Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "27" жовтня 2014 р.
Справа № 906/1159/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача1: не з'явився;

від позивача 2: Кулеша П.А. - довіреність
№ 1845/10 від 09.09.2014;

від відповідача: Салабай В.А. -
довіреність б/н від 14.11.2013;

прокурор: Шевчук. М.М. - службове
посвідчення № 011387 від 24.10.2012,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Прокурора Черняхівського
району в інтересах держави в особі
Житомирської обласної державної
адміністрації (м.Житомир) та
Черняхівської районної державної
адміністрації Житомирської області
(смт. Черняхів, Житомирська область)

до Приватного акціонерного товариства
"Комета" (м. Скадовськ, Херсонська
область)

про розірвання договору оренди
земельної ділянки від 06.11.2003 та
повернення земельної ділянки
Житомирській обласній державній
адміністрації

У відповідності до ч.3 ст. 69 ГПК України,
строк розгляду спору продовжено на 15
днів - до 07.11.2014.

Прокурор Черняхівського району
звернувся до суду в інтересах держави в
особі Житомирської обласної державної
адміністрації та Черняхівської
районної державної адміністрації
Житомирської області з позовом, згідно
якого просить:

- розірвати договір оренди земельної
ділянки, площею 2,5644 га.,
нормативно-грошова оцінка якої складає
122583,00грн., укладений 06.11.2003 між
Черняхівською районною державною
адміністрацією Житомирської області
та Українсько-кіпрським
виробничо-торговельним акціонерним
товариством з іноземними інвестиціями
"Комета";

- зобов'язати ПАТ "Комета" повернути
Житомирській обласній державній
адміністрації земельну ділянку площею
2,5644 га, нормативно-грошова оцінка якої
складає 122583,00грн. у стані, не гіршому
порівняно з тим, у якому одержано її в
оренду.

15.10.2014р. від прокуратури Черняхівського
району надійшла інформація щодо сплати
відповідачем орендних платежів.

Позивач-1 уповноваженого представника
в судове засідання не направив, про
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце судового засідання був
повідомлений вчасно та належним чином.

Прокурор та представник позивача-2
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві. Зазначили, що відповідачем
заборгованість по орендних платежах
сплачена.

Представник відповідача щодо позову
заперечив, вказав, що заборгованість,
про яку вказує прокурор у позовній
заяві, відповідачем погашена у повному
обсязі.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши надані до справи
документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено у позовній заяві та
вбачається з матеріалів справи, в
результаті проведеної прокуратурою
перевірки в Черняхівській районній
державній адміністрації виявлено
порушення вимог природоохоронного і
земельного законодавства при
використанні земельної ділянки
(кар'єру) ПрАТ "Комета", а саме:

- орендарем не виконується
встановлений договором оренди
земельної ділянки від 06.11.2003 його
обов'язок використовувати земельну
ділянку за цільовим призначенням - під
розробку кар'єру та будівництва
виробничої бази, у зв'язку з
закінченням 23.12.2013 строку дії
спеціального дозволу (ліцензії) на
користування надрами №2079 від 23.12.1999, що
тягне за собою припинення прав на
користування земельною ділянкою через
відсутність підстав для використання
її за цільовим призначенням; роботи по
видобуванню лабрадориту на переданій в
оренду ПрАТ "Комета" земельній ділянці
протягом 2-х років не проводилися;

- всупереч п. 2.3. договору, відповідач
допустив утворення заборгованості по
орендній платі за період з 01.01.2013р. по
31.12.2013р. в розмірі 22337,03грн.

Наведені обставини, посилаючись на
умови договору та приписи ст. 96, п. "д" ч.1
ст. 141, ст. 143 Земельного кодексу України,
ст.ст. 24, 25, 32, ч.1 ст. 34 ЗУ "Про оренду
землі", ч.2 ст. 651 ЦК України, прокурор
вважає достатніми для задоволення
позовних вимог.

При цьому, підстави повернення
земельної ділянки позивачу1, оскільки
вказана земельна ділянка належить до
земель промисловості та знаходиться за
межами населеного пункту, прокурор
обґрунтовує приписами п. а ст. 17
Земельного кодексу України та ч.5 ст. 122
Земельного кодексу України, згідно
яких до повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить розпорядження
землями державної власності в межах,
визначених цим Кодексом; обласні
державні адміністрації на їхній
території передають земельні ділянки
із земель державної власності, крім
випадків, визначених частинами
третьою, четвертою і восьмою цієї
статті, у власність або у користування
у межах міст обласного значення та за
межами населених пунктів, а також
земельні ділянки, що не входять до
складу певного району, або у випадках,
коли районна державна адміністрація не
утворена, для всіх потреб.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
посилається на відсутність, на час
розгляду справи, заборгованості по
орендній платі. Також просить
відмовити у задоволенні вимог щодо
повернення земельної ділянки, оскільки
за час розробки та користування
Верхолужським родовищем лабрадоритів
починаючи з 1992 року було розроблено та
видобуто близько 23 тис.м.куб., що
приблизно складає 4,6 % від загального
об'єму лабрадоритів. При цьому, згідно
робочого проекту кар'єру лабрадориту
Верхолужського родовища роботи по
рекультивації виробленого простору
кар'єру можливі лише після повної
виїмки запасів лабрадориту до позначки
+153м., що унеможливлює повернення
земельної ділянки в установленому
договором порядку.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести
належними та допустимими у справі
доказами ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін.

Оцінивши в сукупності наявні в
матеріалах справи докази, врахувавши
пояснення учасників процесу,
проаналізувавши приписи
законодавства, яке регулює спірні
відносини, господарський суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позову, враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується сторонами, відповідачу
було надано ліцензію (спеціальний
дозвіл) на користування надрами,
реєстраційний №2079 від 23.12.1999 на
видобування лабрадориту
Верхньолузького родовища, придатного
для виготовлення блоків та
облицювальних виробів з них, терміном
на 14 років, тобто до 23.12.2013.

При цьому 06.11.2003р. між Черняхівською
районною державною адміністрацією
(позивач-2/орендодавець) та
Українсько-кіпрським
виробничо-торгівельним акціонерним
товариством з іноземними інвестиціями
"Комета", правонаступником якого згідно
Статуту є Приватне акціонерне
товариство "Комета"
(відповідач/орендар) укладено договір
оренди земельної ділянки (надалі -
Договір), відповідно до п.1 якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в довгострокову оренду
земельну ділянку із земель запасу, яка
розташована на території
Горбулівської сільської ради
Черняхівського району Житомирської
області, загальною площею 2,5644 га.,
згідно з планом землекористування, що
додається до договору. ...Земельна
ділянка передається в оренду з моменту
підписання даного договору (а.с. 17).

Положеннями п. 2.1. Договору сторони
обумовили, що земельна ділянка
надається в довгострокову оренду за
цільовим призначенням під розробку
кар'єру та будівництво виробничої бази.
Договір укладається на термін 20 років,
починаючи з дати його державної
реєстрації (п. 2.2. договору).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
оренду землі" від 06.10.1998, договір оренди
землі - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Статтею 14 Кодексу України про надра
передбачено, що одним із видів
користування надрами є видобування
корисних копалин. Відповідно до ст.18
Кодексу України про надра, надання
земельних ділянок для потреб,
пов'язаних з користуванням надрами,
провадиться в порядку, встановленому
земельним законодавством України.

Зважаючи на наведене прокурором
обґрунтування позовних вимог в частині
розірвання Договору, слід зазначити, що
відповідно до ч.ч.1,2 ст. 651 ЦК України,
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом; договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в і н ш и х в и п а д к а х, в с т а н о в л е
н и х д о г о в о р о м або з а к о н о м.

Згідно ст. 32 Закону України "Про оренду
землі", на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та у м о в а м и д о г о в о
р у, в разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Статтею 24 Закону України "Про оренду
землі" встановлено, що орендодавець має
право вимагати від орендаря, зокрема,
використання земельної ділянки за
цільовим призначенням згідно з
договором оренди та своєчасного
внесення орендної плати.

Так, п.3.3 Договору сторони визначили
обов'язки орендаря, зокрема,
використовувати земельну ділянку
тільки за призначенням для якого вона
надана та своєчасно і в повному обсязі
вносити орендодавцю орендну плату в
формі, яка передбачена цим договором,
що відповідає приписам ч.1 ст. 24 ЗУ "Про
оренду землі".

