КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р. Справа№ 911/2277/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача - Кур'яти І.В., Крамаренка
Є.В.,

від відповідача 1- не з'явились,

від відповідача 2 - Шпортило Я.І.,

від третьої особи 1 - не з'явились,

від третьої особи 2 - не з'явились,

від третьої особи 3 - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Родовід банк"

на рішення Господарського суду
Київської області від 11.08.2014 року

у справі № 911/2277/14 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Родовід банк"

до 1. Відкритого акціонерного
товариства Банк "БІГ Енергія";

2. Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль"

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: 1. Товариство з
обмеженою відповідальністю "Сорпо
Інвест";

2. Відкрите акціонерне товариство
"Есттерра"

3. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Брокінвестгруп"

про визнання недійсними договорів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 11.08.2014 року у
справі №911/2277/14 відмовлено в
задоволенні позову ПАТ «РОДОВІД БАНК»
(державна частка у статутному фонді -
99,99%) до ВАТ Банк «БІГ Енергія», ДП
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль», за
участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - ТОВ «Сорпо
Інвест», ВАТ «Есттерра», ТОВ
«Брокінвестгруп» про визнання
недійсними договорів:

- про відступлення прав вимоги за
іпотечним договором від 24.02.2010,
укладеного між ВАТ Банк "БІГ Енергія" та
АТ "Родовід банк" та зареєстрованого в
реєстрі за № 604;

- про передачу активів та зобов'язань
ВАТ Банк "БІГ Енергія" та АТ "Родовід
банк" від 24.02.2010, укладеного між ВАТ Банк
"БІГ Енергія" та АТ "Родовід банк";

- строкового банківського вкладу у
національній валюті юридичної особи -
резидента від 24.02.2010 №104.1/03-Д-10,
укладеного між АТ "Родовід банк" та ДП
"МА "Бориспіль".

Суд дійшов висновку про відсутність
факту допущення помилки, наявність
якої може бути підставою визнання
недійсними вказаних договорів.
Наявність помилки позивач доводить
висновком експертизи у кримінальній
справі. Між тим, як зазначено судом,
відповідний висновок не підтверджує
факт невідповідності ринкової
вартості об'єктів іпотеки, зазначеній у
договорі іпотеки, фактичній ринковій
вартості на 01.07.2009 (дата проведення
оцінки іпотеки), оскільки таким
висновком експертизи визначалась
ринкова вартість станом на грудень 2009р.

Крім того, судом відмовлено у прийнятті
до розгляду поданої позивачем заяви
про зміну предмету позову, з посиланням
на те, що поданою заявою позивач не
змінює предмет чи підстави поданого
позову, а фактично доповнює позов новою
вимогою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
товариство «РОДОВІД БАНК» звернулося
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду Київської області
від 11.08.2014 року скасувати та прийняти
нове рішення, яким повністю
задовольнити позовні вимоги у редакції
заяви про зміну предмету позову. Вимоги
та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції не було враховано ту
обставину, що після передачі
товариству «Родовід Банк» від
товариства «Біг Енергія» зобов'язань
по депозиту і його виконанням на
користь ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» з'ясувалось, що земельні
ділянки, що були забезпеченням за
активами за ринковою вартістю на час
укладення договору, були оцінені більш
ніж вдвічі за нижчою ціною ніж вказано
в договорі іпотеки. Таким чином, за
твердженням позивача, правочин було
укладено під впливом помилки щодо
обставин, які мають істотне значення,
що є підставою для визнання договорів
недійсними.

У відзиві на апеляційну скаргу та
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, представник ДП «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» заперечував
проти доводів апелянта, просив суд
відмовити в задоволенні скарги та
залишити без змін оскаржуване рішення
місцевого господарського суду як таке,
що прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представники відповідача 1, третіх осіб
1, 2, 3 в судове засідання апеляційної
інстанції не з'явились, про час і місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлені у письмовій формі належним
чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору. Неявка
представників відповідача 1 та третіх
осіб не перешкоджає розгляду скарги, а
тому постанова приймається за наявними
в справі матеріалами, яких достатньо
для повного розгляду скарги.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши присутніх представників
сторін, колегія суддів апеляційного
господарського суду враховує наступне.

На підставі постанови Національного
банку України від 29.01.2010 №29 «Про
передавання Публічному акціонерному
товариству «Родовід Банк» зобов'язань
Відкритого акціонерного товариства
Банку «БІГ Енергія» перед Державним
підприємством «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» і активу у вигляді вимог за
кредитним договором від 25.12.2009
№01/01-12-2009» ПАТ «Родовід Банк» та ВАТ
Банк «БІГ Енергія» 24.02.2010 уклали
договір про передачу активів та
зобов'язань від товариства Банк «БІГ
Енергія» товариству «Родовід Банк».

Згідно з п. п. 2.1, 3.1 договору про
передачу активів та зобов'язань ВАТ
Банк «БІГ Енергія» передає ПАТ
«Родовід Банк»:

- частину своїх зобов'язань,
встановлених договором банківського
вкладу (депозиту) № 30/10-11-06, переводить
на ПАТ «Родовід Банк» частину свого
боргу за договором банківського вкладу
№ 30/10-11-06, внаслідок чого ПАТ «Родовід
Банк» заміняє ВАТ Банк «БІГ Енергія»,
як зобов'язану сторону у виплаті
підприємству «МА «Бориспіль» суми
вкладу та у зобов'язанні зі сплати
підприємству «МА «Бориспіль»
процентів на суму вкладу, а саме: ПАТ
«Родовід Банк» стає зобов'язаним
здійснити (виконати) замість ВАТ Банк
«БІГ Енергія» обов'язок з виплати ДП
«МА «Бориспіль» суми вкладу у розмірі
102 743 013,69 грн та процентів у розмірі 4 323
651,21 грн;

- усі свої права за кредитним договором
№ 01/01-12-2009 відступає права вимоги до ТОВ
«Сорпо Інвест» за кредитним договором
№ 01/01-12-2009 на користь ПАТ «Родовід
Банк», внаслідок чого ПАТ «Родовід
Банк» заміняє ВАТ Банк «БІГ Енергія»,
як кредитора у наступних зобов'язаннях,
в тому числі, але не виключно: розмір
основного зобов'язання 107 000 000,00 грн,
процентна ставка за користування
кредитними коштами - 19 % річних, що
станом на дату підписання договору
складає 66 664,90 грн, сплата нарахованих
процентів здійснюється в кінці строку
дії кредитного договору, строк
повернення кредитних коштів - 07.06.2010 р.

Згідно з п. 2.5 договору передача ПАТ
«Родовід Банк» зобов'язань за
депозитом та прав вимоги за кредитним
договором здійснюється актами
прийому-передачі зобов'язань, які
підписуються сторонами та
скріплюються їх печатками. Днем
передачі ВАТ Банком «БІГ Енергія» до
ПАТ «Родовід Банк» зобов'язань за
депозитом та прав вимоги за кредитним
договором є день підписання сторонами
акта прийому-передачі зобов'язань за
депозитом та акта про
передавання-приймання прав вимоги за
кредитним договором, укладення
договору про відступлення прав за
договором іпотеки (п. 2.7 договору про
передачу активів та зобов'язань).

На виконання умов вказаного договору
про передачу активів та зобов'язань,
24.02.2010 р. між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та
ПАТ «Родовід Банк» було підписано акт
прийому-передачі документів та
інформації за правами вимоги за
кредитним договором № 01/01-12-2009 від
25.12.2009 р., акт прийому-передачі прав
вимоги, договір про відступлення прав
вимоги за іпотечним договором, акт
приймання-передачі документів до
договору про відступлення прав вимоги
за іпотечним договором, акт
прийому-передачі зобов'язань за
депозитом, акт прийому-передачі
документів та інформації за
зобов'язаннями за договором
банківського вкладу (депозиту) № 30/10-11-06
від 10.11.2006

Також, 24.02.2010 р. між ПАТ «Родовід Банк»
та ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» було укладено договір
строкового банківського вкладу в
національній валюті юридичної
особи-резидента №104.1/03-Д-10 (далі -
договір банківського вкладу).

Відповідно до п. 1.1 вищевказаного
договору банк приймає від вкладника на
строковий депозитний рахунок №
0054 грошові кошти в сумі 107 066 664,90
грн та зобов'язується повернути
вкладникові суму вкладу 02.03.2011 р. і
сплатити нараховані проценти за
вкладом на умовах та в порядку,
встановлених цим договором. При цьому,
як визначено п.2.1 вказаного договору,
зарахування на рахунок здійснюється
відповідно до договору про передачу
активів та зобов'язань, який укладено з
ВАТ Банк «БІГ Енергія».

24.02.2010 товариством «Родовід банк», з
урахуванням передачі активу за
договором про передачу активів та
зобов'язань, оприбутковано 107 066 664,90грн
та в цей же день цю суму наступним
платежем перераховано на рахунок,
відкритий ДП «МА «Бориспіль» для
зарахування вкладу за договором
№104.1/036-Д-10, як це передбачено його п.2.1,
що підтверджується наданою випискою.

Додатковою угодою №1 від 15.03.2010 до
договору банківського вкладу його
сторонами внесені зміни до п.2.7 такого
договору, відповідно до якого
визначено розмір процентів за
користування вкладом - 12%.

Додатковою угодою №2 від 22.07.2010 до
договору банківського вкладу його
сторонами внесені зміни до реквізитів
сторін , а додатковою угодою №3- зміни
до п.4.2, яка регулює відносини сторін
при порушенні зобов'язання з
повернення вкладу у встановлений
строк.

Окрім того, на виконання договору про
передачу активів та зобов'язань, у ПАТ
«Родовід банк» відкриті рахунки ТОВ
«Сорпо Інвест» на яких оприбутковано
відповідно до кредитного договору
№01/01-12-2009 заборгованість за кредитом у
сумі 107 000 000грн та процентами у сумі 66
664,90 грн.

Крім того, 24.02.2010 р. між ВАТ Банком «БІГ
Енергія» (далі - первісний
іпотекодержатель) та ПАТ «Родовід
Банк» (далі - новий іпотекодержатель)
було укладено договір про відступлення
прав вимоги за іпотечним договором,
який зареєстровано в реєстрі за № 604
(далі - договір про відступлення прав
вимоги за іпотечним договором).
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору
первісний іпотекодержатель передає
(відступає), а новий іпотекодержатель
приймає всі права вимоги за договором
іпотеки від 25.12.2009 р., укладеним між ВАТ
Банком «БІГ Енергія» та ВАТ «Есттерра»,
зареєстрованим в реєстрі за № 2838
(надалі - договір іпотеки).

Згідно з п. 1.2 договору про відступлення
прав вимоги за іпотечним договором
новий іпотекодержатель одержує права
замість первісного іпотекодержателя, в
разі невиконання або неналежного
виконання ТОВ «Сорпо Інвест»
визначених іпотечним договором та
кредитним договором зобов'язань,
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок майна, що виступає предметом
іпотечного договору, переважно перед
іншими кредиторами іпотекодавця, у
порядку, визначеному іпотечним
договором та законодавством України.
Як передбачено п. 2.1 договору,
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором, вважається переданим з
моменту підписання сторонами і
нотаріального посвідчення цього
договору та підпису сторонами акту
приймання-передачі прав вимог за
іпотечним договором.

Згідно з договором іпотеки, ВАТ
«Естерра» у забезпечення виконання
зобов'язань ТОВ «Сорпо Інвест» за
кредитним договором (основна сума
кредиту, проценти, пеня, штраф) передав
в іпотеку належні на праві власності
ВАТ «Естерра» земельні ділянки, які
надані для використання під житлову та
громадську забудову площею 12,3965 га та
14,6349 га, які знаходяться за адресою:
Київська обл., с. Петрушки. В силу п.1.4
договору, предмет іпотеки оцінюється
сторонами договору у 124 274 932,70грн, що
дорівнює експертній оцінці. Відповідна
експертна оцінка здійснена ТОВ
«Некос-Ріелті» станом на 01.07.2009р.

АТ «Родовід банк» звертаючись з
позовом просить визнати недійсними
договори:

- від 24.02.2010 про відступлення прав
вимоги за іпотечним договором,
укладеним між ВАТ Банк "БІГ Енергія" та
АТ "Родовід банк" та зареєстрованого в
реєстрі за № 604;

- від 24.02.2010 про передачу активів та
зобов'язань ВАТ Банк "БІГ Енергія" та АТ
"Родовід банк", укладений між ВАТ Банк
"БІГ Енергія" та АТ "Родовід банк";

- від 24.02.2010 №104.1/03-Д-10 строкового
банківського вкладу у національній
валюті юридичної особи - резидента,
укладений між АТ "Родовід банк" та ДП
"МА "Бориспіль", оскільки вони укладені
АТ «Родовід банк» внаслідок помилки
щодо обставин, які мають істотне
значення, щодо дійсної ринкової
вартості предметів іпотеки, які
забезпечували виконання зобов'язань за
кредитним договором №01/01-12-209 від 25.12.2008,
що укладено між ВАТ Банк "БІГ Енергія"
та ТОВ "Сорпо Інвест".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, доводячи
невідповідність ринкової вартості
об'єктів іпотеки, зазначеної в договорі
іпотеки, фактичній, а отже, і наявність
помилки позивач зазначає, що із
висновку судової будівельно-технічної
експертизи КНДІСЕ у кримінальній
справі № 49-3117 вбачається, що в звіті про
оцінку суб'єкта оціночної діяльності
ТОВ «Некос - Ріелті», який було
покладено в основу при визначенні
вартості предметів іпотеки -
зазначених земельних ділянок при
укладенні договору іпотеки, ринкова
вартість земельних ділянок - предметів
іпотеки була завищена більш як вдвічі.

Крім того, позивач вказує, що його
витрати зі сплати депозитних коштів
товариству "МА "Бориспіль" за депозитом,
фактично мали бути компенсовані
коштами, отриманими за рахунок
повернення кредитних коштів від ТОВ
"Сорпо Інвест", а тому якби позивачу
було відомо про дійсну ринкову
вартість земельних ділянок-предметів
іпотеки, ним би не було укладено спірні
у даній справі договори.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог
посилаючись на те, що висновок судової
будівельно-технічної експертизи
КНДІСЕ у кримінальній справі № 49-3117 не
підтверджує факт невідповідності
ринкової вартості об'єктів іпотеки,
зазначений у договорі іпотеки,
фактичній ринковій вартості на 01.07.2009 -
дату, на яку проведена оцінка, оскільки
звіт ТОВ «Некос - Ріелті», наданий
станом на 01.07.2009 року, а експертизою
визначалась ринкова вартість станом на
грудень 2009 року. Суд також зазначив, що
розслідування у кримінальній справі ще
не закінчено і відповідному висновку
судової експертизи не надана оцінка в
установленому порядку компетентною
особою. При цьому, під час
розслідування кримінальної справи
може призначатись повторна або
додаткові експертизи, висновки яких
можуть спростовувати надані висновки
первісної експертизи або уточнювати
такі висновки. Із зазначених міркувань
суд першої інстанції дійшов рішення, що
на даний час відсутні підстави вважати
відповідний висновок судової
експертизи таким, що беззаперечно
підтверджує наявність певного факту,
зокрема, невідповідності ринкової
вартості, визначеній у договорі
іпотеки, фактичній ринковій вартості
об'єктів іпотеки на певну дату, а тому є
не підтвердженою обставина, яка на
думку позивача є істотною і щодо якої,
як вказує позивач, він помилявся,
укладаючи спірні договори.

Крім того, суд відмовив у прийнятті до
розгляду заяви про зміну предмету
позову, в якій позивач просив стягнути
отримані відповідачем-2 кошти за
спірним договором вкладу, на тій
підставі, що поданою заявою позивач не
змінює ані предмет, ані підстави
поданого позову, а фактично доповнює
позов новою вимогою, яка раніше ним не
заявлялись, яка може бути предметом
розгляду за новим позовом у загальному
порядку.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду з
даними висновками суду першої
інстанції погодитись не може, з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою,
п'ятою та шостою статті 203 Цивільного
кодексу України, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Згідно п. 3.9 Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" під помилкою слід розуміти
таке неправильне сприйняття стороною
правочину предмета чи інших істотних
умов останнього, що вплинуло на її
волевиявлення, за відсутності якого
можна вважати, що правочин не було б
вчинено. Помилка повинна мати істотне
значення, зачіпати природу правочину
або такі якості його предмета, які
значно знижують можливість його
використання за призначенням. При
цьому істотною вважається така
помилка, наслідки якої неможливо
усунути або їх усунення вимагає
значних витрат від особи, що
помилилася, - з урахуванням її
майнового становища, характеру
діяльності тощо. Обставини, з приводу
яких помилилася особа, мають бути
наявними на час вчинення правочину.

Умовами Договору про передачу активів
та зобов'язань ВАТ Банк «БІГ Енергія»
(п.2.7.3, п. 3.13.2) передбачено що днем
передачі ВАТ «Банк «БІГ Енергія»
публічному акціонерному товариству
«РОДОВІД БАНК» (та відповідно днем
прийняття АТ «РОДОВІД БАНК»)
зобов'язань за депозитом та днем
переходу у власність АТ «РОДОВІД БАНК»
(відступлення АТ «РОДОВІД БАНК») прав
вимоги за Кредитним договором №
01/01-12-2009 є день укладення договору про
відступлення прав за договором
іпотеки. Таким чином, укладення
оспорюваного договору про передачу
активів та зобов'язань ВАТ Банк «БІГ
Енергія» сторони ставили в залежність
від укладення договору про
відступлення прав за договором
іпотеки, з чого вбачається, що сторони
при укладенні спірних договорів
надавали істотного значення земельним
ділянкам - предметам іпотеки за
договором іпотеки, а відповідно й
ринковій вартості останніх як тій
властивості земельних ділянок, що
визначає їх цінність. Отже, дійсна
ринкова вартість предметів іпотеки -
обставина, яка мала істотне значення
при укладенні спірних по даній справі
договорів.

З метою визначення вартості земельних
ділянок проводиться експертна грошова
оцінка земельних ділянок та прав на
них. Експертна грошова оцінка
земельних ділянок використовується
при здійсненні цивільно-правових угод
щодо земельних ділянок та прав на них
(ч.6, 7 ст. 5 Закону України «Про оцінку
земель»).

У відповідності до п. 3 Методики
експертної грошової оцінки земельних
ділянок, затвердженої Постановою
Кабінету Міністрів України від 11
жовтня 2002 р. N 1531, експертна грошова
оцінка передбачає визначення ринкової
(імовірної ціни продажу на ринку) або
іншого виду вартості об'єкта оцінки
(заставна, страхова, для
бухгалтерського обліку тощо), за яку
він може бути проданий (придбаний) або
іншим чином відчужений на дату оцінки
відповідно до умов угоди.

Згідно до п. 3.1 Порядку проведення
експертної грошової оцінки земельних
ділянок, затвердженого наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах від 9 січня 2003 р. N 2,
результати роботи з оцінки
оформляються у вигляді письмового
документа - звіту про оцінку, - що
містить висновок про вартість об'єкта
оцінки, розкриває зміст проведених
процедур та використаної
нормативно-правової бази з оцінки
земельних ділянок. Звіт підписується
оцінювачами, які безпосередньо
проводили оцінку, і скріплюється
печаткою та підписом керівника
суб'єкта оціночної діяльності.

У п. 1.4. договору іпотеки передбачено, що
предмет іпотеки оцінюється сторонами
цього договору в 124 274 932, 70 (сто двадцять
чотири мільйони двісті сімдесят чотири
тисячі дев'ятсот тридцять дві) гривні 70
коп., що дорівнює експертній оцінці.
Земельна ділянка-1 (кадастровий номер
:03:002:0022) оцінюється сторонами
цього договору в 56 992 024,21 (п'ятдесят
шість мільйонів дев'ятсот дев'яносто
дві тисячі двадцять чотири) гривні 21
коп., а Земельна ділянка-2 (кадастровий
номер :03:002:0023) - в 67 282 908,49
(шістдесят сім мільйонів двісті
вісімдесят дві тисячі дев'ятсот вісім)
гривень 49 коп.

Відповідно до звіту про оцінку, наданий
ТОВ «Некос- Ріелті», який покладений в
основу при визначенні вартості
предметів іпотеки - зазначених
земельних ділянок при укладенні
договору іпотеки, ринкова вартість
відповідних земельних ділянок станом
на 01.07.2009 становила:

- земельної ділянки площею 14,6349 га
(кадастровий номер :03:002:0023) - 67 282
908,49 грн;

- земельної ділянки площею 12,3965 га
(кадастровий номер :03:002:0022) - 56 992
024,21 грн.

Разом з тим, постановою слідчого
Генеральної прокуратури від 07.05.2012 у
кримінальній справі № 49-3117 призначено
судово-будівельну експертизу,
проведення якої доручено експертам
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України, на
вирішення якої поставлено питання про
ринкову вартість земельних ділянок
станом на грудень 2009 року, які передані
в іпотеку відповідно до вказаного
договору іпотеки, укладеного 25 грудня
2009 року.

Відповідно до висновку № 5208/5209/12-42 від
02.11.2012 судової будівельно-технічної
експертизи, який надано Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз, ринкова вартість земельних
ділянок, розташованих у с. Петрушки
Києво-Святошинського району Київської
області на грудень 2009 року становила:

- земельної ділянки площею 14,6349 га
(кадастровий номер :03:002:0023) - 30 721 582
грн;

- земельної ділянки площею 12,3965 га
(кадастровий номер :03:002:0022) - 26 022 733
грн.

Таким чином, висновком судової
експертизи у кримінальній справі №
49-3117 встановлено, що станом на грудень
2009 року (а договір іпотеки було
укладено 25 грудня 2009 року) ринкова
вартість земельних ділянок - предметів
іпотеки становила загалом - 56 744 315 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Закону України «Про
оцінку земель» експертна грошова
оцінка земельних ділянок проводиться
суб'єктами оціночної діяльності у
сфері оцінки земель відповідно до
вимог цього Закону, Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав і
професійну оціночну діяльність в
Україні", а також інших
нормативно-правових актів та державних
стандартів, норм і правил.

Відповідно до п. 3.4 Порядку проведення
експертної грошової оцінки земельних
ділянок, затвердженого наказом
Державного комітету України по
земельних ресурсах від 9 січня 2003 р. N 2,
зокрема у редакції чинній на дату
проведення оцінки ТОВ «Некос- Ріелті»,
термін чинності звіту становить один
рік з дати оцінки.

Таким чином, звіт про оцінку ТОВ
«Некос-Ріелті», проведений на дату
оцінки 01.07.2009, діяв на дату укладення
договору іпотеки від 25.12.2009р., а також на
дату укладення спірних договорів,
24.02.2010: договору про відступлення прав
вимоги за іпотечним договором,
договору про передачу активів та
зобов'язань, договору банківського
вкладу.

А тому помилковим є висновок суду
першої інстанції що висновок КНДІСЕ не
підтверджує факт невідповідності
ринкової вартості об'єктів іпотеки,
зазначений у договорі іпотеки,
фактичній ринковій вартості на 01.07.2009 -
дату, на яку проведена оцінка, оскільки
звіт ТОВ «Некос - Ріелті», наданий
станом на 01.07.2009 року, а експертизою
визначалась ринкова вартість станом на
грудень 2009 року.

Критично сприймаються колегією суддів
доводи ТОВ «Брокінвестгруп» про
необхідність замовлення позивачем і
проведення іншої оцінки перед
укладенням спірних договорів, адже з
огляду на термін дії звіту про оцінку
земельних ділянок, а також на
проведення оцінки земельних ділянок
оцінювачами, сертифікованими у порядку
визначеному Законом України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні», у сторін на момент укладення
спірних договорів не було підстав не
довіряти звіту про оцінку земельних
ділянок, наданому ТОВ «Некос - Ріелті»,
що є істотною обставиною у визначенні
наявності помилки, як підстави у
визнанні недійсності договорів.

За таких обставин колегія суддів
вважає доведеним факт невідповідності
ринкової вартості земельних ділянок
предметів іпотеки, вказаної в договорі
іпотеки, їх дійсній ринковій вартості
станом на дату укладення договору
іпотеки та оспорюваних у справі
договорів, а відповідно і факт
невірного сприйняття позивачем
дійсної ринкової вартості
земельних-ділянок - предметів іпотеки
при укладенні спірних договорів. При
цьому, завищення у звіті ТОВ
«Некос-Ріелті» та договорі іпотеки
ринкової вартості земельних ділянок
більш як вдвічі є істотним завищенням.

Відхиляються як необґрунтовані доводи
ДП «МА «Бориспіль» про те, що висновок
КНДІСЕ датований 02.11.2012, а тому
обставина, на яку посилається позивач,
не існувала на момент укладення
оспорюваних договорів, адже у висновку
здійснена оцінка ринкової вартості
предметів іпотеки станом на грудень 2009
року, а значить з урахування терміну
дії звіту про оцінку земель ТОВ «Некос -
Ріелті», обставина невідповідності
ринкової вартості земельних ділянок
існувала станом на дату укладення
договору іпотеки та на дату укладення
спірних договорів.

