КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 910/5034/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання:
Підченко О.Ю.

за участю представників:

від позивача: Макаренко Ю.О. за
довіреністю від 03.10.2014;

від відповідача 1: Рубель І.В. за
довіреністю від 10.09.2014;

від відповідача 2: Гутник В.П. за
довіреністю від 08.01.2014;

від третьої особи 1: не з'явились;

від третьої особи 2: не з'явились;

від третьої особи 3: не з'явились;

Розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк"

На рішення Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014

у справі №910/5034/14 (ОСОБА_5)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тіволі"

до 1)Державної виконавчої служби
України

2)Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача:

1) Приватне підприємство
"Спеціалізоване підприємство "Юстиція"

2) Головне Управління юстиції у місті
Києві в особі Відділу державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби

3) Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6

про визнання недійсним акту,
свідоцтва, рішення про державну
реєстрацію права власності, його
скасування та поновлення державної
реєстрації права власності

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тіволі" до Державної
виконавчої служби України та
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" про визнання недійсним
акту, свідоцтва, рішення про державну
реєстрацію права власності, його
скасування та поновлення державної
реєстрації права власності.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тіволі" задоволено
частково.

Визнано недійсним Акт державного
виконавця №187/9 про реалізацію предмета
іпотеки, виданного 29.05.2012 старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречухом О.Я., затверженного
начальником відділу примусового
виконання рішень Калевичем В.А.

Визнано недійсним свідоцтво про
придбання майна з прилюдних торгів від
01.06.2012, видане приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстроване в
реєстрі за №1356. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державної виконавчої служби
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Тіволі"
1218грн. 00коп. витрат по сплаті судового
збору.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тіволі" 1218грн. 00коп.
витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням
Публічне акціонерне товариство "Дельта
Банк" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 10.06.2014 у справі №910/5034/14
та відмовити в задоволенні позову ТОВ
"Тіволі".

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.07.2014
Публічному акціонерному товариству
"Дельта Банк" відмовлено у задоволенні
клопотання про поновлення строку на
подання апеляційної скарги на рішення
Господарського суду міста Києва від
10.06.2014.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.09.2014 ухвалу Київського
апеляційного господарського суду від
30.07.2014 скасовано, справу направлено на
новий розгляд до Київського
апеляційного господарського суду.

Розпорядженням керівника апарату
Київського апеляційного
господарського суду призначено
повторний автоматичний розподіл
справи.

Відповідно до повторного
автоматичного розподілу справ між
суддями апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
передано на розгляд колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду у складі
головуючого судді Смірнової Л.Г.,
суддів Кропивної Л.В. та Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014 з
урахуванням ухвали про виправлення
описки від 26.09.2014 апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" прийнято до провадження.
Розгляд справи призначено на 15.10.2014.

Через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу, у
якому позивач заперечив проти доводів
апеляційної скарги, просив рішення
суду у даній справі залишити без змін.

Через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача 1
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи на іншу дату.

В судове засідання 15.10.2014 з'явились
представники позивача та відповідача 2.
Розгляд справи було відкладено на
29.10.2014.

В судове засідання 29.10.2014 з'явились
представники позивача та відповідачів.

Представники третьої особи в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду повідомлялися належним чином,
про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки, всі учасники судового
процесу були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, проте третя особа
не скористалася своїми правами,
передбаченими статтями 22,27ГПК України,
та виходячи з того, що явка учасників
апеляційного провадження судом
апеляційної інстанції обов'язковою не
визнавалася, а участь в засіданні суду
є правом, а не обов'язком сторони,
Київський апеляційний господарський
суд дійшов висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги за
відсутності представників третьої
особи.

Представник позивача в судовому
засіданні просив залишити без змін
рішення Господарського суду міста
Києва у даній справі, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні просив скасувати рішення
Господарського суду міста Києва у
даній справі та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Представник відповідача 2 в судовому
засіданні просив скасувати рішення
Господарського суду міста Києва у
даній справі та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 17.08.2012 у справі
№5011-32/7520-2012, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2012, було
визнано недійсними результати
прилюдних торгів, проведених ПП
"Спеціалізоване підприємство юстиція"
24.05.2012, з реалізації арештованого
нерухомого майна ТОВ "Тіволі", а саме
жилого будинку №61-а, що розташований по
вул.Польовій Солом'янського району м.
Києва, житловою площею 424,00 кв.м.,
нежитловою площею 504,4 кв.м., загальною
площею 928,4 кв.м та земельної ділянки, що
розташована по вул. Польовій, № 61-а у
Солом'янського району м. Києва площею
0,1008га, оформлені протоколом №3-133/11
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, що належить боржнику - ТОВ
"Тіволі" від 24.05.2012.

Рішення мотивоване тим, що причиною не
проведення прилюдних торгів з
реалізації спірного майна, призначених
на 07.02.2012, було зупинення виконавчого
провадження ВП №29936922 з 03.02.2012, з огляду
на що підстави для визнання їх першими
і такими, що не відбулися в контексті ч.
4 ст. 45 Закону України "Про іпотеку", а
також визнання прилюдних торгів,
призначених на 24.05.2012 р. після
поновлення такого провадження, другими
торгами, були відсутні. На підставі
зазначеного, суд дійшов висновку, що
прилюдні торги, проведені 24.05.2012 з
реалізації спірного майна в розумінні
ст. 49 Закону України "Про іпотеку" були
першими, а тому не було правових
підстав для здійснення уцінки спірного
майна до їх проведення, що згідно ст. ст.
203, 215 Цивільного кодексу України є
підставою для визнання недійсними
таких прилюдних торгів.

Обставини, встановлені у справі
№5011-32/7520-2012, суд під час провадження у
даній справі вважає такими, що
відповідно до приписів ст. 35 ГПК
України не підлягають повторному
доказуванню.

Так, одним з основних елементів
верховенства права є принцип правової
певності, який серед іншого передбачає,
що рішення суду з будь-якої справи, яке
набрало законної сили, не може бути
поставлено під сумнів (п. 4
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України №01-8/1427 від
18.11.2003 "Про Конвенцію про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року
та юрисдикцію Європейського суду з
прав людини").

Даний принцип тісно пов'язаний з
приписами ч. 2 ст. 35 ГПК України,
відповідно до якої, факти встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори) під час розгляду однієї справи,
не доводяться знову при вирішенні
інших спорів, в яких беруть участь ті
самі сторони.

За змістом наведеної норми, неодмінною
умовою її застосування є один і той
самий склад сторін як у справі, що
розглядається господарським судом, так
і у справі (або справах) зі спору, що
вирішувався раніше, і в якій
встановлено певні факти, що мають
значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при
вирішенні інших справ та не підлягають
доказуванню, оскільки їх істинність
встановлено у рішенні, у зв'язку з чим
немає необхідності встановлювати їх
знову, піддаючи сумніву істинність та
стабільність судового акту, який
набрав законної сили.

Спір же у даній справі виник у зв'язку з
тим, що на підставі складеного старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Гречухом О.Я. за результатами
вищезазначених прилюдних торгів Акту
державного виконавця №187/9 про
реалізацію предмета іпотеки від 29.05.2012,
затвердженого начальником відділу
примусового виконання рішень
Калевичем В.А., - приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 було видано ПАТ "Дельта
Банк", як переможцю на таких прилюдних
торгах, Свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів від 01.06.2012,
зареєстроване в реєстрі за №1356.

У свою чергу, на підставі зазначеного
Свідоцтва про придбання майна з
прилюдних торгів земельна ділянка,
розташована по вулиці Польовій, 61-а,
Солом'янського району міста Києва,
площею 0,1008га, кадастровий номер:
:69:159:0011, в подальшому була
зареєстрована на праві власності за
Публічним акціонерним товариством АТ
"Дельта Банк" згідно з рішенням про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень №7240236 від 26.10.2013, винесеного
державним реєстратором Соколянським
Дмитром Вікторовичем, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи Інформаційними
довідками Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Оскільки, за своїм змістом прилюдні
торги є правочином з купівлі-продажу
майна, проте як недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю
відповідно до приписів ст. 216 ЦК
України, позивач вирішив звернутись з
даним позовом до суду з метою захисту
своїх прав на спірне майно.

Згідно приписів статей 316, 317, 319 ЦК
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

За змістом права власності,
визначеного у статті 317 ЦК України,
власникові належить права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (пункт 1 статті 321 вказаного
Кодексу).

Відповідно до статті 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, при розгляді
даного спору позивач не заявляє вимог
про витребування у ПАТ "Дельта Банк"
спірної земельної ділянки, проте як
останній, заперечуючи проти позовних
вимог щодо визнання недійсними спірних
Акта державного виконавця та Свідоцтва
про придбання майна з прилюдних торгів,
посилається на те, що за змістом ст. 388
ЦК України майно не може бути
витребувано від добросовісного
набувача, якщо воно було продане у
порядку, встановленому для виконання
судових рішень.

Оцінюючи вказані доводи, колегія
суддів звертає увагу ПАТ "Дельта Банк"
на те, що законодавець прямо пов'язує
неможливість витребування майна від
добросовісного набувача у разі, якщо
воно було продано в порядку виконання
судового рішення, з тим, що таке майно
має бути відчужене саме в порядку, який
визначає закон, оскільки виключно
законом та підзаконними
нормативно-правовими актами
регулюється процес з примусового
виконання судових рішень.

