номер провадження справи 30/86/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014
Справа № 908/3494/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" (69006,
м.Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20) ДТЕК
ЗАПОРІЗЬКА ТЕС (71503, м. Енергодар
Запорізької області, вул. Промислова, 95)

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" (02092, м. Київ,
вул. Алма-Атинська, 37) Енергодарська
філія (71503, м. Енергодар Запорізької
області, вул. Промислова, 98-а, а/с 396)

про стягнення 18467,70 грн.,

Суддя
Кагітіна Л.П.

Відомості про представників сторін та
учасників судового процесу:

від позивача: Першина Т.О., довіреність
№ 375 від 27.12.2013 р.;

від відповідача: Апуріна І.В.,
довіреність № 149 від 25.12.2013 р.;

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРГО" ДТЕК ЗАПОРІЗЬКА ТЕС
звернулося до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
про стягнення з Приватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту"
Енергодарська філія 49257,39 грн.
заборгованості за договором № 3527 від
25.10.2013 р., в т.ч.: 45192,22 грн. основного
боргу, 2561,66 грн. пені, 339,87 грн. - 3 % річних
та 1163,64 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на приписи ст.ст.
526, 527, 625, 759, 762 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 193,230 Господарського
кодексу України та умови укладеного
між сторонами договору. При цьому
вказує, що свої зобов'язання за
договором позивач виконав в повному
обсязі, що підтверджується актами про
надання користування нежитловим
приміщенням за період з травня по
серпень 2014 року, проте, в супереч умовам
договору, відповідачем зобов'язання по
оплаті не виконані. За поясненнями
позивача, станом на 10.09.2014 р.
заборгованість по орендній платі та за
відшкодування витрат по сплаті до
бюджету податків та зборів, витрат,
пов'язаних з водопостачанням та
водовідведенням складає 45192,22 грн., що є
підставою для покладення на останнього
додаткової відповідальності у вигляді
передбачених законом та договором
санкцій.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 22.09.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/3494/14,
присвоєно справі номер провадження №
30/86/14, розгляд якої призначено на 30.10.2014
р. У сторін витребувані документи, які
необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи.

21.10.2014 р. канцелярією господарського
суду отримано заяву позивача про
збільшення розміру позовних вимог, в
якій позивач просить сягнути з
відповідача суму заборгованості в
розмірі 63659,92 грн. за період з травня по
вересень 2014 р., в т.ч.: 56490,70грн. основного
боргу, 3838,53 грн. пені, 2835,75 грн.
інфляційних втрат та 494,94грн. - 3% річних.

Заява про збільшення позовних вимог
подана позивачем відповідно до ст. 22
ГПК України, відповідає вимогам
чинного законодавства, не суперечить
правам і охоронюваним законом
інтересам сторін, прийнята судом до
розгляду та задоволена.

Також, письмовою заявою від 29.10.2014 р.
(вих.№ 4814/100), яка отримана судом 30.10.2014
р., позивач, в порядку ст. 22 ГПК України,
просить зменшити позовні вимоги,
стягнути з відповідача 18467,70 грн., в т.ч.:
11298,48 грн. основного боргу, 3838,53 грн.
пені, 2835,75 грн. інфляційних втрат та 494,94
грн. - 3% річних.

Заява про зменшення позовних вимог
подана позивачем відповідно до ст. 22
ГПК України, відповідає вимогам
чинного законодавства, не суперечить
правам і охоронюваним законом
інтересам сторін, прийнята судом до
розгляду та задоволена.

Судом розглядаються позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО" ДТЕК ЗАПОРІЗЬКА ТЕС
про стягнення з Приватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту"
Енергодарська філія 18467,70 грн.
заборгованості за договором № 3527 від
25.10.2013 р., в т.ч.: 11298,48 грн. основного
боргу, 3838,53 грн. пені, 2835,75 грн.
інфляційних втрат та 494,94 грн. - 3% річних.