Так само відхиляються доводи ДП «МА
«Бориспіль» про те, що позивачу мало
бути відомо про дійсну ринкову
вартість, адже йому було передано всі
документи щодо земельних ділянок. На
підставі матеріалів справи та пояснень
представників сторін судом
встановлено, що при укладенні спірних
договорів ВАТ Банк «БІГ Енергія» було
передано АТ «Родовід Банк» звіт про
оцінку земель ТОВ «Некос - Ріелті» та
договір іпотеки, в яких була визначена
ринкова вартість земельних ділянок у
загальному розмірі 124 274 932, 70 грн. Судову
будівельно-технічну експертизу, якою
встановлено дійсну ринкову вартість
земельних ділянок-предметів іпотеки
було проведено у 2012 році (висновок
КНДІСЕ від 02.11.2012), а тому позивачу не
могло бути відомо про невідповідність
визначеної у договорі іпотеки ринкової
вартості предметів іпотеки дійсній
ринковій вартості.

Із таких самих міркувань задоволенню
не підлягає заява ДП «МА «Бориспіль»
про застосування строків позовної
давності до вимог про визнання
недійсними договорів. За вимогами про
визнання правочинів недійсними
перебіг позовної давності починається
не з дня укладення правочинів, а за
загальним правилом, встановленим ч.1 ст.
261 ЦК України, від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. Аналогічна позиція
міститься у п. 2.8 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 N 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними".

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
гіпотетичної можливості призначення
під час розслідування кримінальної
справи повторної або додаткової
експертизи, висновки яких можуть
спростовувати надані висновки
первісної експертизи або уточнювати
такі висновки. Разом з тим, ні суд
першої інстанції, ні сторони не навели
жодних обґрунтувананих доводів, які б
ставили під сумнів правильність
висновку №5208/5209/12-42 від 02.11.2012 судової
будівельно-технічної експертизи
КНДІСЕ .

Неправильним є висновок суду першої
інстанції і про необхідність оцінки
висновку № 5208/5209/12-42 від 02.11.2012 судової
будівельно-технічної експертизи
компетентною особою у кримінальній
справі. Не може бути відхилено цей
доказ лише з міркувань проведення
судової експертизи в рамках
кримінальної справи, а не
безпосередньо у даній справі.

Так, висновок КНДІСЕ № 5208/5209/12-42 від
02.11.2012 виконано у порядку,
передбаченому Законом України «Про
судову експертизу», Інструкцією про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень та
Науково-методичних рекомендацій з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затверджених наказом
Міністерства юстиції України від 08.10.1998
№ 53/5, експертів попереджено про
кримінальну відповідальність за
надання завідомо неправдивого
висновку за ст. 384 КК України. За таких
обставин, у суду наявні підстави для
самостійної оцінки цього доказу в
межах даної справи, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, як
того вимагає ст. 43 ГПК України.

Не погоджується колегія суддів і з
відмовою суду першої інстанції у
прийнятті до розгляду заяви про зміну
предмету позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України до
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

При цьому, під предметом позову
розуміється певна матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої позивач просить прийняти
судове рішення. Підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає
зміну вимоги, з якою позивач звернувся
до відповідача, а зміна підстав позову -
це зміна обставин, на яких ґрунтується
вимога позивача.

Як вбачається зі змісту заяви про зміну
предмету позову позивач не доповнював
позов новою вимогою, як помилково
вважав суд першої інстанції, а вимогу
про визнання недійсним договору
банківського вкладу змінив на вимогу
про визнання недійсним договору
банківського вкладу та застосування
наслідків недійсності за ним, а саме
стягнення сплачених за договором
коштів, оскільки вимога про
застосування наслідків недійсності
договору є похідною і нерозривно
пов'язаною із вимогою про визнання
недійсним договору.

Відповідно до п. 3.11 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18, на яку вказує суд першої
інстанції, збільшено (чи зменшено) може
бути лише розмір вимог майнового
характеру. Якщо в заяві позивача
йдеться про збільшення розміру
немайнових вимог (наприклад, про
визнання недійсним ще одного акта крім
того, стосовно якого відповідну вимогу
вже заявлено), то фактично також
йдеться про подання іншого позову.
Натомість позивач не доповнював позов
вимогою про визнання недійсним ще
одного правочину крім тих, які вже було
заявлено. Заявлення вимоги про
застосування наслідків недійсності
правочину, вимога про визнання
недійсним якого вже поставлена по
справі, не призводить до зміни підстав
позову та необхідності дослідження
нових доказів як це мало б місце при
доповненні позову новою вимогою, а тому
невірним є висновок суду першої
інстанції про доповнення в заяві про
зміну предмету позову від 11.08.2014 позову
новою вимогою.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку,
відмовляючи у прийнятті до розгляду
заяви про зміну предмету позову та
відмовляючи в позові АТ «Родовід Банк».

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України" якщо у
процесі перегляду справи апеляційним
господарським судом буде встановлено,
що суд першої інстанції, приймаючи
процесуальний акт, неправомірно
відмовив у задоволенні частини
позовних вимог, або припинив
провадження чи залишив без розгляду
позов у певній частині, або ж не
розглянув одну чи кілька заявлених
вимог, у тому числі в зв'язку з
неправомірною відмовою в прийнятті
зустрічної позовної заяви тощо, суд
апеляційної інстанції повинен
самостійно усунути відповідне
порушення. Зважаючи на неправомірну
відмову у прийнятті до розгляду судом
першої інстанції подана позивачем до
початку розгляду справи по суті заява
про зміну предмету позову від 11.08.2014
підлягає розгляду по суті судом
апеляційної інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про доведеність
позовних вимог про визнання недійсними
договорів, то підлягає задоволенню і
заявлена вимога про застосування
наслідків недійсності договору
банківського вкладу.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у
разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину.

У відповідності до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України
положення цієї глави застосовуються
також до вимог про повернення
виконаного за недійсним правочином.

Крім вищезазначених правових підстав
колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що відповідно до
статей 215 та 216 ЦК України вимога про
визнання оспорюваного правочину
недійсним та про застосування
наслідків його недійсності, а також
вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути заявлена як однією із сторін
правочину так і іншою особою, права та
законні інтереси якої порушено.

Поруч із цим, за змістом ст. 216 ЦК
України та виходячи із загальних засад
цивільного законодавства суд
застосовує з власної ініціативи
реституцію як наслідок недійсності
оспорюваного правочину. Інші наслідки
недійсності оспорюваного правочину
(відшкодування збитків, моральної
шкоди тощо) суд розглядає на засадах
диспозитивності цивільного
судочинства (ч. 3 п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009
«Про судову практику розгляду
цівільних справ про визнання
правочинів недійсними».

Із матеріалів справи вбачається та
підтверджено представниками сторін, що
за договором банківського вкладу ДП
«МА «Бориспіль» було отримано від АТ
«РОДОВІД БАНК» 120 301 864, 67 (сто двадцять
мільйонів триста одна тисяча вісімсот
шістдесят чотири гривні 67 коп.).

При цьому, і вклад у розмірі 107 066 664, 90
(сто сім мільйонів шістдесят шість
тисяч шістсот шістдесят чотири гривні
90 копійок), і проценти у розмірі 13 235 199, 77
грн. (тринадцять мільйонів двісті
тридцять п'ять тисяч сто дев'яносто
дев'ять гривень 77 коп.) було виплачено
АТ «РОДОВІД БАНК» за рахунок власних
коштів, адже ДП «МА «Бориспіль» вклад
на депозитний рахунок до АТ «РОДОВІД
БАНК» не вносив. Пунктом 2.1 договору
банківського вкладу було визначено, що
зарахування на рахунок здійснюється
відповідно до договору про передачу
активів та зобов'язань, який укладено з
ВАТ Банк «БІГ Енергія». В свою чергу
договір про передачу активів та
зобов'язань передбачав передачу до АТ
«РОДОВІД БАНК» зобов'язань за
договором банківського вкладу ДП «МА
«Бориспіль» на загальну суму 107 066 664, 90
грн. та активу на рівнозначну суму 107 066
664, 90 грн., прав вимоги за кредитним
договором № 01/01-12-2009 від 25.12.2009,
укладеним з ТОВ «Сорпо Інвест».

Відповідно до п. 7.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" оскільки
майно боржника, на яке може бути
звернуто стягнення, визначається
державним виконавцем у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження", господарський
суд у своєму наказі не зобов'язаний
зазначати конкретне майно, а має
вмістити в ньому лише вказівку про
звернення стягнення на майно у сумі, що
підлягає стягненню за рішенням
господарського суду. Наведене не
виключає права господарського суду з
метою захисту у найбільш ефективний та
справедливий спосіб порушених
відповідачем майнових прав позивача
зазначити у виданому ним наказі й
конкретне майно відповідача, на яке
слід звернути стягнення, якщо в
розпорядженні суду є достовірні дані
про його наявність у відповідача.

Оскільки грошові кошти у розмірі 120 301
864, 67 (сто двадцять мільйонів триста
одна тисяча вісімсот шістдесят чотири
гривні 67 коп.) були перераховані АТ
«РОДОВІД БАНК» на поточний рахунок ДП
«МА «Бориспіль» № 1494 в АТ
«РОДОВІД БАНК», МФО 321712, і як
підтверджено матеріалами справи та
сторонами на час розгляду даної справи
(18.07.2014) на рахунку перебуває 112 327 279, 56
грн. (виписка по рахунку
№ 1494 станом на 18.07.2014), то при
застосуванні реституції за спірним
договором банківського вкладу, суд
вважає правомірним стягнути з ДП «МА
«Бориспіль» 120 301 864, 67 (сто двадцять
мільйонів триста одна тисяча вісімсот
шістдесят чотири гривні 67 коп.) зокрема
з поточного рахунку № 1494 в АТ
«РОДОВІД БАНК», МФО 321712.

