ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.Справа №
916/1734/14Колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду у
складі:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Мишкіної М.А.,

Будішевської Л.О.

при секретарі - Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників:

Від прокурора: Коломійчук І.О.

Від 1 відповідача: Гончаров В.М.

Від 2 відповідача: Назаренко Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в. м. Одесі

апеляційну скаргу заступника
прокурора Одеської області

на рішення господарського суду
Одеської області

від 22 вересня 2014р.

по справі № 916/1734/14

за позовом: заступника Біляївського
міжрайонного прокурора Одеської
області

до відповідачів:

1. Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області;

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю „Дністербудінвест"

про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки та зобов'язання
повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року заступник
Біляївського міжрайонного прокурора
Одеської області звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області та Товариства з обмеженою
відповідальністю „Дністербудінвест"
про визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки реєстраційний номер
04.08.516.00006, розташованої на території
Маяківської сільської ради за межами
населеного пункту, загальною площею
6,2802га, укладеного 08.04.2008 року між
відповідачами та повернення до земель
запасу Маяківської сільської ради
зазначеної земельної ділянки
нормативною вартістю 256 838,08 грн.

В обґрунтування пред'явлених
вимог заступник прокурора посилався на
те, що в порушення вимог ст. 23 Закону
України «Про оцінку земель» (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) технічна документація з
нормативно - грошової оцінки спірної
земельної ділянки Біляївською
районною радою не затверджувалась, а
відтак не має юридичної сили, у зв'язку
з чим оспорюваний договір як укладений
з порушенням вимог діючого земельного
законодавства підлягає визнанню
недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК
України із застосуванням передбачених
статтею 216 ЦК України наслідків його
недійсності шляхом повернення
земельної ділянки, що є об'єктом оренди,
до земель запасу Маяківської сільської
ради.

При цьому заступник прокурора
вказував те, що Біляївською районною
державною адміністрацією, на яку
відповідно до ст. 21 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації» та ст.
122 Земельного кодексу України
покладені повноваження щодо
розпорядження земельними ділянками
державної власності, самою порушені
вимоги діючого земельного
законодавства при укладанні спірного
договору оренди земельної ділянки, а
тому він вимушений самостійно
звернутися до суду за захистом
інтересів держави.

ТОВ „Дністербудінвест" не
визнало позов посилаючись на
дотримання вимог діючого земельного
законодавства при укладанні спірного
договору. Крім того, прокурором у
позовній заяві не наведено жодних
обставин пов'язаних з порушенням
інтересів держави, а також
обґрунтування необхідності захисту
таких інтересів.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 22 вересня 2014 року
у справі (головуючий суддя - Петров В.С.,
судді - Панченко О.Л., Малярчук І.А.) у
задоволенні позову відмовлено з
мотивів недоведеності позовних вимог.

Судове рішення мотивовано тим, що
чинне законодавство не пов'язує
дійсність договору оренди землі із
наявністю або відсутністю
затвердженої в установленому порядку
технічної документації з нормативно -
грошової оцінки земель, також це не є
істотною умовою договору оренди землі,
відсутність якої може свідчити про
недотримання відповідачами вимог
чинного законодавства при укладенні
спірного договору оренди землі. ТОВ
„Дністербудінвест" сплачує орендну
плату розраховану відповідно до
технічної документації про нормативно
- грошову оцінку спірної земельної
ділянки, яка пройшла державну
експертизу землевпорядної
документації та отримала позитивний
висновок.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Одеської області просить
зазначене рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а саме: ст. ст. 215,
216 ЦК України, ст. ст. 13, 23 Закону України
«Про оцінку земель», ст. 21 Закону
України «Про оренду землі», ст. ст. 4-7, 43
ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач заперечує проти її
задоволення посилаючись на
безпідставність викладених у ній
доводів і просить оскаржуване рішення
місцевого суду залишити без змін
вважаючи його законним та
обґрунтованим.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вислухавши
пояснення прокурора та відповідачів,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, рішенням Маяківської сільської
ради Біляївського району Одеської
області № 130/V від 09.11.2006 року надано
згоду ТОВ „Дністербудінвест" на вибір
земельної ділянки в розмірі 7 га на
умовах довгострокової оренди, терміном
на 49 років під рибовиробництво,
розвиток зеленого туризму, спортивного
риболовства та надання місць для
тимчасового проживання рибалкам та
мисливцям на території Маяківської
сільської ради за межами населеного
пункту.