Приватне акціонерне товариство
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту"
Енергодарська філія - відповідач у
справі - у відзиві на позов проти
викладених позивачем обставин не
заперечує, проте, вказує на часткове
погашення заборгованості в сумі 45192,22
грн. платіжним дорученням № 35146 від
16.10.2014 р. Зауважує, що за вересень 2014
року сума заборгованості складає 11298,48
грн., яка буде перерахована у листопаді
2014 р. Також, посилаючись на фінансово
складну ситуацію на підприємстві,
просить відмовити у стягненні пені,
інфляційних втрат та 3% річних.

За клопотанням представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

Присутній у судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги, з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
у відзиві на позов. Просить у стягненні
штрафних санкцій відмовити та вказує,
що відсутність у підприємства
необхідних для забезпечення
перевезень коштів може призвести до
блокування діяльності товариства та
зупинки певних галузей економіки
України.

В судовому засіданні 30.10.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено на
підставі ст. 85 ГПК України вступну і
резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

25.10.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» в
особі директора Відособленого
підрозділу «Запорізька теплова
електрична станція» Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРГО» (Орендодавцем, позивачем
у справі) та Приватним акціонерним
товариством «Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту» в особі
директора Енергодарської філії
(Орендарем, відповідачем у справі)
укладено договір № 3527 (надалі -
Договір), за умовами якого Орендодавець
зобов'язався передати Орендарю в
строкове платне користування
нежитлове приміщення загальною площею
351,10 кв.м. (інв.№6223), що знаходиться за
адресою: м. Енергодар, вул. Промислова,
95, первинна переоцінена вартість - 304902,25
грн., а Орендар зобов'язався прийняти
приміщення та сплачувати
Орендодавцеві орендну плату та витрати
по сплаті до бюджету податків та зборів
а також витрати, пов'язані з
водопостачанням та водовідведенням
(п.п. 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 Договору).

За визначенням п. 2.1 Договору, майно
передається в оренду з метою його
використання в якості локомотивного
депо, а також під ремонтні майстерні
тягового рухомого складу та крану на
залізничному ходу.

Передача-приймання приміщення
сторонами в оренду здійснюється на
підставі акту приймання-передачі,
підписаного у двосторонньому порядку,
протягом 3-х днів після підписання
цього договору (Додаток № 1, ФО3-1) (п. 3.2
Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що
договір набуває чинності з 01.10.2013 р. і
діє до 31.08.2016 р., але у будь-якому разі до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань..

Згідно з п. 5.1 Договору орендна плата
встановлюється у розмірі 11296,78 грн., в
т.ч. ПДВ 1882,80 грн., на підставі Протоколу
угоди про орендну плату (Додаток № 2),
який є невід'ємною частиною договору.

За визначенням п. 5.3 Договору,
розрахунки за оренду, надані послуги з
водопостачання і водовідведення,
відшкодування витрат по сплаті до
державного бюджету за спеціальне
використання водних ресурсів
здійснюється грошовими коштами на
підставі акту про користування
нежитловим приміщенням, підписаного в
порядку по одному екземпляру для
кожної із сторін, які оформлюються
після закінчення звітного місяця.

Відповідно до п.5.7 Договору, розрахунки
за оренду, надані послуги з
водопостачання і водовідведення,
відшкодування витрат по сплаті до
державного бюджету за спеціальне
використання водних ресурсів
здійснюється Орендарем в наступному
порядку:

- авансовий платіж за 5 (п'ять) днів до
початку розрахункового місяця у
розмірі 100% суми, вказаної в Протоколі
угоди про орендну плату (Додаток № 2).

Пунктом 8.2.1 Договору передбачено, що
Орендар несе відповідальність за даним
договором за прострочення платежів за
оренду по п. 5.10 у вигляді сплати
Орендодавцю пені в розмірі 0,5% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення платежів, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Матеріали справи свідчать, що об'єкт
оренди було передано Орендарю за актом
приймання-передачі від 10.10.2013 р.

Як вказує позивач і підтверджується
матеріалами справи, акти про надання
права користування нежитловим
приміщенням за період з травня по
вересень 2014 р., включно, підписані
відповідачем без зауважень, проте, сума
заборгованості станом на момент
подання позову не сплачена, що є
підставою для стягнення з останнього
штрафних санкцій.

