ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" листопада 2014 р.Справа № 916/467/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився (був присутній
в засіданнях суду 07.04.14. та 16.04.14. Стинка
С.О. згідно довіоеності від 21.03.14);

від відповідача: не з'явився (був
присутній в засіданнях суду 24.03.14., 07.04.14.
та 16.04.14. Туренко О.Б. згідно довіреності
від 28.08.13.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „ПОРТ ОЧАКІВ" (с.
Куцуруб, Очаківський р-н, Миколаївська
обл.);

до відповідача: Товариства з
додатковою відповідальністю
„ЧОРНОМОРГІДРОБУД" (м. Одеса);

про стягнення 11375,00грн.

Спір розглядався у більш тривалий
строк за клопотанням сторони на
підставі ст.69 ГПК України.

14.02.2014р. до господарського суду
Одеської області звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю „ПОРТ ОЧАКІВ" з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю „ЧОРНОМОРГІДРОБУД"
про стягнення заборгованості в сумі
11375,00грн. за надані послуги по
перевантаженню вантажів, а саме: піску
природного, для будівничих матеріалів,
виробів, конструкцій та робіт ДСТУ БВ
2.7.-32-95.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 17.02.2014р. порушено
провадження у справі №916/467/14 за
зазначеним позовом.

19.03.2013р. відповідач надіслав відзив на
позовну заяву, у якому заперечує проти
позовув, посилаючись на те, що
відповідач не надавав повноважень
відокремленому підрозділу на
укладення договору. Згідно Положення
відокремленого підрозділу "Будівельне
управління "Чорноморбуд" Товариства з
додатковою відповідальністю
"Чорноморгідробуд", останнє не надало
довіреності від юридичної особи.

Ухвалою суду від 16.04.2014р. провадження у
справі було зупинено до розгляду
пов'язаної з нею справи господарським
судом Одеської області №916/488/14.

Ухвалою суду від 22.10.2014р. провадження у
справі поновлено.

Представники сторін в засідання суду
не з'явилися, хоча про розгляд справи
були повідомлені належним чином.

Представник позивача у засіданнях суду
07.04.14. та 16.04.14. підтримував позов з
підстав викладених у позові.

Представник відповідача у засіданнях
суду 24.03.14., 07.04.14. та 16.04.14. заперечував
проти позову з підстав викладених у
відзиві.

Отже, справа розглядається за наявними
матеріалами в справі на підставі ст.75
ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Дійсно, згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання повинно
виконуватись відповідно до умов
договору, вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а в разі відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
визначено, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або неналежне
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами ст. 626 ЦК України передбачено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків. У
відповідності до ст. 629 зазначеного
кодексу Договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматись від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
господарським кодексом України, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
у тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором. Застосування
господарських санкцій до суб'єкта, який
порушив зобов'язання, не звільняє цього
суб'єкта від обов'язку виконати
зобов'язання в натурі, крім випадків,
коли інше передбачено законом або
договором, або управнена сторона
відмовилася від прийняття виконання
зобов'язання.

Згідно із абз. 1 ч.І ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно піддягає виконанню у
цей строк (термін).

Проте, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позову
враховуючи наступне.

07 жовтня 2013 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю „Порт
Очаків" (надалі - позивач) та
Товариством з додатковою
відповідальністю „Чорноморгідробуд"
(надалі - відповідач) був укладений
договір по перевантаженню вантажів №
1380 (далі - договір), який регулює
взаємовідносини між сторонами при
виконанні виконавцем доручень
замовника про надання комплексу послуг
по організації перевантаження.

Слід зазначити, що в зазначеному
договорі міститься відбиток печатки
відокремленого підрозділу
"Будівельного управління "Чорноморбуд"
ТДВ "Чорноморгідробуд", а не
відповідача.

Найменування вантажу - пісок природний
рядовий, митий, для будівельних
матеріалів, виробів, конструкцій і
робіт (ДСТУ БВ.2.7-32-95)

Відповідно до договору постачальник
зобов'язується проводити вантажні
роботи згідно наданої замовником
заявки, а замовник зобов'язувався
прийняти та оплатити вказаний товар.

П. 2.1.1 договору передбачено, що загальна
кількість, ціна, умови поставки та
оплати товару, найменування судового
агенту та експедитора, перелік
вантажних робіт визначаються у заявці.

Виконавець (позивач) забезпечує
постановку суднів до причалу згідно
„Обов'язкових постанов по
Миколаївському морському
торгівельному порту" у відповідності з
безпечною морською практикою.

Згідно п. 3.2 договору оплата
здійснюється з 30% передоплатою на
підставі виставленого рахунку до
початку виконання вантажних робіт.
Оплата 70% здійснюється протягом 10
банківських днів від дати
відвантаження товару.

Матеріали справи свідчать, що позивач
вистав рахунок на оплату послуг №680 від
07.10.2013р. на суму 11375,00грн. відокремленому
підрозділу відповідача, а також акт
надання послуг №917 від 07.10.2013р.
посвідчений печаткою відокремленого
підрозділу "Будівельного управління
"Чорноморбуд" Товариства з додатковою
відповідальністю "Чорноморгідробуд"
(а.с.15-16).

12.12.2013р. позивач надіслав на адресу
відокремленого підрозділу відповідача
претензію № 349 з вимогою перерахувати
заборгованість в сумі 11375,00грн., яку
останній залишив без відповіді та
задоволення.

Як суд зазначав вище, 19.03.2014р.
відповідач надіслав до суду відзив,
згідно якого заперечує проти позову,
обґрунтовуючи заперечення відсутністю
доказів, які б підтверджували
законність підписання акту звірки, бо
акт звірки взаєморозрахунків
підписаний з відповідачем, містить
печатку не ТДВ "Чорноморгідробуд", а ВП
„БУ Чорноморгідробуд" - відокремленого
підрозділу „Будівельне управління
„Чорноморгідробуд", яке є структурним
підрозділом ТДВ „Чорноморгідробуд"
без наданих повноважень юридичної
особи та діє на підставі Положення.

Відповідно до Статуту Товариства з
додатковою відповідальністю
"Чорноморгідробуд" останнє є юридичною
особою, від імені якої без довіреності
вчиняє правочини, укладає угоди,
договори, контракти та вчиняє інші
юридичні акти генеральний директор
(п.п. 10.13.4 п. 10.13 Статуту).

З наявної в матеріалах справи копії
протоколу № 1 установчих зборів
засновників (учасників) Товариства з
додатковою відповідальністю
"Чорноморгідробуд" підтверджується, що
генеральним директором відповідача є
ОСОБА_3. Згідно довідки АА № 495068 з
ЄДРПОУ керівником Товариства з
додатковою відповідальністю
"Чорноморгідробуд" є ОСОБА_3.

А договір по перевантаженню вантажів №
1380 від 07.10.2013 року був підписаний
начальником ОСОБА_3 та його підпис
посвідчено печаткою Відокремленого
підрозділу "Будівельне управління"
"Чорноморбуд" ТДВ "Чорноморгідробуд".

Відповідно до частин 1-3 ст. 95 ЦК України
філією є відокремлений підрозділ
юридичної особи, що розташований поза
її місцезнаходженням та здійснює всі
або частину її функцій.
Представництвом є відокремлений
підрозділ юридичної особи, що
розташований поза її
місцезнаходженням та здійснює
представництво і захист інтересів
юридичної особи. Філії та
представництва не є юридичними
особами. Вони наділяються майном
юридичної особи, що їх створила, і діють
на підставі затвердженого нею
положення.

Згідно Положення відокремленого
підрозділу "Будівельне управління
"Чорноморбуд" ТДВ "Чорноморгідробуд"
останнє входить до складу Товариства з
додатковою відповідальністю
"Чорноморгідробуд" на правах
відокремленого підрозділу без права
юридичної особи.

Відповідно до п. 15 Положення начальник
відокремленого підрозділу діє від
імені ТДВ "Чорноморгідробуд" на
підставі довіреності, виданої
генеральним директором ТДВ
"Чорноморгідробуд".

