РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"10" листопада 2014 р.
Справа №903/893/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя Юрчук
М.І.

суддя
Демянчук Ю.Г. ,

суддя
Крейбух О.Г.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги (вих. №119 від 03.11.14р.), яку подав
відповідач Приватне акціонерне
товариство "Любомльське
ремонто-транспортне підприємство" - на
рішення господарського суду
Волинської області від "21" жовтня 2014 р. у
справі № 903/893/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Волиньобленерго"

до Приватного акціонерного товариства
"Любомльське ремонтно-транспортне
підприємство"

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

До Рівненського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою про оскарження рішення
господарського суду Волинської
області від 21.10.14р. у даній справі
звернувся відповідач - Приватне
акціонерне товариство "Любомльське
ремонтно-транспортне підприємство".

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги, перевіривши відповідність їх
вимогам Господарського процесуального
кодексу України, Рівненський
апеляційний господарський суд вважає,
що підстави для прийняття до
провадження вищезазначеної
апеляційної скарги відсутні, виходячи
з наступного.

Статтею 94 Господарського
процесуального кодексу України
(частина 3) обов'язком апелянта
визначено додання до апеляційної
скарги доказів сплати судового збору і
доказів надсилання копії скарги іншій
стороні у справі.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про
судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання апеляційної скарги
на рішення суду, ставка судового збору
складає 50 відсотків ставки, що підлягає
сплаті при поданні позовної заяви, а у
разі подання позовної заяви майнового
характеру - 50 відсотків ставки,
обчисленої виходячи з оспорюваної
суми.

Так, згідно ст. 8 Закону України
"Про державний бюджет України на 2014 рік"
встановлено у 2014 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі -
1218,00 гривень.

Відповідно до вимог ст.36
Господарського процесуального кодексу
України письмові докази подаються в
оригіналі або в належним чином
засвідченій копії.

Однак, всупереч приписам статті 94
Господарського процесуального кодексу
України, доказів сплати судового збору
апелянтом суду не надано.

Поряд з цим, до апеляційної скарги
апелянтом додане клопотання про
звільнення від сплати судового збору.

Одночасно із заявою скаржник подав
копію постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 26.05.2010р.; копія
постанови про арешт коштів боржника
від 01.04.2011р.; копія витягу про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна №24286325; копія
листа Управління пенсійного фонду
України в Любомльському районі
Волинської області від 05.09.2013р. № 3234/09-27
про виникнення заборгованості по
фактичних витратах на виплату і
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
судовий збір", враховуючи майновий стан
сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі. Суд може зменшити
розмір судового збору або звільнити
від його сплати на підставі, зазначеній
у частині першій цієї статті.

Разом з тим, єдиною підставою для
вчинення господарським судом дій,
зазначених у статті 8 вищевказаного
Закону, є врахування судом майнового
стану сторін. Клопотання про
відстрочення (розстрочення) сплати
судового збору, зменшення його розміру
або звільнення від його сплати може
бути викладене в заяві чи скарзі, які
подаються до господарського суду, або
окремим документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі. При цьому оскільки статтею 129
Конституції України як одну із засад
судочинства визначено рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, отже, в тому числі й
органів державної влади, то самі лише
обставини, пов'язані з фінансуванням
установи чи організації з Державного
бюджету України та відсутністю у ньому
коштів, призначених для сплати
судового збору, не можуть вважатися
підставою для звільнення від такої
сплати. Господарський суд вправі
вчинити дії, про які йдеться у статті 8
Закону, і зі своєї ініціативи з
наведенням в ухвалі відповідних
мотивів. Така правова позиція
відображена у п.3.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України".

Всупереч наведеному, апелянт не
обґрунтував причин неможливості
сплати судового збору та подання
доказів на підтвердження свого
складного майнового стану, який
унеможливлював виконання вказівок
Закону, наведених у п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК
України.