Проте, у випадку, якщо такий порядок
виконання судового рішення було
порушено, зокрема, органами державної
виконавчої служби або залученими до
участі у реалізації майна відповідними
організаціями, - не може йти мови про те,
що спірне майно вибуло від власника у
зв'язку з виконанням судового рішення в
порядку, визначеному законом. Така
ситуація підпадає під ознаки п.3 ч.1 ст.
388 ЦК України, тобто майно є таким, що
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Вказані висновки відповідають
правовій позиції Верховного Суду
України, наведеній в постанові № 3-98гс11
від 03.10.2011, яка є загальнообов'язковою
відповідно до приписів ст.111-28 ГПК
України під час застосування норми ст.
388 ЦК України.

Зокрема, Верховний Суд України
відзначив у вказаній постанові про те,
що частина 2 статті 388 ЦК України
містить заборону витребування майна у
добросовісного набувача тільки в тому
випадку, якщо це майно було продано у
порядку, встановленому для виконання
судових рішень, тобто з дотриманням
вимог закону при виконанні судових
рішень.

Отже, вказані доводи скаржника не є
обґрунтованими.

У свою чергу, розглядаючи позовні
вимоги про визнання недійсними Акту
державного виконавця № 187/9 про
реалізацію предмета іпотеки від 29.05.2012
та Свідоцтва про придбання майна з
прилюдних торгів від 01.06.2012,
зареєстрованого в реєстрі за № 1356, суд
бере до уваги наступне.

Відповідно до п. 2.2 Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27.10.1999 № 68/5,
прилюдні торги - це продаж майна, за
яким його власником стає покупець, який
у ході торгів запропонував за нього
найвищу ціну.

Під час проведення прилюдних торгів
продавець та учасники торгів у
встановленому законом порядку певними
діями (ціновими пропозиціями)
визначають переможця торгів та ціну
продажу майна, в результаті чого
переможець торгів набуває право на
придбання об'єкту. Результатом
проведення прилюдних торгів є
визначення покупця - переможця
аукціону та завершення процедури
торгів шляхом підписання протоколу
ліцитатором та покупцем, який одержав
право на придбання об'єкта. Факт
затвердження протоколу торгів має
юридичне значення в аспекті виникнення
підстав для подальшої сплати коштів за
придбане майно, оформлення органом
виконавчої служби відповідного акта та
видачі покупцеві свідоцтва про
придбання майна. При цьому оформлення
окремого договору купівлі-продажу
майна законом не передбачено.

Отже, під час проведення прилюдних
торгів укладається угода про передачу
майна у власність, сторонами якої є
покупець - учасник прилюдних торгів і
продавець - відділ Державної
виконавчої служби в особі
спеціалізованої організації, що
організовує та проводить ці прилюдні
торги за договором із державною
виконавчою службою.

Таким чином, прилюдні торги є
правочином з купівлі-продажу
арештованого нерухомого майна.

Торги, проведені з порушенням
встановлених правил, можуть бути
визнані недійсними за позовом
зацікавленої особи на підставі норм
цивільного законодавства про
недійсність правочинів.

Як зазначалось вище, рішенням
Господарського суду міста Києва від
17.08.2012 у справі №5011-32/7520-2012, залишеним
без змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
15.10.2012, було визнано недійсними
результати прилюдних торгів,
проведених ПП "Спеціалізоване
підприємство юстиція" 24.05.2012, з
реалізації арештованого нерухомого
майна ТОВ "Тіволі", а саме жилого
будинку №61-а, що розташований по
вул.Польовій Солом'янського району м.
Києва, житловою площею 424,00 кв. м.,
нежитловою площею 504,4 кв.м., загальною
площею 928,4 кв.м та земельної ділянки, що
розташована по вул. Польовій, № 61-а у
Солом'янського району м. Києва площею
0,1008 га, оформлені протоколом №3-133/11
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, що належить боржнику - ТОВ
"Тіволі" від 24.05.2012.

В силу п.п. 6.1., 6.2., 6.4., 6.5. "Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна" після
повного розрахунку покупців за
придбане майно, на підставі протоколу
про проведення прилюдних торгів та
копії документів, що підтверджують
розрахунок за придбане майно,
державний виконавець складає акт про
проведені прилюдні торги і подає його
на затвердження начальнику
відповідного органу державної
виконавчої служби. Затверджений акт
державний виконавець видає покупцеві.

