ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 жовтня 2014 р.
Справа № 918/1178/14

Суддя Горплюк А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до відповідача-1
Сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Вичівський"

до відповідача-2 Вичівської сільської
ради

про визнання договору купівлі - продажу
дійсним та визнання права власності

В засіданні приймали участь:

Від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №1365
від 09.09.2014р.).

Від відповідача-1: не з'явився.

Від відповідача-2: не з'явився.

Суть спору: позивач - фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до
господарського суду Рівненської
області з позовом до відповідача-1 -
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Вичівський" та
відповідача-2 - Вичівської сільської
ради, в якій просить визнати дійсним
договір купівлі - продажу нежитлової
будівлі - телятниці, укладений між
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом "Вичівський", а також
визнати за фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 право власності на
нежитлову будівлю - телятницю,
розташовану по АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 15.08.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду та порушено
провадження, справу призначено до
слухання на 26.08.2014р.

26.08.2014р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав заяву про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
його тимчасовою втратою
працездатності. Судом дана заява
прийнята до розгляду та задоволена.

Ухвалою суду від 26.08.2014р. розгляд справи
відкладено на 12.09.2014р.

Ухвалою суду від 12.09.2014р. розгляд справи
відкладено на 30.09.2014р.

Ухвалою суду від 30.09.2014р. розгляд справи
відкладено на 09.10.2014р.

09.10.2014р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав клопотання
про відкладення розгляду справи для
подання додаткових доказів. Судом дане
клопотання задоволено.

Крім того, 09.10.2014р. позивач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав заяву про
продовження строку розгляду спору в
даній справі на 15 днів для подання
додаткових доказів. Судом дану заяву
задоволено.

Ухвалою суду від 09.10.2014р. продовжено
строк розгляду спору у даній справі на
15 днів, розгляд справи відкладено на
23.10.2014р.

Ухвалою суду від 23.10.2014р. розгляд справи
відкладено на 29.10.2014р.

В судовому засіданні 29.10.2014р.
представник позивача заявлені вимоги
підтримав з підстав, що вказані в
позовній заяві.

Представник відповідача-1
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Вичівський" в судові
засідання 26.08.2014р., 12.09.2014р., 30.09.2014р.,
09.10.2014р., 23.10.2014р. та 29.10.2014р. не з'явився,
відзиву на позов не подав. Проте, до
господарського суду повернулися
конверти, в яких відповідачу-1 за
адресою: 34050, Рівненська область,
Зарічненський район, с. Вичівка, було
направлено ухвали від 15.08.2014р., 26.08.2014р.,
12.09.2014р., 30.09.2014р., 09.10.2014р. та 23.10.2014р., з
довідкою відділення підприємства
зв'язку: "За зазначеною адресою не
проживає" (а.с. 22-24, 32-34, 37-39, 47-49, 63-65).

Разом з тим, з поданого на вимогу суду
витягу з ЄДРПОУ станом на 06.10.2014р.
вбачається, що місцезнаходження
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Вичівський": 34050,
Рівненська область, Зарічненський
район, село Вичівка. Вищезазначена
обставина свідчить про неподання
відповідачем-1 органу реєстрації
всупереч пункту 5 статті 29 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" відомостей про зміну
фактичного місцезнаходження. Таким
чином, негативні наслідки за вказане
порушення покладаються на
відповідача-1 - сільськогосподарський
виробничий кооператив "Вичівський".

Також, представник відповідача-2
Вичівської сільської ради в судові
засідання 26.08.2014р., 12.09.2014р., 30.09.2014р.,
09.10.2014р., 23.10.2014р. та 29.10.2014р. не з'явився,
однак подав до суду заяву про розгляд
справи без його участі.

Крім того, відповідач-2 Вичівська
сільська рада, через відділ канцелярії
та документального забезпечення суду,
подав заяву, в якій вказав, що проти
позовних вимог не заперечує та позов
визнає.

Згідно з положеннями ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається зазначеним особам
за повідомленою ними господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
позовної заяви без участі відповідачів
відповідно до статті 75 ГПК України.

В результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.10.2014р. між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (покупець) та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом "Вичівський" (продавець)
укладено попередній договір купівлі -
продажу (надалі - Договір; а.с. 83 - 84).

У відповідності до п. 1 Договору,
сторони зобов'язались в майбутньому
укласти і належним чином оформити
договір купівлі - продажу нежитлової
будівлі (телятника), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 на умовах і в порядку,
визначених цим договором.

Згідно п. 2. Договору сторони
домовилися, що істотними умовами
договору купівлі - продажу (основного
договору) будуть такі: продаж
зазначеного майна буде вчинено за
ціною, еквівалентною 12 000 грн. 00 коп.

24.10.2010р. з метою належного виконання
взятих на себе зобов'язань, фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 сплатив для
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Вичівський" вартість
телятниці - 12 000 грн. 00 коп., що
підтверджується накладною №210 з
відміткою продавця "Оплачено згідно
ордеру №45" та квитанцією до
прибуткового касового ордера №45 від
24.10.2010р. (а.с 16, 17).