Розпорядженням Біляївської
райдержадміністрації № 2121/2006 від
22.12.2006р. (з урахуванням внесених
доповнень розпорядженням № 866/2007 від
27.06.2007р.) надано дозвіл ТОВ
„Дністербудінвест" на збір матеріалів
попереднього погодження місця
розташування земельної ділянки площею
7,00 га під рибовиробництво, розвиток
зеленого туризму, спортивного
риболовства та надання місць для
тимчасового розміщення рекреаційних
об'єктів, проживання рибалкам та
мисливцям в оренду на 49 років на
території Маяківської сільської ради.

Розпорядженням Біляївської
райдержадміністрації Одеської області
№ 1-113/2007 від 01.082007р.
затверджено акт вибору земельної
ділянки ТОВ „Дністербудінвест" площею
6,2802 га під рибовиробництво, розвиток
зеленого туризму, спортивного
риболовства та надання місць для
тимчасового розміщення рекреаційних
об'єктів, проживання рибалкам та
мисливцям на території Маяківської
сільської ради (за межами населеного
пункту) Біляївського району Одеської
області.

На підставі вищевказаного
розпорядження № 1-113/2007 від 01.082007р., за
замовленням ТОВ „Дністербудінвест"
згідно з укладеним договором № 15/09-1ю
від 15.09.2007р. ТОВ „Квартал-82" було
розроблено проект із землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ТОВ
„Дністербудінвест" у довгострокову
оренду строком на 49 років під
рибовиробництво, розвиток зеленого
туризму, спортивного риболовства та
надання місць для тимчасового
розміщення рекреаційних об'єктів,
проживання рибалкам та мисливцям на
території Маяківської сільської ради
(за межами населеного пункту)
Біляївського району Одеської області

Відділом державної землевпорядної
експертизи Управління державної
землевпорядної експертизи Головного
управління земельних ресурсів у
Одеській області проведено державну
експертизу землевпорядної
документації, за результатами якої
складено висновок від 26.12.2007 р. № А1729.
Зауваження, які містилися у вказаному
висновку, були усунуті, про що свідчить
скріплений печаткою підпис начальника
відділу земельних ресурсів у
Біляївської райдержадміністрації, на
якого відповідно до висновку було
покладено обов'язок щодо контролю за
усуненням зауважень.

Розпорядженням Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області за № 2049/2007 від 28.12.2007р.
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки ТОВ
„Дністербудінвест" в довгострокову
оренду терміном на 49 років, розроблений
ТОВ „Квартал-82"; надано ТОВ
„Дністербудінвест" в довгострокову
оренду терміном на 49 років земельну
ділянку загальною площею 6,2802 га за
рахунок земельного фонду, що перебуває
у запасі Маяківської сільської ради,
під рибовиробництво, розвиток зеленого
туризму, спортивного риболовства та
надання місць для тимчасового
розміщення рекреаційних об'єктів,
проживання рибалкам та мисливцям на
території Маяківської сільської ради
(за межами населеного пункту)
Біляївського району Одеської області.

Також місцевим судом установлено, і це
підтверджується матеріалами справи, що
ТОВ „Дністербудінвест" було замовлено
та розроблено технічну документацію з
нормативної грошової оцінки
вищевказаної земельної ділянки.
Вказана технічна документація з
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок пройшла державну експертизу,
що підтверджується висновком
державної експертизи землевпорядної
документації від 26.03.2008 р. № 641. Відділом
земельних ресурсів у Біляївському
районі Одеської області Головного
управління земельних ресурсів у
Одеській області були складені витяги
з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, що передавалась в оренду ТОВ
„Дністербудінвест", на період
будівництва та після вводу об'єкта в
експлуатацію, від 04.04.2008р. № 6-6-03/4186 та
№6-6-03/4185.

08 квітня 2008 року між Біляївською
районною державною адміністрацією
Одеської області (орендодавець) та ТОВ
„Дністербудінвест" (орендар) було
укладено договір оренди землі,
зареєстрований в Одеській
регіональній філії ДП «Центр
державного земельного кадастру», про у
книзі записів реєстрації договорів
оренди землі вчинено запис 13.05.2008р. №
04.08.516.00006, за умовами якого на підставі
розпорядження Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області від 28.12.2007р. № 2049/2007
орендодавець передав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення,
загальною площею 6,2802 га, яка
знаходиться за адресою: за межами
населеного пункту на території
Маяківської сільської ради
Біляївського району Одеської області,
для рибовиробництва, розвитку зеленого
туризму, спортивного риболовства та
надання місць для тимчасового
розміщення рекреаційних об'єктів,
проживання рибалкам і мисливцям,
строком на 49 років.

Відповідно до п. 4 договору нормативна
грошова оцінка земельної ділянки на
період будівництва становить 256 838,08
грн.; після завершення будівництва
становить 558 672,16 грн.

Згідно з п. 8 договору орендна плата
вноситься орендарем у грошовій формі у
розмірі 7% від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, що становить
на період будівництва - 17978,67 грн., а
після завершення будівництва - 39107,05
грн. в рік.

Невід'ємними частинами договору є:
кадастровий план земельної ділянки;
акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), акт приймання -
передачі об'єкта оренди.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
визначена сторонами у спірному
договорі орендна плата обчислена саме
на підставі вищевказаної нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, по
якій була проведена державна
експертиза, що сторонами не
заперечується.

Зазначену в даному договорі земельну
ділянку було передано орендареві від
орендодавця за актом приймання -
передачі від 13.05.2008р.

Предметом даного спору є вимога
заступника прокурора Біляївського
міжрайонного прокурора Одеської
області до відповідачів Біляївської
районної державної адміністрації
Одеської області та ТОВ
„Дністербудінвест" визнати недійсним
договір оренди землі від 08.04.2008р.,
укладений між відповідачами, на
підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України та
повернути до земель запасу Маяківської
сільської ради земельну ділянку
загальною площею 6,2802 га, що
орендувалася за цим договором, в
порядку ст. 216 ЦК України. Обґрунтована
дана вимога тим, що оспорюваний договір
укладено з порушенням вимог діючого
земельного законодавства. Підставами
для визнання оспорюваного договору
оренди землі недійсним заступник
прокурора вказує те, що технічна
документація з нормативної грошової
оцінки земельної ділянки, яка є
об'єктом оренди за спірним договором,
не затверджена Біляївською районною
радою, а відтак не має юридичної сили.

З огляду на встановлені обставини
справи колегія суддів погоджується з
прийнятим судом першої інстанції
судовим рішенням про відмову у позові,
з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 792
ЦК України відносини щодо найму
(оренди) земельної ділянки регулюються
законом.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі, є
Закон України "Про оренду землі".

Статтею 13 Закону України "Про оренду
землі" визначено, що договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про
оренду землі" (у редакції, яка була
чинною на момент укладення спірного
договору) істотними умовами договору
оренди землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону. За згодою сторін
у договорі оренди землі можуть
зазначатися інші умови, зокрема
якісний стан земельних угідь, порядок
виконання зобов'язань сторін, порядок
страхування об'єкта оренди, порядок
відшкодування витрат на здійснення
заходів щодо охорони і поліпшення
об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.

Невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); акт приймання-передачі
об'єкта оренди; проект відведення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Законом. У разі якщо
договором оренди землі передбачається
здійснити заходи, спрямовані на
охорону та поліпшення об'єкта оренди,
до договору додається угода щодо
відшкодування орендарю витрат на такі
заходи.

З правового аналізу змісту спірного
договору оренди землі вбачається, що
відповідачі дійшли згоди відносно всіх
вищенаведених істотних умов договору
оренди землі, які передбачені частиною
першою статті 15 Закону України "Про
оренду землі" (у редакції, чинній на
момент укладення спірного договору), а
також договір містить усі невід'ємні
частини договору, що, в свою чергу,
свідчить про відсутність підстав для
застосування до спірних правовідносин
частини другої цієї статті щодо
визнання договору оренди землі
недійсним.

Натомість, незатвердження Біляївською
районною радою технічної документації
з нормативної грошової оцінки спірної
земельної ділянки не має своїм
наслідком визнання договору оренди
недійсним з цієї підстави з огляду на
наступне.

Як встановлено судом , відповідно до ст.
21 Закону України "Про оцінку земель"
розроблена ТОВ „Квартал-82" технічна
документація з нормативної грошової
оцінки земельних ділянок пройшла
державну експертизу, що
підтверджується висновком державної
експертизи землевпорядної
документації від 26.03.2008 р. № 641.

Статтею 13 Закону України "Про оцінку
земель" передбачена обов'язковість
проведення оцінки землі у разу
визначення розміру орендної плати
земель державної та комунальної
власності.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
оцінку земель" розроблення відповідної
документації проводиться юридичними
особами, які є розробниками
документації із землеустрою
відповідно до Закону України "Про
землеустрій".

В силу частини 2 статті 26 Закону України
"Про землеустрій" розробниками
документації із землеустрою є юридичні
особи, що володіють необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та у складі яких працює
за основним місцем роботи не менше двох
сертифікованих
інженерів-землевпорядників, які є
відповідальними за якість робіт із
землеустрою; фізичні особи -
підприємці, які володіють необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та є сертифікованими
інженерами-землевпорядниками,
відповідальними за якість робіт із
землеустрою.

Саме розробники документації із
землеустрою несуть відповідальність
за відповідність технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель, яка засвідчується
підписом та печаткою даних осіб,
державним стандартам, нормам, правилам,
іншим нормативно-правовим актам на
землях усіх категорій та форм
власності.

Відповідно до статей 20, 23 Закону
України "Про оцінку землі" дані про
нормативну грошову оцінку окремої
земельної ділянки оформляються як
витяг з технічної документації з
нормативно-грошової оцінки земель,
який видається відповідним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів. Таким органом є Державне
агентство земельних ресурсів України,
яке згідно з Указом Президента України
від 08.04.2011 р. № 445/2011 є правонаступником
Державного комітету України із
земельних ресурсів.

Відділом земельних ресурсів у
Біляївському районі Одеської області
Головного управління земельних
ресурсів у Одеській області 04.04.2008 року
за реєстраційними № № 6-6-03/4186, 6-6-03/4185
видано витяги з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки, що передавалася в
оренду відповідачу - ТОВ
„Дністербудінвест", в яких вказано
розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки на період
будівництва та після вводу об'єкта в
експлуатацію.

Таким чином, надавши витяги про
нормативну грошову оцінку земельних
ділянок Відділ земельних ресурсів у
Біляївському районі Одеської області
виконав вимоги статей 20, 23 Закону
України "Про оцінку землі", надавши
відповідні дані у передбаченій законом
формі.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що
саме витяги є підставою для визначення
вартості спірної земельної ділянки,
які у подальшому стали підставою для
розрахунку орендної плати.

Окрім того, колегія суддів враховує
роз'яснення, що міститься в п. 2.24
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№ 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин", згідно яким
судам потрібно встановлювати
наявність у відповідної ради
повноважень для вирішення питання щодо
затвердження проекту відведення і
передачі спірної земельної ділянки в
оренду, а отже й дійсність укладеного
договору, що оспорюється. З огляду на це
судам необхідно враховувати, що
оскільки договір оренди укладається на
виконання рішення органу місцевого
самоврядування чи виконавчої влади, то
без скасування таких рішень у
встановленому законом порядку
відсутні правові підстави для визнання
відповідних договорів недійсними.

Відповідно до п. 2.26 наведеної вище
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України у
вирішенні спорів про визнання
недійсними договорів оренди земельної
ділянки суди мають з'ясовувати
наявність на момент укладення
оспорюваного договору оренди рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки, оскільки
його відсутність суперечить вимогам
пункту 5 частини четвертої статті 15
Закону України "Про оренду землі" та
пункту 3 Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 N
677.

Оскільки право оренди спірної
земельної ділянки виникло на підставі
розпорядження Біляївської районної
державної адміністрації № 2049/2007 від
28.12.2007р. щодо якого судом не встановлено
його незаконність, то оспорюваний
договір оренди земельної ділянки є
таким, що не порушує вимоги ст. 6 Закону
України «Про оренду землі».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що за умови наявності
висновку державної експертизи
технічної документації з нормативної
грошової оцінки спірної земельної
ділянки та витягів з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку цієї земельної ділянки, виданих
Відділом земельних ресурсів у
Біляївському районі Одеської області,
не затвердження Біляївською районною
радою цієї технічної документації не
має своїм наслідком її недійсність, а,
відтак, підстави для визнання договору
оренди недійсним відсутні.

Разом з тим, судом першої інстанції
установлено, і це підтверджується
матеріалами справи, що на виконання
вимог статті 18 Закону України "Про
оцінку земель" щодо проведення
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок несільськогосподарського
призначення за межами населених
пунктів не рідше ніж один раз на 7-10
років, ТОВ "Дністербудінвест" замовило
нову технічну документацію на земельну
ділянку, передану йому в оренду на
підставі спірного договору, що
підтверджується договором № 30 від
13.06.2014р. на створення (передачу)
технічної документації з нормативної
грошової оцінки, укладеним між ТОВ
«Науково - виробничий центр земельно -
кадастрового сервісу» та ТОВ
"Дністербудінвест", та отримало витяг
із державного земельного кадастру № НВ
- 014 від 16.06.2014р., тобто вчиняє дії,
спрямовані на розроблення та
затвердження нової нормативної
технічної документації відповідно до
вимог чинного законодавства.

При цьому, судом першої інстанції
правомірно взято до уваги роз'яснення,
що міститься в п. 2.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29.05.2013р. № 11, згідно з якими сторони
можуть самі усунути у встановленому
порядку порушення, які тягнуть за собою
визнання правочинів недійсними,
зокрема, погодження правочину з
відповідним державним органом.

Окрім того, реалізуючи передбачене ст.
64 Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати
об'єктивну оцінку наявності порушеного
права чи інтересу на момент звернення
до господарського суду, а також
визначити, чи відповідає обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб захисту відновлення
порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи
невідповідність обраного позивачем
способу його захисту способам,
визначеним законодавством
встановлюється при розгляді справи по
суті та є підставою для прийняття
судового рішення про відмову в позові.

Статтею 54 ГПК України встановлено, що
подана до господарського суду позовна
заява повинна містити зміст позовних
вимог та обставини, якими позивач їх
обґрунтовує.