Поряд з цим ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" передбачені пільги щодо
сплати судового збору:

1. Від сплати судового збору
звільняються:

1) позивачі - за подання позовів про
стягнення заробітної плати, поновлення
на роботі та за іншими вимогами, що
випливають із трудових правовідносин;

2) позивачі - за подання позовів про
відшкодування шкоди, заподіяної
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, а також смертю фізичної особи;

3) позивачі - за подання позовів про
стягнення аліментів;

4) позивачі - за подання позовів щодо
спорів, пов'язаних з виплатою
компенсації, поверненням майна, або за
подання позовів щодо спорів, пов'язаних
з відшкодуванням його вартості
громадянам, реабілітованим відповідно
до Закону України "Про реабілітацію
жертв політичних репресій на Україні";

5) особи, які страждають на психічні
розлади, та їх представники - за подання
позовів щодо спорів, пов'язаних з
розглядом питань стосовно захисту прав
і законних інтересів особи під час
надання психіатричної допомоги;

6) позивачі - за подання позовів про
відшкодування матеріальних збитків,
завданих внаслідок вчинення
кримінального правопорушення;

6 1) позивачі - за подання позовів щодо
спорів, пов'язаних із дискримінацією;

7) державні органи, підприємства,
установи, організації, громадські
організації та громадяни, які
звернулися у випадках, передбачених
законодавством, із заявами до суду щодо
захисту прав та інтересів інших осіб, а
також споживачі - за позовами, що
пов'язані з порушенням їхніх прав;

8) інваліди Великої Вітчизняної війни
та сім'ї воїнів (партизанів), які
загинули чи пропали безвісти, і
прирівняні до них у встановленому
порядку особи;

9) інваліди I та II груп, законні
представники дітей-інвалідів і
недієздатних інвалідів I та II груп;

10) позивачі - громадяни, віднесені до 1
та 2 категорій постраждалих внаслідок
Чорнобильської катастрофи;

11) органи прокуратури - при здійсненні
своїх повноважень;

12) Антимонопольний комітет України та
його територіальні відділення у
справах, що вирішуються на підставі
законодавства про захист економічної
конкуренції та законодавства про
здійснення державних закупівель;

12 1) Державне агентство резерву України
- у справах, що вирішуються на підставі
законодавства про державний
матеріальний резерв;

13) Міністерство юстиції України - за
подання позовів про відшкодування
збитків, завданих Державному бюджету
України внаслідок виконання рішень
Європейського суду з прав людини,
постановлених проти України;

14) позивачі - за подання позовів про
уточнення списку виборців;

15) органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування - за подання
позовів щодо спорів, пов'язаних з
відчуженням земельних ділянок, інших
об'єктів нерухомого майна, що на них
розміщені, які перебувають у приватній
власності, для суспільних потреб чи з
мотивів суспільної необхідності;

16) військовослужбовці,
військовозобов'язані та резервісти,
які призвані на навчальні (або
перевірочні) та спеціальні збори і
проходять службу у військовому
резерві, - за подання позовів,
пов'язаних з виконанням військового
обов'язку;

17) позивачі - за подання позовів про
відшкодування збитків, завданих
внаслідок неповернення у строки,
передбачені договорами або
установчими документами, грошових та
майнових внесків, залучених до
акціонерних товариств, банків,
кредитних установ, довірчих товариств
та інших юридичних осіб, які залучають
кошти та майно громадян;

18) Пенсійний фонд України та його
органи; органи Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття, Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального
захисту інвалідів і його відділення;

19) громадські організації інвалідів
(спілки та інші об'єднання громадських
організацій інвалідів), їх
підприємства, установи та організації,
громадські організації ветеранів, їх
підприємства, установи та організації -
за подання позовів, з якими вони
звертаються до суду;

20) органи праці та соціального захисту
населення - за подання позовів щодо
призначення і виплати всіх видів
державної соціальної допомоги,
компенсації, виплат та доплат,
установлених законодавством;

21) Міністерство фінансів України,
місцеві фінансові органи, органи
доходів і зборів, Державна
казначейська служба України, Державна
фінансова інспекція України та їх
територіальні органи, Державна служба
фінансового моніторингу України і
Національний банк України - у справах,
пов'язаних з питаннями, що стосуються
повноважень цих органів;

22) уповноважена особа Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб - у
справах, пов'язаних із здійсненням
тимчасової адміністрації та
ліквідації банку;

23) позивачі - за подання позовів у
порядку, визначеному статтею 12 Закону
України "Про біженців та осіб, які
потребують додаткового або
тимчасового захисту";

24) Міністерство регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи - у
справах, пов'язаних з питаннями, що
стосуються повноважень цих органів.

Також п. 3.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України"
роз'яснено, що статтею 5 Закону
визначено, зокрема, випадки, коли
окремі органи, здійснюючи надані їм
законодавством повноваження,
звільняються від сплати судового збору
як позивачі. У вирішенні питання про те,
чи здійснюють відповідні органи у
спірних правовідносинах свої
повноваження, господарському суду слід
виходити з норм законів та інших актів
законодавства України, якими
передбачено такі повноваження.
Зокрема, наведене стосується
здійснення Національним банком
України та його органами функцій
кредитора останньої інстанції для
банків і організації системи
рефінансування (пункт 3 статті 7 Закону
України "Про Національний банк
України") з наданням відповідних
кредитів та здійсненням інших
операцій, зазначених у статті 42
згаданого Закону, оскільки у пов'язаних
з цим правовідносинах Національний
банк України реалізує надані йому
законом повноваження. Якщо ж згадані
органи звертаються до господарського
суду не у зв'язку з виконанням своїх
повноважень, або з вимогами, не
пов'язаними з тими, за подання позовів
щодо яких їх звільнено від сплати
судового збору, або коли їх звільнено
від такої сплати лише як позивачів, а
вони беруть участь у справі не як
позивачі, то вони зобов'язані
сплачувати судовий збір у загальному
порядку.

Крім того, судова колегія звертає увагу
на те, що господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями (ч .2 ст. 3
ГК України).

Відповідно до ст. 42 ГК України,
підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Підприємництво здійснюється на основі,
зокрема, комерційного розрахунку та
власного комерційного ризику (ст. 44 ГК
України).

Таким чином, в разі здійснення
підприємницької діяльності особа має
усвідомлювати, що така господарська
діяльність здійснюється нею на власний
ризик, а тому користуючись правом
самостійного залучення фінансових
ресурсів, здійснювати власний
комерційний розрахунок щодо наслідків
здійснення відповідних дій, а також
самостійно нести комерційні ризики їх
несприятливості, що можуть настати в
результаті діяльності підприємства.
Підприємець самостійно має
розрахувати ризики настання
несприятливих наслідків в результаті
тих чи інших його дій, та самостійно
прийняти рішення про вчинення (чи
утриматись від) таких дій. Настання
несприятливих наслідків в
господарській діяльності підприємця є
його власним комерційним ризиком, на
основі якого і здійснюється
підприємництво. Отже, скаржник повинен
був при здійсненні своєї господарської
діяльності допускати можливість
настання несприятливих фінансових
наслідків такої діяльності, зокрема,
звернення до суду за захистом своїх
прав, та відповідно сплати судового
збору при такому зверненні.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що слід відмовити у задоволенні
клопотання про звільнення від сплати
судового збору приватному
акціонерному товариству "Любомльське
ремонтно-транспортне підприємство"

Відповідно до п.3 ст. 97 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна скарга не приймається до
розгляду і повертається апеляційним
господарським судом, якщо до скарги не
додано документів, що підтверджують
сплату судового збору у встановленому
порядку та розмірі.

З огляду на зазначені обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про повернення матеріалів апеляційної
скарги апелянту разом із додатками.

Після усунення обставин, що стали
причиною повернення скарги, зазначених
у статті 97 Господарського
процесуального кодексу України,
сторона у справі має право повторно
подати апеляційну скаргу.

У разі пропуску строку оскарження
апеляційна скарга має бути подана
повторно лише з мотивованим
клопотаннями про його відновлення.

Керуючись п.3 ст. 97 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про
звільнення від сплати судового збору
приватному акціонерному товариству
"Любомльське ремонтно-транспортне
підприємство" відмовити.

Апеляційну скаргу (вих. №119 від 03.11.14р.),
яку подав відповідач - Приватне
акціонерне товариство "Любомльське
ремонтно-транспортне підприємство", на
рішення господарського суду
Волинської області від "21" жовтня 2014 р. у
справі №903/893/14 - повернути заявнику
разом із доданими матеріалами.

Додаток: заявнику - матеріали скарги на
18 арк. з конвертом, у т. ч. фіскальний чек
(оригінал) №6455 від "03" листопада 2014 р..

Головуючий суддя
Юрчук М.І.

Суддя
Демянчук Ю.Г.

Суддя
Крейбух О.Г.