Згідно частин 1, 2 ст. 207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

Представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє. Представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства (ст.237 ЦК
україни).

Відповідно до п. 1 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 30.03.1995
року № 02-5/220 "Про укладення договорів
відособленими підрозділами юридичних
осіб" за наявності належно оформлених
повноважень юридичної особи керівники
її відособлених підрозділів (філій,
представництв, відділень) мають право
укладати договори від імені юридичної
особи у межах наданих повноважень.

Також слід зазначити, що матеріали
справи не містять довіреності, яка б
надавала право начальнику
відокремленого підрозділу "Будівельне
управління "Чорноморбуд" ТДВ
"Чорноморгідробуд" повноваження на
укладання договору по перевантаженню
вантажів № 1380 від 07.10.2013 року від імені
юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
що наявні в матеріалах справи акт
надання послуг №917 від 07.10.2013р. та акт
звірки взаєморозрахунків станом на
період з 01.10.2013р. по 03.12.2013 року не можуть
слугувати належними доказами про
схвалення Товариством з додатковою
відповідальністю "Чорноморгідробуд"
дій начальника відокремленого
підрозділу щодо укладення від імені
юридичної особи договору по
перевантаженню вантажів № 1380 від 07.10.2013
року, оскільки зазначені документи
підписувались начальником
відокремленого підрозділу без наданих
повноважень юридичною особою -
відповідачем.

При цьому, акт наданих послуг від 07.10.13.
не являється належним доказом і щодо
надання послуг відокремленому
підрозділу відповідача, оскільки в
ньому не повністю відображено назву
господарської операції, не зазначено
прізвище, ім'я та по - батькові особи,
яка підписувала акт наданих послуг від
07.10.13.

А відповідно до статті 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій та повинні бути
складені під час здійснення цієї
операції, а якщо це неможливо -
безпосередньо після її закінчення.
Статтею 1 цього Закону встановлено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Кожною стороною (підприємством), що
брала участь у здійсненні
господарської операції, мають бути
отримані первинні документи для
записів у регістрах бухгалтерського
обліку, інформація в яких ідентично
засвідчує зміст господарської
операції. Первинні документи
складаються на бланках типових форм,
затверджених Міністерством статистики
України, а також на бланках
спеціалізованих форм, затверджених
міністерствами і відомствами України.

Також згідно з Положенням про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1994 року, господарські
операції господарюючих суб'єктів
фіксуються та підтверджуються
первинними документами, складеними та
оформленими відповідно до вимог
зазначеного Положення; первинні
документи для надання їм юридичної
сили та доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, від імені якого складено
документ, назва документа, дата та
місце складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному та вартісному виразі),
посади, підписи та прізвища осіб,
відповідальних за здійснення
господарської операції та складання
первинного документу; первинні
документи підлягають обов'язковій
перевірці працівниками, які ведуть
бухгалтерський облік, за формою і
змістом, тобто, перевіряється
наявність у документі обов'язкових
реквізитів (пункти 2.4 та 2.15 вказаного
Положення).

Проте, зазначений акт від 07.10.13. не
містить обов'язкових реквізитів,
зокрема, змісту гоподарської операції,
посади, прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції.

До того ж, доводи позивача й
спростовуються рішенням
господарського суду Одеської області у
справі № 916/488/14, яке залишено в силі
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 06.08.14. (а.с.101-104),
предметом спору в якому було стягнення
вартості піску, а предметом спору у
справі №916/467/14 є стягнення вартості
послуг по перевантаженню цього ж піску.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів тих обставин, на які
посилався в позові, а його доводи
спростовуються матеріалами справи,
зокрема Положенням відокремленого
підрозділу відповідача, відсутністю
довіреності на укладення договору та
іншими, про що суд зазначав вище.

З огляду на вищевказане, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позову в повному обсязі.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК
України господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано: 10
листопада 2014 року

Суддя
Я.В. Брагіна