Як вказувалося вище, предметом даного
спору є вимога заступника прокурора
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки на підставі ст.ст. 203,
215 ЦК України; обґрунтована дана вимога
тим, що оспорюваний договір укладений з
порушенням вимог діючого
законодавства.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частиною 5 п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 №9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" встановлено, що
відповідно до статей 215 та 216 ЦК України
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним та про
застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України
«Про прокуратуру» (в редакції чинній на
момент звернення заступника прокурора
до господарського суду з даним позовом)
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді
полягає у здійсненні прокурорами від
імені держави процесуальних та інших
дій, спрямованих на захист у суді
інтересів громадянина або держави у
випадках, передбачених законом.
Підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави. Обираючи форму
представництва, передбачену частиною
п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в
чому полягає порушення або загроза
порушення інтересів держави чи
громадянина, обґрунтовує необхідність
їх захисту.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами, зокрема, прокурорів,
які звертаються до господарського суду
в інтересах держави. Прокурор, який
звертається до господарського суду в
інтересах держави, в позовній заяві
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави, та
обґрунтовує необхідність їх захисту, а
також вказує орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах. У разі
відсутності такого органу або
відсутності у нього повноважень щодо
звернення до господарського суду
прокурор зазначає про це в позовній
заяві.

Отже, виходячи із наведених приписів,
заступник прокурора, звертаючись до
суду із даним позовом та вимагаючи
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки, зобов'язаний
довести, яким чином оспорюваний ним
договір порушує або загрожує
порушенням інтересів держави, а суд, в
свою чергу, перевірити доводи та
докази, якими заступник прокурора
обґрунтовує свої вимоги, і в залежності
від встановленого вирішити питання про
наявність чи відсутність підстав для
правового захисту.

Тобто, порушення або загроза порушення
інтересів держави, за захистом яких
заступник прокурора звертається до
суду, є обов'язковими; обов'язком
заступника прокурора, відповідно до ст.
33 ГПК України є
доведення/підтвердження/ в
установленому законом порядку
наявності факту порушення або загрози
порушення інтересів держави.

Разом з тим, як свідчить правовий
аналіз матеріалів справи, заступник
прокурора не зазначив чим порушуються
або загрожують порушитися інтереси
держави наявністю оспорюваного ним
договору оренди земельної ділянки, та
не обґрунтував, у зв'язку з чим саме він
звернувся до суду з позовом у даній
справі, а лише стверджує про
невідповідність оспорюваного ним
договору нормам діючого земельного
законодавства.

Однак, уявлення заступника прокурора
про невідповідність оспорюваного
договору нормам чинного законодавства
за відсутності при цьому порушень
інтересів держави, не є підставою для
визнання такого договору недійсним в
судовому порядку, оскільки, відповідно
до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і
статус суддів" завданням суду є саме
захист порушених або оспорюваних прав
та інтересів.

При цьому судом першої інстанції
обґрунтовано прийнято до уваги і той
факт, що визнання спірного договору
недійсним з наведених у позовній заяві
підстав призведе до втрат державного
бюджету у зв'язку з недоотриманням
доходів з орендної плати за спірну
земельну ділянку та необхідністю
укладення нового договору оренди
земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що
заступником прокурора не доведено
наявності підстав, з якими закон,
зокрема ст. 215 ЦК України, пов'язує
недійсність правочинів, а також і
порушення відповідачами інтересів
держави або завдання шкоди державі
внаслідок укладення ними спірного
договору, чим обумовлено звернення до
суду із заявленим позовом з метою
захисту інтересів держави, у зв'язку з
чим відсутні правові підстави для
задоволення вимоги про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки та похідної вимоги про
повернення земельної ділянки до земель
запасу.

При цьому колегія суддів враховує, що
наведеної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України при касаційному перегляді
судових рішень у справах з аналогічних
спорів (постанова Вищого
господарського суду України від
29.10.2014р. у справі № 916/1048/14).

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи викладені заступником
прокурора в апеляційній скарзі
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами та не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини. За таких обставин
колегія суддів не знаходить законних
підстав для повного чи часткового
задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та винесено рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, що дає підстави
для залишення його без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України,
Одеський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської
області від 22 вересня 2014 року у справі
№ 916/1734/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу заступника
прокурора Одеської області - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повна постанова складена 13.11.2014р.

Головуючий суддя:
Бєляновський В.В.

Судді:
Мишкіна М.А.

Будішевська Л.О.