м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21171/14 21.10.14Суддя Мудрий С.М.,
розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Аграрний фонд"

до Аграрного Фонду

про стягнення 23 838,56 грн.

Представники сторін:

від позивача: Деруга Н.О. -
представник за довіреністю № 135 від
06.05.2014 року;

від відповідача: Пронін О.А. -
представник за довіреністю № 356 від
08.01.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Аграрний
фонд" до Аграрного Фонду про стягнення
23 838,56 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 12.08.2011 року між
публічним акціонерним товариством
«Миколаївський комбінат
хлібопродуктів» та Аграрним фондом
укладено договір складського
зберігання зерна від 12.08.2011 року № 298/11.

Публічне акціонерне товариство
«Миколаївський комбінат
хлібопродуктів» надав послуги із
зберігання зерна на загальну суму 23 838,56
грн., а відповідач не оплатив ці
послуги.

05.08.2014 року для забезпечення належного
виконання договору складського
зберігання зерна від 12.08.2011 № 298/11 між
публічним акціонерним товариством
"Аграрний фонд" та публічним
акціонерним товариством
«Миколаївський комбінат
хлібопродуктів» укладено договір про
відступлення права вимоги № 403-05/14.

У зв'язку з чим позивач звернувся до
суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 07.10.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
21.10.2014 року.

17.10.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач та відповідач подали
документи на виконання вимог ухвали
суду від 07.10.2014 року.

В судовому засіданні 21.10.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача визнав
позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

12.08.2011 року між публічним акціонерним
товариством «Миколаївський комбінат
хлібопродуктів» (зерновий склад) та
Аграрним фондом (поклажодавець)
укладено договір складського
зберігання зерна від 12.08.2011 року № 298/11.

Відповідно до ч.1 статті 957 ЦК України за
договором складського зберігання
товарний склад зобов'язується за плату
зберігати товар, переданий йому
поклажодавцем, і повернути цей товар у
схоронності.

Згідно з п.1.1 договору, поклажодавець
зобов'язується передати на зберігання
зерновому складу зерно пшениці (об'єкту
державного цінового регулювання),
якість яких відповідає діючим ДСТУ, за
заліковою вагою в кількості, яка
визначається по фактичній кількості
зерна, що надійшло на карточку
поклажодавця і засвідчується
відповідними складськими документами,
а зерновий склад зобов'язується
прийняти таке зерно для зберігання на
визначених цим договором умовах і в
установлений строк повернути його
поклажодавцеві або особі, зазначеній
ним як одержувач, у стані,
передбаченому цим договором та
законодавством.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що
строк зберігання зерна - до
пред'явлення вимоги поклажодавцем.

Договір набирає чинності з моменту
підписання та скріплення печатками і
діє до 31.12.2011 року, але у будь якому разі
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань у повному обсязі.

Відповідно до п. 3.1.5 договору зерновий
склад зобов'язаний видати складські
документи на зерно не пізніше
наступного робочого дня після
прийняття його на зберігання.

На підтвердження прийняття зерна від
Аграрного фонду, публічне акціонерне
товариство «Миколаївський комбінат
хлібопродуктів» видало складську
квитанцію на зерно № 783770від 24.12.2013 року.

Відповідно до п. 5.4 договору
поклажодавець відшкодовує витрати із
зберігання зерна з моменту передачі
зерна поклажодавця на зберігання
зерновому складу на підставі актів
виконаних робіт та розрахунку обсягів
коштів зберігання зерна, як об'єкту
державного цінового регулювання.

Відповідно до актів виконаних робіт до
договору складського зберігання зерна
від 12.08.2011 року № 298/11 та розрахунку
обсягів коштів за зберігання обєквіт
державного цінового регулювання
(березень, квітень, травень, червень 2014
року), зерновим складом надано послуги
із зберігання зерна (об'єкта державного
цінового регулювання) за період з 01.03.2014
року по 30.06.2014 року на суму 23 838,56 грн.

Отже, Аграрний фонд не виконавши своє
зобов'язання заборгував публічному
акціонерному товариству
«Миколаївський комбінат
хлібопродуктів» 23 838,56 грн.

05.08.2014 року між публічним акціонерним
товариством "Аграрний фонд" та
публічним акціонерним товариством
«Миколаївський комбінат
хлібопродуктів» укладено договір про
відступлення права вимоги № 403-05/14,
відповідно до умов якого первісним
кредитором передані новому
кредиторові права вимоги, належного
первісному кредиторові, в межах яких
новий кредитор стає кредитором за
договором складського зберігання
зерна № 298/11 від 12.08.2011 року, укладеним
між первісним кредитором та Аграрним
фондом (01001, м. Київ вул. Б. Грінченка, 1,
).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК
України, кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК
України, до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Пунктом 2.2 договору про відступлення
права вимоги передбачено, що за цим
договором під зобов'язаннями боржника
розуміється грошовий борг (грошове
зобов'язання) у сумі 51690,69 грн., що виник
на підставі основного договору.

Первісний кредитор зобов'язаний
письмово повідомити боржника про
відступлення права вимоги за цим
договором протягом 10 календарних днів
з дня набрання чинності цим договором
(п.4.2 договору про відступлення права
вимоги).

На виконання вимог договору публічне
акціонерне товариство «Миколаївський
комбінат хлібопродуктів» направлено
відповідачу повідомлення про
відступлення права вимоги від 05.08.2014
року, яке отримане останнім 06.08.2014 року
та зареєстроване за вх. № 2405.

Відповідно до п. 3.1 договору про
відступлення права вимоги, за передане
право вимоги до боржника за основним
договором у порядку визначеному цим
договором, новий кредитор сплачує
первісному кредитору винагороду в
розмірі 23 838,56 грн. в строк до 31.12.2014 року.

Так, на виконання вищезазначеного
пункту договору позивачем
перераховано публічному акціонерному
товариству «Миколаївський комбінат
хлібопродуктів» 23 838,56 грн., що
підтверджується банківською випискою
за період 06.08.2014 року.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Позивач направив відповідачу вимогу
про сплату заборгованості в сумі 978108,58
грн. вих. № 1611 від 22.08.2014 року з
переліком договорів відступлення
права вимоги укладені публічним
акціонерним товариство «Аграрний
фонд», в тому числі за договором № 409-05/14
від 05.08.2014 року на суму23 838,56 грн.

У відповідь відповідач повідомив
позивача листом вих. № 41-07/1542 від 26.08.2014
року, що у зв'язку із відсутністю
фінансування аграрного фонду відсутня
можливість здійснити оплату 978 108,58 грн.

Враховуючи вищезазначене, факт
наявності основної заборгованості за
договором у відповідача перед
позивачем в розмірі 23 838,56 грн. належним
чином доведений, документально
підтверджений і визнаний відповідачем,
тому позовні вимоги визнаються судом
обґрунтовані та такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82
- 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Аграрного Фонду (01001, м.
Київ, вул. Грінченка, будинок 1;
ідентифікаційний код: 33642855) на користь
публічного акціонерного товариства
"Аграрний фонд" (01001, м. Київ, вулиця
Грінченка, будинок 1, ідентифікаційний
код: 38926880) основний борг в розмірі 23
838(двадцять три тисячі вісімсот
тридцять вісім) грн. 56 коп. та витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 03.11.2014 року.

Суддя

С.М. Мудрий