Крім того, договором № 1494.1
банківського мультивалютного рахунку
від 11.03.2010, згідно якого здійснюється
розрахунково-касове обслуговування
поточного рахунку № 1494 в АТ
«РОДОВІД БАНК» (п.7.5), а також договором
строкового банківського вкладу в
національній валюті юридичної особи -
резидента від 24.02.2010 (п. 5.5) передбачено
право позивача на договірне списання
коштів за зобов'язаннями відповідача-2.
Отже, найбільш ефективним та
справедливим способом виконання
рішення суду про задоволення позовних
вимог про застосування наслідків
недійсності договору строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи - резидента від
24.02.2010, стягнення з ДП «МА «Бориспіль»
безпідставно набутих коштів у розмірі
120 301 864, 67 грн., є договірне списання
коштів позивачем з поточного рахунку
ДП «МА «Бориспіль» № 1494 в АТ
«РОДОВІД БАНК», МФО 321712.

Доводи ДП «МА «Бориспіль» про фактичне
звернення стягнення позивачем на
земельні ділянки - предмети іпотеки в
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 01/01-12-2009 від
25.12.2009 згідно рішення господарського
суду м. Києва від 09.04.2012 у справі № 09.04.2012
не відповідають дійсності. Випискою по
позичковому рахунку №0090, яка
знаходиться в матеріалах справи,
спростовуються доводи відповідача про
надходження будь-яких коштів в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № 01/01-12-2009 від 25.12.2009. За
поясненнями представника позивача
рішення господарського суду м. Києва
від 09.04.2012 у справі № 09.04.2012 знаходиться
на примусовому виконанні, однак на час
розгляду спору не виконано і жодних
коштів позивач в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 01/01-12-2009 від 25.12.2009 не отримував,
доказів протилежного відповідачем не
надано.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
вважає справедливим, після визнання
недійсними спірних договорів,
повернення ДП "МА "Бориспіль" як
кредитора у правовідносинах з
попередніми боржниками, враховуючи і
наявність земельних ділянок в
розумінні іпотеки та дійшла висновку
що доводи позивача є обґрунтованими,
підтверджуються належними та
достатніми доказами, наявними в
матеріалах справи, а отже, позовні
вимоги з урахуванням заяви про зміну
предмету позову підлягають
задоволенню на підставі ст.ст. 203, 215, 216,
229, 1212 Цивільного кодексу України.

Обставини, викладені Публічним
акціонерним товариством «РОДОВІД
БАНК» в апеляційній скарзі, знайшли
своє підтвердження під час розгляду
даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду Київської
області від 11.08.2014 року по справі №
911/2277/14 прийнято внаслідок неповного
з'ясування судом першої інстанції
обставин справи, з порушенням норм
права, у зв'язку з чим апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» підлягає задоволенню, а
оскаржуване рішення - скасуванню, з
прийняттям нового рішення про
задоволення позовних вимог з
урахуванням заяви про зміну предмету
позову.

У зв'язку з задоволенням апеляційної
скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 99, 101-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду
Київської області від 11.08.2014 року у
справі № 911/2277/14 скасувати та прийняти
нове рішення.

2. Позов Публічного акціонерного
товариства «РОДОВІД БАНК»
задовольнити повністю.

3. Визнати недійсним Договір про
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором від 24.02.2010 р., укладений між
Відкритим акціонерним товариством
Банк "БІГ Енергія" та Публічним
акціонерним товариством "РОДОВІД БАНК",
зареєстрований в реєстрі за № 604.

4. Визнати недійсним Договір про
передачу активів та зобов'язань ВАТ
Банк «БІГ Енергія» від 24.02.2010 р.,
укладений між Відкритим акціонерним
товариством Банк «БІГ Енергія» та
Публічним акціонерним товариством
«РОДОВІД БАНК».

5. Визнати недійсним Договір строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи - резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010 р., укладений між
Публічним акціонерним товариством
«РОДОВІД БАНК» та Державним
підприємством «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль».

6. Стягнути з Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
(ідентифікаційний код: 20572069) на користь
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» (ідентифікаційний код:
14349442) грошові кошти у загальному
розмірі 120 301 864 (сто двадцять мільйонів
триста одна тисяча вісімсот шістдесят
чотири) грн. 67 коп., з поточного рахунку
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» № 1494 в
Публічному акціонерному товаристві
«РОДОВІД БАНК», МФО 321712, в тому числі
шляхом здійснення договірного
списання коштів Публічним акціонерним
товариством «РОДОВІД БАНК», а у випадку
недостатності коштів - з будь-яких
інших рахунків Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» та за рахунок іншого
рухомого та нерухомого майна
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль», виявлених
державним виконавцем під час виконання
рішення.

7. Стягнути з Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
(ідентифікаційний код: 20572069) на користь
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» (ідентифікаційний код:
14349442) 76734 (сімдесят шість тисяч сімсот
тридцять чотири)грн. 00коп. судового
збору за подання позовної заяви та 38367
(тридцять вісім тисяч триста шістдесят
сім) грн. 00 коп. судового збору за
подання апеляційної скарги.

8. Видачу наказів на виконання даної
постанови доручити Господарському
суду Київської області.

9. Матеріали справи № 911/2277/14 повернути
до Господарського суду Київської
області.

Повний текст постанови складено:
12.11.2014

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко