номер провадження справи 33/72/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014
Справа № 908/3306/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зазінвестбуд» (69118,
м. Запоріжжя, вул. Луначарського, б. 11 -
Б)

До відповідача Комунальне
підприємство «Експлуатаційне лінійне
управління автомобільних шляхів» (69035,
м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 23)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько
Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Колодій А.О.
довіреність № 4 від 03.01.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Зазінвестбуд»
звернулось до господарського суду із
позовною заявою про стягнення з
Комунального підприємства
«Експлуатаційне лінійне управління
автомобільних шляхів» суми 58909,60 грн.
неустойки (пені).

Обґрунтовуючи позов позивач
послався на те, що на виконання умов
укладеного між сторонами договору №
03-490 від 22.07.2013 р. відповідач
зобов'язався виконати роботи з
реконструкції дороги по вул. Глісерній
у м.Запоріжжі в строк - до 26.10.2013р. В
порушення умов ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 526, 530 Цивільного
кодексу України відповідач у
встановлений договором строк роботи не
виконав. Внаслідок несвоєчасного
виконання відповідачем прийнятих за
договором зобов'язань, позивач на
підставі п.9.4 договору нарахував до
стягнення неустойку (пеню) в сумі
58909,60грн.

Позивач просить позов
задовольнити.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 10.09.2014 р.
позовну заяву було прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі № 908/3306/14; справу призначено до
розгляду на 07.10.2014 р.

Ухвалою господарського суду від
07.10.2014р. на підставі ст. 77 ГПК України
розгляд справи було відкладено на
28.10.2014р.

До судового засідання 28.10.2014р.
представник відповідача надав
письмовий відзив на позовну заяву, в
якому відповідач визнав позов про
стягнення суми 58909,60грн. нарахованої
неустойки. Також зазначив, що по іншій
справі - 908/1211/14 господарським судом
Запорізької області було прийнято
рішення від 25.06.2014р., яким задоволено
позов КП «Експлуатаційне лінійне
управління автомобільних шляхів» про
стягнення з ТОВ «Зазінвестбуд» суми
607681,58грн. основного боргу, суми 8955,97грн.
3% річних, суми 12512,88грн. інфляційних
втрат, суми 37857,49грн. пені. При цьому ТОВ
«Зазінвестбуд» в добровільному
порядку сплатило суму 607681,58грн.
основного боргу. Залишок нестягнутої
за рішенням суду від 25.06.2014р.
заборгованості ТОВ «Зазінвестбуд»
складає суму 72666,48грн.

Посилаючись на наявність однорідних
грошових вимог, КП «Експлуатаційне
лінейне управління автомобільних
шляхів» просить зарахувати заявлені
позовні вимоги ТОВ «Зазінвестбуд» в
сумі 58909,60грн. та суму 1178,20грн. судового
збору (разом - 60087,80грн.) у справі №
908/3306/14, із заборгованістю у вигляді
несплачених штрафних санкцій за
судовим рішенням від 25.06.2014р. у справі №
908/1211/14 - в тому ж розмірі.

За клопотанням присутнього у судових
засіданнях представників сторін
судовий процес здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації.

В судовому засіданні 07.10.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні 28.10.2014р.
представник відповідача визнав позов.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
№ 18 від 26.12.2011 р. у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки про час та місце судового
розгляду справи позивач був
повідомлений належним чином, суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі його представника в
судовому засіданні 28.10.2014р., за наявними
у справі матеріалами.

В судовому засіданні 28.10.2014 р. прийнято
і оголошено на підставі ст. 85 ГПК
України вступну і резолютивну частини
судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову.

Як випливає з матеріалів справи,
22.07.2013р. між Комунальним підприємством
«Експлуатаційне лінійне управління
автомобільних шляхів» (Субпідрядник)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Зазінвестбуд»
(Підрядник) був укладений договір №
03-490, у відповідності до п.1.1, п.1.2 якого
Субпідрядник (відповідач) зобов'язався
виконати роботи по реконструкції
автошляху по вул. Глісерній у
м.Запоріжжі з автостоянкою в районі
парку «Дубовий Гай».

Згідно до п.2.1 договору ( в редакції
Додаткової угоди № 2 від 10.09.2013р.),
сторони обумовили строки виконання
робіт: п.2.1.1 Початок виконання робіт - з
моменту підписання договору; п.2.1.2
Завершення виконання робіт - 26.10.2013р.
Датою виконання робіт за Договором
вважається дата підписання акту
приймання виконаних робіт (ф. КБ - 2В).

У відповідності до п.3.1 договору ( в
редакції Додаткової угоди № 1 від
02.09.2013р.), договірна вартість робіт
визначається на підставі ДБН Д.1.1-1-2000, є
динамічною і корегується в ході
виконання робіт за фактом та
орієнтовно становить 1710794,40грн. (із ПДВ).

Сторони передбачилиёщо оплата
Субпідряднику (відповідачу)
здійснюється за фактично виконаний
обсяг робіт (п.3.3).

Сторони домовились, що здача -
приймання виконаних робіт та
підписання форм КБ - 2В і довідки
КБ - 3 здійснюється уповноваженими
представниками сторін (п.7.1договору).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини… Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Частиною 1 ст.202 ЦК України встановлено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст.205 ЦК України, правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

В даному випадку, спірні
правовідносини сторін ґрунтуються на
договорі підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно до ч.1 ст. 846 Цивільного кодексу
України строки виконання роботи або її
окремих етапів встановлюються у
договорі підряду.

Матеіали справи свідчать, що Акти
приймання - передачі виконаних робіт
(КБ - 2В) були підписані сторонами:

-Акт № 2/969 на суму 179384,40 грн. - 31.10.2013р.;

- Акт № 3/970 на суму 47247,60грн. - 31.10.2013р.;

- Акт № 2/1/1149 на суму 54170,40грн. - 30.11.2013р.;

- Акт № 2/2/1150 на суму 53642,40грн. - 30.11.2013р.;

- Акт № 2/3/1151 на суму 45063,60грн. - 30.11.2013р.;

- Акт № 2/4/1152 на суму 57501,60грн. - 30.11.2013р.;

- Акт № 2/5/1153 на суму 47146,80грн. - 30.11.2013р.;

- Акт № 2/6/1154 на суму 55674,00грн. - 30.11.2013р.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу
України передбачено, що при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі: вільного волевиявлення, коли
сторони мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що
не суперечать законодавству.

Згідно ч. 1 ст. 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 180 ГК України
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та
формі досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду,
а також умови, щодо яких на вимогу
однієї із сторін повинна бути
досягнута згода. При укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

Аналогічну норму містить ст. 638 ЦК
України.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193
Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

В порушення зазначених норма права,
відповідач не виконав п.2.1.2 Договору ( в
редакції Додаткової угоди № 2 від
10.09.2013р.) та не завершив виконання робіт
в строк - до 26.10.2013р.

Пунктом 9.4 договору відповідач прийняв
зобов'язання нести відповідальність за
прострочку виконання зобов'язання щодо
своєчасного виконання робіт, а саме: в
випадку порушення Субпідрядником
(відповідачем) строків виконання робіт,
передбачених п.2.1 договору, він
виплачує Підряднику (позивачу) пеню в
розмірі 0,5% від суми неналежно
виконаного зобов'язання за кожний день
прострочки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною ч ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Перевіривши розрахунок пені в сумі
58909,60грн. суд відзначає, що вимога про
стягнення пені підлягає задоволенню
за заявлений позивачем період часу (з
27.10.2013 р. по 29.11.2013 р.).

Крім того, сам відповідач у письмовому
відзиві визнав заявлений позов,
погодившись із правомірністю
застосування неустойки.

Що стосується заяви відповідача про
здійснення зарахування однорідних
зустрічних вимог, викладеної у відзиві
на позовну заяву, то суд не знаходить
підстав для її задоволення, виходячи з
наступних обставин. По-перше, заява
відповідача не містить норму
матеріального та процесуального права,
які б надали процесуальну можливість
господарському суду вчинити
зарахування зустрічних однорідних
вимог. Тобто заява є необгрунтованою.
По-друге, у відповідності до ч.3
ст. 203 Господарського кодексу України,
господарське зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічної
однорідної вимоги, строк якої настав
або строк якої не зазначений чи
визначений моментом витребування. Для
зарахування достатньо заяви однієї
сторони. В даному випадку, зобов'язання
ТОВ «Зазінвестбуд» сплатити на користь
Комунального підприємства
«Експлуатаційне лінійне управління
автомобільних шляхів» суми 72666,48грн. (як
зазначив відповідач) пені, 3% річних та
інфляційних втрат, вже врегульоване
рішенням господарського суду від
25.06.2014р. у справі № 908/1211/14, тоді як
зобов'язання Комунального
підприємства «Експлуатаційне лінійне
управління автомобільних шляхів»
сплатити на користь ТОВ «Зазінвестбуд»
суму 58909,60грн. пені виникло
безпосередньо з договору і не є
врегульованим судовим рішенням. ТОВ
«Зазінвестбуд» лише звернулось із
позовом про захистом свого майнового
права, заявивши позов у справі № 908/3306/14.
Таким чином, на даний час зобов'язання
сторін не можуть вважатись зустрічними
та однорідними. По-третє, КП
«Експлуатаційне лінійне управління
автомобільних шляхів» не надало
доказів звернення до ТОВ
«Зазінвестбуд» із заявою про
зарахування зустрічних вимог, як того
вимагає ч.3 ст. 203 ГК України. Заява
відповідача є безпідставною.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
сума 1827грн. судового збору підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства
«Експлуатаційне лінійне управління
автомобільних шляхів» (69035, м.
Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 23,
код ЄДР 03345018, рахунок 6317 в філії
Запорізьке РУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО
313399) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зазінвестбуд» (69118,
м. Запоріжжя, вул. Луначарського, б. 11 -
Б, код ЄДР 33836562, р/рахунок №6257 в
ПАТ «Промінвестбанк» м. Київ, МФО 300012)
суму 58909 (п'ятдесят вісім тисяч
дев'ятсот дев'ять) грн. 60 коп. неустойки
(пені) та суму 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та
підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК
України 29.10.2014 р.

Суддя
М.В. Мірошниченко