Листом від 25.11.2013 р. позивач звертався
до відповідача з вимогою (вих. № 11/кт)
про сплату заборгованості 60041,00 грн., що
складається з 58360,00 грн. боргу за оренду
та 1681,00 грн. за комунальні послуги.
Також, в листі позивач зазначає про
повторне направлення на адресу
відповідача рахунків-фактури по оренді
та отримані комунальні послуги.
Направлення вимоги та отримання
відповідачем вказаної вимоги та
рахунків-фактур підтверджується
копіями фіскального чеку та опису
вкладення до цінного листа від 29.11.2013 р.,
а також підписом повноважного
представника відповідача на копії
поштового повідомлення про вручення
поштової кореспонденції, що датується
03.12.2013 р. (арк. справи 14 - 19).

За доводами позивача, направлена на
адресу відповідача вимога залишена без
відповіді та задоволення.

Позовні вимоги про стягнення з
Приватного акціонерного товариства
«Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту»
Енергодарська філія 18467,70 грн.
заборгованості за договором № 3527 від
25.10.2013 р., в т.ч.: 11298,48 грн. основного
боргу, 3838,53 грн. пені, 2835,75 грн.
інфляційних втрат та 494,94 грн. - 3% річних
(з урахуванням прийнятої судом заяви
про зменшення розміру позовних вимог),
є предметом судового розгляду у даній
справі.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали та фактичні обставини
справи, оцінивши надані письмові
докази у їх сукупності, вислухавши
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини...
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. Аналогічні
положення містить ст. 174 Господарського
кодексу України.

Пунктом 1 статті 193 Господарського
Кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Аналогічна норма
міститься в ст. 526 Цивільного кодексу
України.

За своєю правовою природою Договір, за
яким між позивачем і відповідачем
склалися господарські правовідносини,
є договором найму.

Згідно з ч.1 ст.759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 1 статті 762
Цивільного кодексу України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Пунктом 1 статті 286 Господарського
кодексу України встановлено, що
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з приписами п. 7 ст. 193
Господарського кодексу України та
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

При цьому, пунктом 2 ст. 193
Господарського кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Однак, орендна плата відповідачем в
обумовлений укладеним ним з позивачем
Договором розмірі та строку не внесена,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість за Договором.

Згідно із здійсненим позивачем у
відповідності до умов Договору
розрахунком, станом на 15.10.2014 р.
заборгованість відповідача по оренді
та іншим платежам за період з травня по
вересень 2014 р, включно, складала 56490,70
грн., що відповідачем не заперечується.

Однак, після порушення провадження у
даній справі відповідач частково
погасив заборгованість, перерахувавши
на розрахунковий рахунок позивача суму
заборгованості в розмірі 45192,22 грн.

За наданими представниками сторін у
судовому засіданні поясненнями та
розрахунку, з урахуванням часткового
погашення відповідачем суми боргу, на
момент розгляду справи заборгованість
останнього за договором складає 11298,48
грн.

Факт порушення відповідачем умов,
визначених змістом зобов'язання, та
факт несплати відповідачем у
визначений зобов'язанням термін
орендних платежів суд вважає
доведеним. Доказів погашення суми
боргу відповідачем суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача суми основного боргу по
оренді в розмірі 11298,48 грн. є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім зазначеної вимоги, в зв'язку з тим,
що відповідач припустився
прострочення по сплаті орендної плати,
позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 3838,53 грн. пені,
2835,75 грн. інфляційних втрат та 494,94 грн. -
3% річних.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтями 611, 625
Цивільного кодексу України.

В силу частини 2 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене право кредитора вимагати
сплати боргу з урахуванням індексу
інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору; а тому інфляційні
нарахування на суму боргу та проценти
річних входять до складу грошового
зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Так, ст. 216 ГК України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України встановлено:
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Також, частиною 6 статті 231 ГК України
визначено, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Аналогічні положення містяться в ст.ст.
549-551, 611 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» (далі -
Закон) платники коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню у розмірі,
що встановлюється за згодою сторін.

При цьому, статтею 3 вищезгаданого
Закону встановлено, що розмір пені не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В свою чергу, п. 6 ст. 232 ГК України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Яке вже зазначалося вище, в даному
випадку сторони в п. 8.2.1 Договору
передбачили, що Орендар несе
відповідальність за даним договором за
прострочення платежів за оренду по п.
5.10 у вигляді сплати Орендодавцю пені в
розмірі 0,5% від суми заборгованості за
кожен день прострочення платежів, але
не більше подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня.

З огляду на викладене, враховуючи
встановлений факт прострочення
відповідачем виконання грошових
зобов'язань, вимоги про стягнення з
нього пені, втрат від інфляції та 3%
річних заявлені позивачем
обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, інфляційних втрат та 3%
річних, суд дійшов до висновку, що він є
вірним, складеним відповідно до вимог
чинного законодавства, вимоги про їх
стягнення є обгрунтованими.

Разом з тим, розглянувши клопотання
відповідача, в якому він просить не
покладати на нього додаткової
відповідальності у вигляді
передбачених договором та законом
санкцій, суд знаходить підстави для
його часткового задоволення.

Пунктом 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання. Тобто, наведена
правова норма надає господарському
суду право зменшити розмір неустойки,
що стягується.

Ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 223
Господарського кодексу України. Якщо
відповідні санкції застосовуються не у
зв'язку з порушенням зобов'язання, а з
інших передбачених законом підстав
(наприклад, за порушення вимог
конкурентного законодавства), їх
розмір не може бути зменшено судом.

В силу ст. 233 ГК України, у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України також
закріплено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

В пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» відзначається, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

При цьому, згідно з приписами ст. 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

У відзиві на позов відповідач
посилається на те, що у зв'язку з
падінням терпів виробництва в
провідних галузях економіки України,
що вплинуло на обсяги перевезення
вантажів, загальний спад
фінансово-економічних показників
товариства, зменшилось отримання
доходів. Також відповідач зазначає, що
товариство забезпечує залізничні
перевезення понад 2-х тисяч
підприємств, в тому числі, які мають
стратегічне значення для держави.
Припинення надходжень вантажів на
адресу підприємств може призвести до
їх зупинки та руйнування основних
виробничих засобів.

Зважаючи на наведене, приймаючи до
уваги факт погашення відповідачем
значної частини суми основного боргу
на момент розгляду справи, суд на
підставі ч. 3 ст. 83 ГПК України зменшує
розмір стягнення з відповідача пені до
1919,26 грн. (50% від нарахованої суми).

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню з
урахуванням зменшення пені (постанова
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р.), а саме: в сумі
11298,48 грн. основного боргу, 1919,26 грн.
пені, 2835,75 грн. інфляційних втрат та 494,94
грн. - 3% річних.

Відповідно Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р., судовий збір у разі зменшення
судом розміру неустойки покладається
на відповідача повністю, без
урахування зменшення неустойки.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
витрати зі сплати судового збору
покладаються на відповідача, оскільки
спір виник внаслідок його неправильних
дій.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «ДТЕК
ДНІПРОЕНЕРГО» ДТЕК ЗАПОРІЗЬКА ТЕС до
Приватного акціонерного товариства
«Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту»
Енергодарська філія, задовольнити
частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту" (02092, м. Київ,
вул. Алма-Атинська, 37, )
Енергодарська філія (71503, м. Енергодар
Запорізької області, вул. Промислова,
98-а, а/с 396, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (69006, м.Запоріжжя,
вул. Добролюбова, 20, )
ДТЕК ЗАПОРІЗЬКА ТЕС (71503, м. Енергодар
Запорізької області, вул. Промислова, 95,
) 11298 (одинадцять тисяч
двісті дев'яносто вісім) грн. 48 коп.
основного боргу, 1919 (одна тисяча
дев'ятнадцять) грн. 26 коп. пені, 2835 (дві
тисячі вісімсот тридцять п'ять) грн. 75
коп. інфляційних втрат, 494 (чотириста
дев'яносто чотири) грн. 94 коп. - 3% річних
та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять
сім) грн. 00 коп. витрат зі сплати
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 04.11.2014 р.