На підставі цього акта нотаріус видає
покупцеві свідоцтво про придбання
нерухомого майна з прилюдних торгів. Це
свідоцтво є підставою для реєстрації
права власності на придбане майно в
порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з п. 2 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №703 від
22.06.2011, який був чинним на момент
виникнення спірних правовідносин,
державну реєстрацію прав шляхом
внесення записів до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
проводять орган державної реєстрації
прав та нотаріус як спеціальний
суб'єкт, на якого покладаються функції
державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Таким чином акт державного виконавця
про реалізацію предмета іпотеки з
прилюдних торгів є документом, яким у
встановленому законом порядку
письмово оформлюється правочин -
прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна. Саме у
даному документі засвідчується зміст
вказаного правочину.

При цьому, наведений акт є правовою
підставою для виникнення у відповідних
осіб обумовлених засвідченим ним
правочином прав відносно придбаного
майна.

Таким чином акт державного виконавця
про реалізацію предмета іпотеки з
прилюдних торгів є законодавчо
встановленим обов'язковим та
невід'ємним елементом такого правочину
як прилюдні торги з реалізації
арештованого нерухомого майна, а
відтак у разі визнання недійсними
прилюдних торгів недійсними
відповідний акт державного виконавця
також підлягає визнанню недійсним.

Крім того, підлягають визнанню
недійсним оспорюване свідоцтво про
придбання нерухомого майна з прилюдних
торгів, оскільки ним засвідчено факт
придбання майна, який відбувся
незаконно.

Відповідної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України в постанові від 13.01.2014 у справі
№5011-3/15152-2012.

Водночас, розглядаючи позовні вимоги
про визнання недійним та скасування
рішення про державну реєстрацію права
власності на спірне майно за ПАТ
"Дельта Банк" та поновлення державної
реєстрації права власності на це майно
за позивачем, суд не знаходить підстав
для їх задоволення, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження
таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав (ст. 3 Закону).

Державна реєстрація прав є публічною,
проводиться органом державної
реєстрації прав, який зобов'язаний
надавати інформацію про зареєстровані
права та їх обтяження в порядку,
встановленому цим Законом. Державна
реєстрація прав та їх обтяжень
проводиться в порядку черговості
надходження заяв.

Систему органів державної реєстрації
прав становлять: Міністерство юстиції
України; центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику
у сфері державної реєстрації прав;
органи державної реєстрації прав,
утворені Міністерством юстиції
України в установленому
законодавством порядку (ст. 6 Закону).

Відповідно до ст. 9 Закону державний
реєстратор є державним службовцем,
крім випадку, коли державним
реєстратором є нотаріус як спеціальний
суб'єкт.

Державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Згідно зі ст. 19 Закону державна
реєстрація прав проводиться, зокрема,
на підставі: свідоцтв про право
власності на нерухоме майно, виданих
відповідно до вимог цього Закону.

Записи до Державного реєстру прав
вносяться на підставі прийнятого
рішення про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення
суду рішення про державну реєстрацію
прав до Державного реєстру прав
вноситься запис про скасування
державної реєстрації прав (ст. 26
Закону).

У даному випадку, господарський суд
погоджується з доводами позивача
відносно того, що визнання недійсними
прилюдних торгів має наслідком
скасування всіх наступних рішень, що
були прийняті за результатами
проведення цих прилюдних торгів, в тому
числі, і рішень про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень (з відкриттям
розділу) на особу, що набула права
власності на майно.

Водночас, господарський суд також
враховує, що оскаржуване рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень (з відкриттям розділу)
прийняте спеціальним суб'єктом
державної реєстрації; державний
реєстратор є в даному випадку суб'єктом
владних повноважень, і його рішення,
дії чи бездіяльність з виконання
вказаних повноважень є предметом
розгляду адміністративного
судочинства.

Позивач, заявляючи вказані позовні
вимоги, не визначив в якості
відповідача відповідний орган
державної реєстрації, що виключає
необхідність припиняти провадження у
даній справі, у зв'язку з
непідвідомчістю спору в цій частині,
однак і не дає можливість задовольнити
такі позовні вимоги, оскільки
визначені відповідачі у даній справі
не є належними по відношенню до таких
вимог.

На підставі зазначеного, судом першої
інстанції вірно відмовлено позивачу в
задоволенні позовних вимог про
визнання недійним та скасування
рішення про державну реєстрацію права
власності на спірне майно за
відповідачем 3 та поновлення державної
реєстрації права власності на це майно
за позивачем.

Враховуючи вищезазначене, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для скасування рішення
Господарського суду міста Києва у
даній справі, в зв'язку з чим апеляційна
скарга Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105,
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
на рішення Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 у справі №910/5034/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 10.06.2014 у справі №910/5034/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5034/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
Л.Г. Смірнова

Судді
Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна