ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2014 року Справа №
912/2363/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В.
(доповідач),

суддів: Антоніка С.Г., Чохи Л.В.,

при секретарі судового засідання
Малик С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Букоємський Р.В.
представник, довіреність №14-138 від
13.05.14;

від відповідача: Петров А.О.,
представник, довіреність №117 від 21.10.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" та спільного
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Світловодськпобут"
на рішення господарського суду
Кіровоградської області від 16.09.2014р. у
справі №912/2363/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: спільного підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю "Світловодськпобут"

про стягнення 7 252 264,94 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 16.09.2014р. у
справі № 912/2363/14 (суддя Макаренко Т.В.)
позов задоволено частково. Стягнуто з
спільного підприємства товариства з
обмеженою відповідальністю
"Світловодськпобут" на користь
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" боргу в сумі 6 431 014,15
грн; втрат від інфляційних процесів у
сумі 80 471,75 грн; пені в сумі 295 773,81 грн;
три відсотка річних в сумі 149 045,87 грн,
всього 6 956 305,58 грн, а також судовий збір
в сумі 69791,4 грн.

Не погодившись з даним рішенням,
позивач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
скасувати в частині зменшення розміру
пені на 295773,80грн. та прийняти в цій
частині нове рішення, яким
задовольнити вказані позовні вимоги.

Посилається на те, що в
оскаржуваному рішенні в частині
зменшення пені місцевий господарський
суд не врахував доводи позивача, не
зазначивши мотивів такого
неврахування, чим порушив вимоги ст. 4-2,
43, 84 ГПК України, що призвело до
прийняття неправильного рішення. Також
позивач у апеляційній скарзі зазначив,
що господарський суд повинен оцінити,
чи є винятковим випадок при вирішенні
питання про зменшення розміру
неустойки, виходячи з інтересів сторін,
які заслуговують на увагу.

Скаржник стверджує, що внаслідок
недоотримання та несвоєчасного
проведення розрахунків за спожитий
природний газ позивач змушений
залучати комерційні кредити за
ринковими відсотковими ставками та
загальна суму заявлених до стягнення
пені, 3% річних, інфляційних не
компенсує повністю збитків від сплати
відсотків за комерційними кредитами.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу просить рішення господарського
суду в оскаржуваній позивачем частині
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Також на адресу
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду надійшла
апеляційна скарга спільного
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Світловодськпобут"
(далі СП ТОВ «Світловодськпобут»), в
якій відповідач просив скасувати
прийняте господарським судом рішення
від 16.09.2014р. частково, в частині відмови
в задоволені клопотання про
розстрочення виконання рішення суду на
24 місяці, вважає, що в цій частині
рішення суду прийнято з порушенням
норм матеріального права. При цьому,
посилається на те, що тяжкий фінансовий
стан утворився не з його вини, а в силу
об'єктивних незалежних від нього
причин і ці причини, на думку
відповідача, є виключними обставинами.

В судовому засіданні 05.11.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
28.12.2012 між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (далі -
продавець) та спільним підприємством
товариства з обмеженою
відповідальністю "Світловодськпобут"
(далі - покупець) укладено договір №
13/3575-БО-18 на купівлю-продаж природного
газу (далі - Договір).

За умовами даного Договору, продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у 2013 році природний газ, для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами, а
покупець зобов'язується приймати та
оплатити газ на умовах цього Договору
(п.п. 1.1., 1.2 Договору).

У п. 2.1. Договору сторони визначилися, що
продавець передає покупцеві з 01 січня
2013 року по 31 грудня 2013 газ обсягом до
4560,00 тис. куб.м.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що
продавець передає покупцю газ у
пунктах приймання - передачі газу на
вхідній запірній/відключаючій
арматурі покупця. Право власності на
газ переходить від продавця до покупця
в пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
покупець несе всі ризики і приймає на
себе всю відповідальність, пов'язану з
правом власності на газ.

Розділом 5 Договору сторони узгодили
ціну газу.

Так, відповідно до п.п. 5.1.- 5.5. Договору,
ціна (граничний рівень ціни) на
природний газ та послуги з його
транспортування встановлюються НКРЕ;
ціна за 1000 куб. м. природного газу
становить 3 509,00 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ
2% та податку на додану вартість за
ставкою - 20%. Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 305,60 грн, ПДВ - 20% - 61,12
грн, всього з ПДВ - 366,72 грн. До сплати за
1000 куб. м. природного газу - 3 3884,78 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 776,96 грн, всього з ПДВ -
4661,74 грн. Загальна вартість цього
Договору на дату укладання становить
17716927,69 грн, крім того ПДВ - 3543403,78 грн,
разом з ПДВ - 21260331,47 грн.

Пунктом 5.3. Договору визначено, що у
разі зміни НКРЕ ціни на природний газ
або тарифів на транспортування,
розподіл і постачання вони є
обов'язковими для сторін за цим
договором з моменту введення їх в дію.

Згідно п. 6.1. Договору, оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Також сторони в п. 6.3 Договору
домовилися, що в платіжних дорученнях
покупець повинен обов'язково зазначати
номер договору, дату його підписання та
призначення платежу, без зазначення
періоду за який здійснюється оплата. За
наявності заборгованості у покупця за
цим Договором продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
покупця, як погашення заборгованості
за газ, поставлений в минулі періоди по
цьому Договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.

Цей Договір набирає чинності з
дати його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін і діє в
частині реалізації газу до 31 грудня 2013
року, а в частині проведення
розрахунків - до їх повного здійснення
(п. 11.1. Договору).

19.08.2013 сторонами укладено Додаткову
угоду № 1 до Договору, відповідно до
якої з 01 липня 2013 викладено п. 5.2. ст. 5.5
Договору у наступній редакції:

"Ціна за 1000 куб. м. природного газу
становить 3459,00 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ
2% та податку на додану вартість за
ставкою - 20%. Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 295,60 грн, ПДВ - 20% - 59,12
грн, всього з ПДВ - 354,72 грн. До сплати за
1000 куб. м. природного газу - 3823,78 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 746,76 грн, всього з ПДВ -
4588,54 грн.

5.5. Загальна сума вартості
природного газу за цим договором
складається із сум вартості місячних
поставок газу."

Позивач, на виконання умов
договору, в період з січня по грудень
2013 передав відповідачу природний газ
на загальну суму 17580463,28грн, що
підтверджується актами
передачі-приймання природного газу
(а.с. 13-20).

Відповідач, в порушення умов договору,
за поставлений природний газ
розрахувався частково, внаслідок чого
у нього виникла заборгованість перед
позивачем в сумі 6431014,15грн.

Оскільки відповідачем умови договору
щодо сплати отриманого природного газу
виконані несвоєчасно, позивач, окрім
основного боргу, звернувся до суду з
позовними вимогами про стягнення з
відповідача інфляційних втрат в сумі
80657,31грн., 3% річних в сумі 149045,87грн. та
591547,61грн. пені.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов`язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Оскільки відповідачем не надано
доказів здійснення своєчасного
розрахунку за поставлений газ,
висновки суду про стягнення боргу в
сумі 6431014,15грн. ґрунтуються на
матеріалах справи та відповідають
приписам ст.526 ЦК України, ст.173,193 ГК
України та умовам договору.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора повинен сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач надав розрахунок 3% річних
за період з 14.02.2013р. по 17.07.2014р. в сумі
149045,87грн.

Вказаний розрахунок перевірено
колегією суддів та визнано
обґрунтованим, а тому господарським
судом обґрунтовано стягнуто з
відповідача 3% річних в сумі 149045,87грн.

Також господарським судом було
правомірно перераховано суму, на яку
збільшився борг з урахуванням
встановленого індексу інфляції за
зобов'язаннями лютий-грудень 2013р., які
нараховано за період березень
2013р.-лютий 2014р. та обґрунтовано
задоволено позовні вимоги в цій
частині частково, в сумі 80471,75грн.

Відповідно до пункту 7.2. Договору у разі
невиконання покупцем умов п. 6.1. цього
Договору, останній у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Згідно ч.2 ст.343 Господарського
кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Позивачем нарахована та заявлена до
стягнення пеня за загальний період
заборгованості у сумі 591547,61 грн.

Вказаний розрахунок є правомірним, але,
як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем під час розгляду справи
судом першої інстанції було подано
заяву про зменшення розміру штрафних
санкцій у вигляді пені до 10% від
заявленої суми.

Вказане клопотання мотивовано тим,
що заборгованість з оплати вартості
поставленого газу виникла внаслідок
заборгованості держави з виплати
відповідачу субвенцій з різниці в
тарифах, а також у зв'язку з
несвоєчасною сплатою споживачами
вартості централізованого опалення.
Відповідач вказує на те, що являється
єдиним спеціалізованим
підприємством по виробництву та
постачанню теплової енергії в м.
Світловодськ, а тому стягнення
штрафних санкцій у заявленому розмірі
негативно вплине на виробничу
діяльність відповідача по
забезпеченню тепловою енергією як
населення міста, так і юридичних осіб,
включаючи заклади охорони здоров'я,
освіти, дитячих садків.

У відповідності до ст. 233
Господарського кодексу України у разі
якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але
й інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України надає
право суду у виняткових випадках
зменшувати розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається,
що зменшення розміру заявленої до
стягнення пені та штрафу є правом суду,
а за відсутності переліку таких
виняткових обставин, господарський
суд, оцінивши надані сторонами докази
та обставини справи у їх сукупності, на
власний розсуд вирішує питання про
наявність або відсутність у кожному
конкретному випадку обставин, за яких
можливе зменшення неустойки.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постановах від 19 січня 2011р. №
10/224-10 та № 12/63 і постанови ВГСУ від
29.11.2012р. у справах № 18/5005/4976/2012,
37/5005/5346/2012, у постанові ВГСУ від 02.07.2014р.
№904/10100/13.

Відповідно до підпункту 3.17.4.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. (із змін. і доп.) "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції "
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Зменшуючи заявлену до стягнення
пеню до 50 % від заявленої до стягнення
суми, господарським судом обґрунтовано
було взято до уваги те, що
заборгованість з оплати вартості
поставленого газу виникла внаслідок
заборгованості держави з виплати
відповідачу субвенцій з різниці в
тарифах, а також у зв'язку з
несвоєчасною сплатою споживачами
вартості централізованого опалення.
Відповідач є єдиним спеціалізованим
підприємством по виробництву та
постачанню теплової енергії в м.
Світловодськ. Затверджені тарифи на
послуги з теплопостачання не
відповідають витратам на виробництво і
постачання теплової енергії, а також
тариф не передбачає витрат на сплату
штрафних санкцій.

З доданого до справи розрахунку
обсягу заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що надана
населенню СП ТОВ "Світловодськпобут",
вбачається, що затверджені тарифи на
послуги з теплопостачання не
відповідають фактичній вартості такої
послуги та перед відповідачем існує
заборгованість з компенсації різниці в
тарифах за 2011-2013 та І півріччя 2014 року в
загальному розмірі 14306460,33 грн. Крім
того, згідно довідки відповідача
заборгованість населення за спожиті
послуги з теплопостачання станом на
01.08.2014 склала 9196502,71 грн.

Враховуючи той факт, що однією з
основних причин виникнення
заборгованості за поставлений
природний газ та послуги з його
постачання є внаслідок
заборгованості держави з виплати
відповідачу субвенцій з різниці в
тарифах, а також у зв'язку з
несвоєчасною сплатою споживачами
вартості централізованого опалення,
колегія суддів вважає висновок
господарського суду щодо зменшення
розміру пені до 50 % від заявленої суми
та стягнення з відповідача 295773,81грн.
пені правомірним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги ПАТ НАК
«Нафтогаз України» з посиланням на те,
що господарський суд повинен оцінити,
чи є винятковим випадок при вирішенні
питання про зменшення розміру
неустойки, виходячи з інтересів сторін,
які заслуговують на увагу, не можуть
бути прийняті судом до уваги, оскільки
зменшення розміру пені у виняткових
випадках є правом господарського суду
при прийнятті рішення.

Також безпідставними є доводи
апеляційної скарги щодо покриття
позивачем відсотків по комерційним
кредитам, оскільки позивачем не надано
жодного доказу на підтвердження цих
обставин.

Щодо апеляційної скарги СП ТОВ
"Світловодськпобут", колегія суддів
вважає, що вона не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідач, звертаючись до суду з
клопотанням про розстрочення
виконання рішення у даній справі на 24
місяці, послався на тяжке фінансове
становище СП ТОВ "Світловодськпобут".

Відповідно до п. 6 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд має право
відстрочити або розтрочити виконання
рішення.

Статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що при наявності обставин,
які ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012 року «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
передбачено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Оцінка наявності обставин, які
свідчать про неможливість виконання
рішення чи утруднюють його виконання
для надання відстрочки або розстрочки
виконання рішення провадиться за
правилами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України.

Господарський суд, відмовляючи в
задоволені клопотання про розстрочку
виконання рішення, правомірно
зазначив, що заявником не подано до
суду належних доказів, які
підтверджували б надходження грошових
коштів у майбутньому в розмірі
достатньому для виконання рішення у
даній справі та докази конкретних
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк. Колегія суддів з
таким висновком погоджується. Заява
про розстрочення боргу подана
відповідачем 28.08.2014р (а.с. 57-60). Однак,
слід зазначити, що на час розгляду
справи Дніпропетровським апеляційним
господарським судом, на протязі трьох
місяців відповідачем не було здійснено
жодного платежу по погашенню
заборгованості перед ПАТ НАК «Нафтогаз
України».

Таким чином, рішення
господарського суду Дніпропетровської
області відповідає чинним нормам
матеріального та процесуального
законодавства, встановленим фактичним
обставинам справи, а доводи
апеляційних скарг є безпідставними та
необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
та спільного підприємства товариства з
обмеженою відповідальністю
"Світловодськпобут" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 16.09.2014р. у
справі №912/2363/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України.

Головуючий
Л.О. Чимбар

Суддя
Л.В. Чоха

Суддя
С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі
10.11.2014 року.