Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" жовтня 2014 р.
Справа № 906/1233/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Тимошенка О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Вензовська В.І.
(довіреність №67 від 15.10.14.), Вензовський
І.Л. (голова ЖОО ВСА)

від 1-го відповідача: Поліщук О.Г.
(довіреність №26/219 від 03.03.14)

від 2-го відповідача: Поліщук О.Г.
(довіреність №26/213 від 03.03.14)

розглянув у судовому засіданні в м.
Житомирі справу

за позовом Житомирської обласної
організації Всеукраїнської спілки
автомобілістів (м.Житомир)

до 1)Виконавчого комітету Житомирської
міської ради (м.Житомир)

2)Житомирської міської ради (м.Житомир)

про зобов'язання укласти додаткову
угоду до договору

Позивач звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовом
про зобов'язання 1-го відповідача
укласти додаткову угоду до договору
оренди земельної ділянки від 30.01.08.
(Позивачем в позовній заяві помилково
вказана дата договору 05.03.08. Ця дата є
датою реєстрації договору).

Позовні вимоги грунтуються на тому, що
Виконавчий комітет Житомирської
міської ради ухиляється від підписання
додаткової угоди про поновлення строку
дії договору оренди земельної ділянки
від 05.03.08, укладеного між Житомирською
міською радою та Житомирською обласною
організацією Всеукраїнської спілки
автомобілістів.

У відзиві на позовну заяву від 15.10.14
(а.с.40), Виконавчий комітет Житомирської
міської ради просить суд відмовити
позивачу в задоволенні позову за
безпідставністю, оскільки виконавчий
комітет не є належним відповідачем.
Житомирською міською радою вже
прийняте з цього приводу рішення №550
від 30.05.13. Уповноважувати представника
відповідача підписувати додаткову
угоду виходить за межі повноважень
суду.

Ухвалою від 15.10.14 суд залучив до участі
у справі в якості іншого відповідача -
Житомирську міську раду, яка є
орендодавцем за договором оренди від
30.01.08.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали з
підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому
засіданні підтримав викладене у
відзиві на позовну заяву, просив
відмовити у задоволенні позову за
безпідставністю .

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30 січня 2008 року між Житомирською
міською радою
(орендодавець/відповідач-2) та
Житомирською обласною організацією
Всеукраїнської спілки автомобілістів
(орендар/позивач) укладено договір
оренди земельної ділянки строком на 5
років (а.с.9). Державна реєстрація
договору відбулася 05.03.2008.

Відповідно до п.30 договору, однією з
підстав припинення дії договору є
закінчення строку, на який його було
укладено.

Згідно ст.33 ч.ч.1,2 Закону України "Про
оренду землі" (далі Закон), по
закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі,
орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі). Орендар, який має намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк, зобов'язаний повідомити
про це орендодавця до спливу строку
договору оренди землі у строк,
встановлений цим договором, але не
пізніше ніж за місяць до спливу строку
договору оренди землі.

Згідно пункту 4 договору, після
закінчення строку договору, орендар
має переважне право поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за два місяці до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію. У разі
відсутності письмових заперечень з
боку орендодавця та прийняття
відповідного рішення орендодавцем на
протязі одного місяця після закінчення
строку договору, договір вважається
пролонгованим на термін, зазначений у
цьому договорі на цих же умовах з
врахуванням орендної плати відповідно
до діючого законодавства.

12.12.12 позивач звернувся до Житомирської
міської ради з листом №46, в якому
просив розглянути та вирішити питання
про продовження на 10 років договору
оренди земельної ділянки по
вул.Вітрука,32-А для автостоянки. (а.с.38)

Частиною 3 статті 33 Закону передбачено,
що до листа-повідомлення про
поновлення договору оренди землі
орендар додає проект додаткової угоди,
однак позивачем такого проекту не
додано.

У відповідь на вказаний лист 08.01.13
Виконавчий комітет Житомирської
міської ради просив позивача подати
проект додаткової угоди щодо
поновлення договору оренди (а.с.37).

15.01.13, на виконання листа відповідача та
ч.3 ст.33 Закону України "Про оренду
землі" позивач надіслав до управління
регулювання земельних відносин
Житомирської міської ради проект
додаткової угоди від 15.01.13 щодо
поновлення договору оренди земельної
ділянки за адресою : м.Житомир,
вул.Вітрука,32-А (а.с.13,35) строком на 5
років (а.с.13).

Згідно ст.33 ч.4 Закону України "Про
оренду землі", при поновленні договору
оренди землі його умови можуть бути
змінені за згодою сторін. У разі
недосягнення домовленості щодо
орендної плати та інших істотних умов
договору переважне право орендаря на
укладення договору оренди землі
припиняється.

Судом не встановлено заперечень щодо
істотних умов договору будь-якої із
сторін, тому суд вважає, що за позивачем
зберігається переважне право на оренду
землі.

Згідно ст.33 ч.5 Закону України "Про
оренду землі", орендодавець у місячний
термін розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону,
узгоджує з орендарем (за
необхідності) істотні умови договору і,
за відсутності заперечень, приймає
рішення про поновлення договору оренди
землі (щодо земель державної та
комунальної власності), укладає з
орендарем додаткову угоду про
поновлення договору оренди землі. За
наявності заперечень орендодавця
щодо поновлення договору оренди
землі орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Всупереч вказаній нормі 2-й відповідач
не прийняв рішення щодо поновлення
договору оренди землі та не уклав
додаткову угоду. Орендодавець не
направив орендарю лист повідомлення,
що свідчить про відсутність заперечень
щодо поновлення договору оренди.

Відповідно до ст.33 ч.6 ЗК "Про оренду
землі", у разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди і за відсутності протягом
одного місяця після закінчення
строку договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі такий
договір вважається поновленим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором. У цьому
випадку укладання додаткової угоди про
поновлення договору оренди землі
здійснюється із уповноваженим
керівником органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
без прийняття рішення органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування про поновлення
договору оренди землі (щодо земель
державної або комунальної власності).

Згідно п.2.17 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
17.05.11 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин", у вирішенні
спорів, пов'язаних з поновленням
(пролонгацією) договорів оренди
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
судам слід враховувати положення
статті 33 Закону України "Про оренду
землі". Відтак господарським судам у
вирішенні відповідних спорів
необхідно з'ясовувати, зокрема, чи
повідомляв орендар орендодавця у
встановленому порядку про намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк та чи заперечував
орендодавець у строк, визначений
законом, проти поновлення договору.

За таких обставин господарський суд
приходить до висновку про наявність
усіх передбачених законом умов для
того, щоб вважати договір оренди
поновленим на той самий строк та на тих
самих умовах.

Однак, за нормою ст.33 ч.8 ЗК "Про оренду
землі", додаткова угода до договору
оренди землі про його поновлення має
бути укладена сторонами у місячний
строк в обов'язковому порядку.

Позивач вжив усіх передбачених законом
заходів для продовження договору
оренди, однак відповідач не виконує
вимоги закону та допустив зволікання в
укладенні додаткової угоди.

Відсутність додаткової угоди
унеможливлює для позивача
підтверджувати своє право оренди перед
третіми особами.

Відмова, а також наявне зволікання в
укладенні додаткової угоди до
договору оренди землі може бути
оскаржено в суді (ч.9 ст.33 ЗК "Про оренду
землі").

З урахуванням викладених правових
норм, позивач просить зобов'язати
виконавчий комітет Житомирської
міської ради уповноважити
представника та підписати додаткову
угоду до договору оренди земельної
ділянки.

Господарським судом встановлено, що
позивач має переважне право на
поновлення договору, вжив для цього
усіх передбачених законом заходів.
Встановлено, що договір вважається
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах. Разом з тим господарський
суд відмовляє в позові до Житомирської
міської ради оскільки позивачем
обраний не правильний спосіб захисту
порушеного права. При цьому суд
виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 179 Господарського
кодексу України укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо icнyє пряма вказівка
закону щодо обов'язковості укладення
договору для певних категорій
суб'єктів господарювання чи органів
державної влади або органів місцевого
самоврядування. Така вказівка, як
зазначалося вище, міститься у ст. 33
Закону України "Про оренду землі".

Відтак, можна визнати належним
способом захисту прав та інтересів, для
таких випадків, наприклад, заявлення
вимоги про зобов'язання орендодавця
підписати (укласти) відповідну
додаткову угоду до договору. Водночас,
зазначений спосіб захисту не
дозволятиме орендарям фактично
відновити свої порушені права, що
пов'язано із специфікою процедури
виконання відповідних рішень судів.
Іншими словами, рішення суду, яке
зобов'язує колегіальний орган (яким є
міська рада) прийняти рішення чи
ввічнити дію, не може бути виконано
примусово.

Також слід зазначити, що оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК договір є
домовленістю двох або більше стopiн,
зобов'язання в судовому порядку другої
сторони за договором укласти додаткову
угоду позбавлено правового сенсу i не
сприяє реальному захисту прав та
охоронюваних законом інтepeciв позивача.

У пункті 24 інформаційного листа від
13.08.2008 р. № 01-8/482 "Про деякі питання
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2008 року" ВГСУ звернув увагу
господарських судів на те, що згідно з
ч.3 ст. 84 ГПК України у резолютивній
частині рішення за спором про
спонукання укласти договір
зазначаються умови, на яких сторони
зобов'язані укласти договір, з
посиланням на поданий позивачем проект
договору. Відповідна частина може мати
орієнтовно такий вигляд: "Вважати
договір (найменування договору)
укладеним на умовах поданого
(найменування позивача) проекту цього
договору".

Необхідно також враховувати положення
ст. 187 ГК України, згідно з якою спори, що
виникають при укладенні договорів, які
є обов'язковими на підставі закону, та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом. День набрання
чинності рішенням суду, яким вирішено
питання щодо переддоговірного спору,
вважається днем укладення
відповідного господарського договору,
якщо рішенням суду не визначено інше.
Kpiм того, оскільки додатковою угодою
про поновлення договору оренди землі
можуть вноситися зміни до первісного
договору в частині строку його дії,
слід відзначити передбачену ст. 188 ГК
України можливість зміни
господарських договорів у судовому
порядку.

За таких обставин належним способом
захисту права орендаря на поновлення
договору оренди земельної ділянки, що
належить до державної або комунальної
власності, може бути позов, предметом
якого має бути вимога про визнання
укладеною відповідної додаткової
угоди до договору оренди земельної
ділянки. У цьому разі, коли суд визнає
вимоги позивача обґрунтованими,
підписання угоди зі сторони
орендодавця не потребується, а
додаткова угода набере чинності з дня
набрання чинності рішенням суду, яке
буде право установчим документом, що в
свою чергу захистить порушене право
позивача.

Що стосується вимог до виконавчого
комітету Житомирської міської ради,
господарський суд відмовляє в позові
до цього відповідача, який є не
належним, оскільки не є стороною
договору, додаткову угоду до якого
позивач просить зобов'язати підписати.

Судові витрати покладаються на
позивача відповідно до ст.49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 31.10.14

Суддя
Тимошенко О. М.

Віддрукувати: