з матеріалів справи
адвокат ОСОБА_9 на підтвердження своїх
повноважень надав до матеріалів справи
оригінал ордеру та витяг з договору від
14.10.2013р. про надання правової допомоги.
Судом апеляційної інстанції
встановлено, що даний договір у
судовому порядку не визнано недійсним
чи даний договір розірвано (у тому
числі, за згодою сторін), тобто - він є
чинним і сторони за цим договором
зобов'язані виконувати свої обов'язки у
повному обсязі. Таким чином, адвокат
ОСОБА_9 як представник ТОВ "Руновщина"
наділений правом подавати та
підписувати заперечення, заяви,
клопотання та брати участь у справі.
Тому, надані ТОВ "Руновщина" накази не
створюють правових наслідків щодо
дійсності (недійсності) вказаного
договору.

Враховуючи те, що згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК
України апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції,
колегія суддів вважає, що заява ТОВ
"Руновщина" вх. №32431 від 18.09.2014р. про
застосування строку давності до даного
спору, підлягає задоволенню, у зв'язку з
чим застосовано строк позовної
давності до даного спору та відмови в
позові.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення,
а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу;
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного суду України від 18.12.2009 р. №
14 "Про судове рішення у цивільній
справі", рішення є законним тоді, коли
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні, і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Також, відповідно до постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 23.03.2012 р. № 6 «Про судове рішення»
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Згідно зі ст. 84 ГПК України, судове
рішення повинно містити, зокрема,
обставини справи, встановлені
господарським судом, причини
виникнення спору, докази, на підставі
яких прийнято рішення, доводи, за якими
господарський суд відхилив докази
сторін, законодавство, яким
господарський суд керувався, приймаючи
рішення.

Проте, зазначеним вимогам оскаржуване
судове рішення не відповідає,
враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
чим, колегія суддів дійшла висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3
та скасування оскаржуваного рішення з
підстав наявністю фактів, які свідчать
про те, що оскаржуване рішення прийняте
при неповному з'ясуванні обставин
справи та з порушенням норм
матеріального права.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 99,101,102, п.2 ст. 103, п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст.
105 ГПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 18.09.14 у справі
№ 922/3287/14 скасувати та прийняти нове
рішення, яким у позові відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписано
12.11.2014 р.

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Істоміна О.А.