При цьому, суд зауважує, що вказані
накладна та квитанція підписана
уповноваженими представниками сторін
та скріплена відтиском печатки
продавця.

Довідкою №2420 від 02.07.2014р., виданою
виконавчим комітетом Вичівської
сільської ради, підтверджено, що
телятник, придбаний у
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Вичівський" дійсно
розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
20).

20.11.2010р. фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (покупець) та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом "Вичівський" (продавець)
підписано Акт прийому - передачі
приміщень до договору купівлі - продажу
нежитлового приміщення від 23.10.2010р. (а.с.
85).

Так, продавець передає, а покупець
приймає приміщення, що є предметом
договору попереднього договору
купівлі - продажу від 23.10.2010р. та
основного договору купівлі - продажу та
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 720 кв.м.

З метою використання нежитлової
будівлі - телятниці у господарській
діяльності, фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 звернувся до Вичівської
сільської ради Зарічненського району
Рівненської області із заявою про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду (а.с. 18).

Листом №85 від 23.06.2014р. Вичівська
сільська рада повідомила, що підстав
для видачі дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 земельної
ділянки, на якій знаходиться телятниця
в с. Бродниця Зарічненського району
Рівненської області, немає, оскільки у
останнього відсутні документи, які
засвідчують його право власності на
вказану телятницю (а.с. 19).

21.11.2010р. та 22.12.2010р. позивач звертався до
відповідача-1 сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Вичівський"
із листом - вимогою, в яких повідомляв
про необхідність нотаріального
посвідчення спірного договору.

Однак, вказані листи залишені
відповідачем-1 сільськогосподарським
виробничим кооперативом "Вичівський"
без відповіді.

У поданій позовній заяві, позивач
вказує, що у зв'язку з визнанням
відповідача-1 - сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Вичівський"
банкрутом та відкриття щодо нього
ліквідаційної процедури, на даний час
немає можливості посвідчити спірний
договір нотаріально, а тому він
змушений звертатись з даним позовом до
суду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, встановивши обставини справи
і давши їм правову оцінку,
господарський суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 23.10.2010р. фізична
особа - підприємець ОСОБА_1 та
сільськогосподарський виробничий
кооператив "Вичівський" уклали
попередній договір купівлі - продажу
нежитлової будівлі - телятниці, що
розташована у АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України,
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках,
встановлених законом або домовленістю
сторін.

Згідно ч. 1 ст. 657 ЦК України, договір
купівлі - продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі - продажу майна, що
перебуває у податковій заставі.

Частиною 3 статті 640 ЦК України
встановлено, що договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Таким чином, описаний вище договір є
договором купівлі - продажу нерухомого
майна і відповідно до ст. 657 ЦК України
потребує нотаріального посвідчення.

Предметом доказування у даній справі є
встановлення наявності чи відсутності
правових підстав для застосування до
спірних правовідносин положень
частини 2 статті 220 ЦК України.

Згідно частини 2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання цього договору,
але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір укладеним. У
цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Таке рішення може бути прийняте судом
на вимогу добросовісної сторони, яка
виконала повністю або частково
договір. Зміст положень частини 2 дає
підстави тлумачити їх таким чином, що
вони не поширюються на випадки
ухилення від нотаріального
посвідчення договору усіх його сторін.
Під ухиленням від нотаріального
посвідчення договору має розумітися як
активна протидія цьому, так і пасивне
небажання вчинити цю дію.

У разі задоволення вимоги
добросовісної сторони про дійсність
нотаріального не посвідченого
договору, після набрання чинності
рішення суду, такий договір
вважатиметься дійсним з моменту його
укладення. Наступне нотаріальне
посвідчення такого договору не
вимагається. Судове рішення в цьому
випадку замінює нотаріальне
посвідчення.

За приписами цієї норми нотаріальне
посвідчення договору, яке може бути
компенсоване рішенням суду, можливо за
дотримання таких вимог:

- сторони домовилися щодо істотних
умов;

- така домовленість підтверджується
письмовими доказами;

- відбулося повне або часткове
виконання договору;

- одна із сторін ухилялася від його
нотаріального посвідчення.

Отже, з урахуванням вказаних вимог суд
вважає за необхідне дати правовий
аналіз договору купівлі - продажу, який
є предметом судового розгляду у даній
справі.

Так, підтвердженням досягнення
домовленості сторін щодо усіх істотних
умов угоди є підписаний між фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 та
сільськогосподарським виробничим
кооперативом "Вичівський" попередній
договір купівлі - продажу нежитлової
будівлі - телятниці, що розташована у
АДРЕСА_1 від 23.10.2010р.

Повне виконання умов договору
підтверджується підписаним сторонами
актом приймання - передачі приміщень
від 20.11.2010р.

Матеріалами справи підтверджується
сплата покупцем вартості нерухомого
майна відповідно до укладеного
договору.

Так, 24.10.2010р. фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 сплатив для
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Вичівський" вартість
телятниці - 12 000 грн. 00 коп., що
підтверджується накладною №210 з
відміткою продавця "Оплачено згідно
ордеру №45" та квитанцією до
прибуткового касового ордера №45 від
24.10.2010р.

У поданій позовній заяві фізична особа
- підприємець ОСОБА_1 вказує, що після
сплати грошових коштів за придбання
нежитлового приміщення - телятниці, він
почав використовувати придбане майно у
своїй господарській діяльності.

Вказане також підтверджується
довідкою №3345 від 27.10.2014р., виданої
виконавчим комітетом Вичівської
сільської ради Зарічненського району
Рівненської області, де зазначено, що
право користування земельною ділянкою
нежитлової будівлі (телятник), яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
здійснював сільськогосподарський
кооператив "Вичівський" з 01.12.1999р. по
23.10.2010р., з 23.10.2010р. фактичне
користування нежитловою будівлею
(телятником) здійснює ОСОБА_1 (а.с. 88).

Крім того, у відповідності до листа
Вичівської сільської ради на даний час
право власності чи користування на
земельну ділянку, на якій знаходиться
нежитлова будівля - телятник за
адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровано (а.с.
68).

21.11.2010р. та 22.12.2010р. позивач звертався до
відповідача-1 сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Вичівський"
із листом - вимогою, в яких повідомляв
про необхідність нотаріального
посвідчення спірного договору.

Однак, неприбуття уповноваженого
представника продавця до нотаріуса
вочевидь свідчить про ухилення
останнього від нотаріального
посвідчення договору.

Перевіривши зміст спірного договору,
суд встановив, що він цілком відповідає
нормам діючого законодавства України.

Однак, небажання
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Вичівський" направити
свого повноважного представника до
нотаріусу для нотаріального
посвідчення договору безспірно
порушує права покупця, оскільки не
виконавши ці вимоги, він просто не
зможе оформити своє право власності на
спірне нерухоме майно і в подальшому
його здійснювати.

Для захисту прав добросовісної сторони
за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню,
законодавцем і була передбачена
можливість визнання його дійсним за
рішенням суду.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ст. 15 ЦК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, а також свого інтересу,
який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Пасивне небажання відповідача-1
сільськогосподарського виробничого
кооперативу "Вичівський" здійснити дії,
необхідні для нотаріального
посвідчення договору, порушують права
позивача, як покупця за договором,
оскільки без нотаріального
посвідчення останній не може оформити
своє право власності на майно і в
повній мірі користуватися правами
власника щодо майна.

Таким чином, враховуючи, що відбулося
повне виконання сторонами
попереднього договору купівлі -
продажу, але відповідач-1
сільськогосподарський виробничий
кооператив "Вичівський" ухилиється від
його нотаріального посвідчення, то суд
вважає встановленими і доведеними всі
обставини, які є підставою для
застосування до спірних правовідносин
правового механізму, встановленого ч. 2
ст. 220 ЦК України, що в свою чергу є
підставою для задоволення позовних
вимог в цій частині.

Крім того, ухвалою господарського суду
Рівненської області від 24.12.2010р. у
справі №4/68 порушено провадження про
банкрутство сільськогосподарського
виробничого кооперативу "Вичівський".

Постановою господарського суду
Рівненської області від 01.02.2011р. у
справі №4/68 визнано банкрутом
сільськогосподарський виробничий
кооператив "Вичівський" (с. Вичівка,
Зарічненський район, Рівненська
область, 340500, ІК 00855569) (а.с. 59).

В той же час, згідно ст. 26 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
в редакції, що була чинна на момент
укладення спірного договору, усі види
майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, в тому числі
гуртожитків, дитячих дошкільних
закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових
умов і фінансуються в установленому
порядку.

При цьому, суд зауважує, що спірний
договір купівлі - продажу укладений
23.10.2010р., тобто до порушення провадження
у справі про банкрутство та введення
ліквідаційної процедури.

Аналізуючи вказане, суд приходить до
висновку, що об'єкт договору
купівлі-продажу - нежитлова будівля -
телятниця, що розташована про АДРЕСА_1
не входить до складу ліквідаційної
маси.

У поданій позовній заяві фізична особа
- підприємець ОСОБА_1 також просить
визнати право власності на нежитлову
будівлю - телятник, що розташований про
АДРЕСА_1.

Правилами ст. 328 ЦК України визначено,
що право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

За приписами ч. 3 ст. 334 ЦК України
встановлено, що право власності на
майно за договором, який підлягає
нотаріальному посвідченню, виникає у
набувача з моменту такого посвідчення
або з моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

За вказаних обставин, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
визнання права власності позивача на
нежитлову будівлю - телятницю, що
розташована по АДРЕСА_1, є
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати дійсним договір купівлі -
продажу нежитлової будівлі - телятниці,
що розташована по АДРЕСА_1, що укладений
між фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 та сільськогосподарським
виробничим кооперативом "Вичівський".

3. Визнати за фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 право приватної
власності на нежитлову будівлю -
телятницю, розташовану по АДРЕСА_1.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

%

Рішення підписане суддею "03" листопада
2014р.

Суддя
Горплюк А.М.