У пункті. 4.1. Договору сторонами
обумовлено, що договір може бути
розірвано за взаємною згодою сторін
або на вимогу однією із сторін
достроково за рішенням суду у разі н е в
и к о н а н н я і н ш о ю с т о р о н о ю с
в о ї х з о б о в ' я з а н ь по договору, а
також у разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке буде
суттєво перешкоджати передбаченому
договором використанню земельної
ділянки.

Враховуючи вищевикладене слід
зазначити, що земельні ділянки для
користування надрами, крім випадків,
передбачених статтею 23 цього Кодексу,
надаються користувачам надр після
одержання ними спеціальних дозволів на
користування надрами чи гірничих
відводів.

Положеннями до ст.19 Кодексу України про
надра передбачено, що надра надаються у
користування підприємствам, установам,
організаціям і громадянам лише за
наявності у них спеціального дозволу
(ліцензії) на користування ділянкою
надр.

Натомість, як зазначалося вище, надана
відповідачу ліцензія (спеціальний
дозвіл) на користування надрами,
реєстраційний №2079 від 23.12.1999 закінчила
свою дію 23.12.2013, що не заперечувалося
відповідачем, доказів продовження
строку її дії матеріали справи не
містять. Вказане свідчить про
відсутність у відповідача з 23.12.2013
законних підстав для використання
орендованої земельної ділянки за
цільовим призначенням.

За пунктом "ґ" ст.141 Земельного кодексу
України, використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням є
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою.

Відповідно до п. а ст. 143 Земельного
кодексу України, у разі використання
земельної ділянки не за цільовим
призначенням, примусове припинення
прав на земельну ділянку здійснюється
у судовому порядку.

За пунктом 2.21 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від 17.05.2011
№ 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин", у разі
встановлення порушень, передбачених
статтею 143 ЗК України, зокрема, коли
земельна ділянка використовується не
за цільовим призначенням, визначеним
умовами договору, та у спосіб, що
суперечить екологічним вимогам, суди
мають правові підстави для задоволення
вимог про розірвання договору оренди
на підставі статті 32 Закону України
"Про оренду землі".

Згідно ч.1 п. "в" ст.96 Земельного кодексу
України, землекористувачі зобов'язані
своєчасно сплачувати земельний
податок або орендну плату.

У відповідності до ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 2.3. Договору, орендар
зобов'язаний сплачувати орендодавцю
орендну плату в розмірі 1200,00грн.
щомісячно в термін до 15 числа поточного
року, яка повинна бути внесена на
спеціальний розрахунковий рахунок
Високівської сільської ради у
Черняхівському відділі Державного
казначейства Житомирської області.

Матеріалами справи підтверджено, що на
момент звернення з позовом до суду у
відповідача існувала заборгованість
по орендній платі, у вказаному
прокурором розмірі, однак з довідки
№2111/10/20-0 від 10.10.2014р.
Володарсько-Волинської об'єднаної
державної податкової інспекції станом
на 09.10.2014р. вбачається та не
заперечувалося сторонами, що на дату
вирішення спору така заборгованість у
відповідача відсутня (а.с. 66). Однак,
вказаний факт, враховуючи наведені
вище обставини, не спростовує
обґрунтованість позову в частині
вимоги про розірвання Договору.

За вказаного, суд вважає, що вимога
прокурора про розірвання договору
оренди від 06.11.2003, укладеного між
Черняхівською районною державною
адміністрацією та відповідачем
підлягає задоволенню.

Розглядаючи вимогу прокурора про
зобов'язання ПАТ "Комета" повернути
Житомирській обласній державній
адміністрації земельну ділянку площею
2,5644 га, нормативно-грошова оцінка якої
складає 122583,00грн. у стані, не гіршому
порівняно з тим, у якому одержано її в
оренду, господарський суд враховує
наступне.

За ч.1 стаття 34 Закону України "Про
оренду землі", у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути о р е н
д о д а в ц е в і земельну ділянку на
умовах, визначених договором.

Положеннями п. 2.4. Договору визначено,
що в разі припинення або розірвання
договору орендар зобов'язаний
повернути о р е н д о д а в ц е в і
земельну ділянку в стані, згідно
проекта рекультивації.

Відповідно п.п. "г" п. 3.3. Договору
орендар зобов'язаний після розірвання
з будь-яких підстав цього договору
повернути о р е н д о д а в ц ю не п і з н
і ш е 7 днів земельну ділянку в стані,
згідно проекта рекультивації.

Відповідно до умов укладеного
сторонами Договору, орендодавцем є
Черняхівська районна державна
адміністрація Житомирської області і
саме останньою, згідно акту про
передачу та прийом земельної ділянки в
натурі, передано ПАТ "Комета" земельну
ділянку площею 2,5644га. (а.с. 21).

Отже, враховуючи приписи ст. 34 Закону
України "Про оренду землі" та положення
Договору, вимога про зобов'язання
відповідача повернути земельну
ділянку Житомирській обласній
державній адміністрації є
безпідставною. Обґрунтування
прокурором вимоги в цій частині
приписами ст.ст.17,122 Земельного кодексу
України не спростовує наведеного,
оскільки вказані норми не обумовлюють
порядок повернення земельної ділянки у
випадку розірвання договору оренди, а
регулюють повноваження, зокрема,
державних адміністрацій щодо
розпорядження земельними ділянками
залежно від їх категорій та місця
знаходження.

Водночас суд вважає за доцільне
звернути увагу, що вимога про
повернення земельної ділянки,
враховуючи передбачений підпунктом "г"
п. 3.3. Договору семиденний строк для
повернення земельної ділянки після
розірвання договору, вцілому є
завчасною. Встановлення ж 7-денного
терміну, зважаючи на обумовлення
сторонами здійснення рекультивації, є
логічним.

Слід також зауважити, що позовні вимоги
сформульовано із зазначенням розміру
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки, однак остання не може
враховуватися судом як ідентифікуюча
ознака земельної ділянки, оскільки
така оцінка не є сталою величиною.

За вказаного суд дійшов висновку, що
вимоги прокурора про розірвання
договору оренди земельної ділянки,
укладеного 06.11.2003 між Черняхівською
районною державною адміністрацією
Житомирської області та
Українсько-кіпрським
виробничо-торговельним акціонерним
товариством з іноземними інвестиціями
"Комета", є обґрунтованими,
підтверджуються належними доказами та
підлягають задоволенню. У задоволенні
вимоги про повернення земельної
ділянки слід відмовити.

При цьому суд враховує приписи п. 2.11.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року "Про деякі питання
практики застосування розділу VІ
Господарського процесуального кодексу
України", згідно якого якщо в позовній
заяві об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Відповідно п. 4.6. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21 лютого 2013 року "Про деякі питання
практики застосування розділу VІ
Господарського процесуального кодексу
України", приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору, та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

За вказаного судовий збір щодо вимоги
про розірвання договору покладається
на відповідача. Судовий збір щодо
вимоги про повернення земельної
ділянки покладається на Житомирську
обласну державну адміністрацію.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32-34 49, 69, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Розірвати договір оренди земельної
ділянки, укладений 06.11.2003р. між
Черняхівською районною державною
адміністрацією Житомирської області
та Українсько-кіпрським
виробничо-торговельним акціонерним
товариством з іноземними інвестиціями
"Комета", посвідчений 06.11.2003 державним
нотаріусом Черняхівської державної
нотаріальної контори Житомирської
області Пилипчуком В.І., зареєстровано
в реєстрі за №1172.

3. Відмовити в частині вимог про
зобов'язання ПАТ "Комета" повернути
Житомирській обласній державній
адміністрації земельну ділянку площею
2,5644 га, нормативно-грошова оцінка якої
складає 122583,00грн. у стані, не гіршому
порівняно з тим, у якому одержано її в
оренду.

4. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Комета" (75700, Херсонська
обл., Скадовський р-н, м. Скадовськ, вул.
Комсомольська, 9, каб. 2, ід. код 05825863) в
дохід Державного бюджету України
1218,00грн. судового збору.

5. Стягнути з Житомирської обласної
державної адміністрації (10014, м.Житомир,
майдан ім. С.П. Корольова, 1, ід. код 00022489)
в дохід Державного бюджету України
1218,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.11.14

Суддя
Вельмакіна Т.М.

Друк:

1 - у справу;

2 - позивачу-1 (рек. з пов.);

3 - відповідачу (згідно заяви);

4 - прокуратурі м. Житомира.