ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"27" жовтня 2014 р.
Справа № 911/4055/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестгранд», м.
Одеса

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фаетон-Буд», м.
Боярка

про стягнення 336 822,07 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач - Мамаєва В.В. предст. дов. б/н
від 30.10.2013р.;

відповідач - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестгранд»
(позивач) звернулось до господарського
суду Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фаетон-Буд»
(відповідач) про стягнення 336 822,07 грн.
невідпрацьованого авансу за Договором
генерального підряду № ШН 05-02/13 від
05.02.2013р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.09.2014 року було порушено
провадження у справі, розгляд
призначено на 27.10.2014 року.

Відповідач в судове засідання 27.10.2014р.
не з'явився, хоча про дату, час і місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням № 236, письмового
відзиву на позов та інших документів,
витребуваних ухвалою суду, не подав,
клопотання про відкладення до суду не
надсилав.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011 року №18
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, в разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України,
прийняте рішення оголошується
господарським судом у судовому
засіданні після закінчення розгляду
справи.

Враховуючи достатність в матеріалах
справи доказів для повного, всебічного
та об'єктивного розгляду спору по суті,
в судовому засіданні 27.10.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд, -

встановив:

05 лютого 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«ІНВЕСТГРАД» (Замовник) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«ФАЕТОН-БУД» (Генпідрядник) укладено
договір генерального підряду № ШН
05-02/13, відповідно до умов якого,
Генпідрядник за завданням Замовника
своїми силами та на свій ризик виконує
комплекс термінових робіт, спрямованих
на запобігання аварій на об'єкті та
здає йому у встановлений договором
строк закінчені роботи в нежитлових
приміщеннях буд. 8-А по пров.
Несторівському в м. Києві, а Замовник
надає Генпідряднику фронт робіт,
передає необхідну документацію,
приймає від Генпідрядника виконані
роботи та оплачує їх.

Відповідно до п. 1.2. Договору, перелік
робіт та строки їх виконання
зазначаються в календарному графіку
(Додаток № 1 до Договору), датою початку
виконання робіт, згідно п.1.2.1. є
передача відповідачу необхідної
виконавчої документації та фронту
робіт, датою закінчення виконаних
робіт, згідно п. 1.2.2. договору є дата
підписання обома сторонами Акту
приймання-передачі закінченого
комплексу робіт.

Згідно з п.2.1. договору, Договірна ціна
за договором визначена динамічною,
приблизна договірна ціна на момент
підписання договору склала 3 940 000, 00 грн.
(п.2.2. договору) також передбачено, що
фактична вартість робіт визначається
на підставі актів виконаних робіт, які
складаються за узгодженими Сторонами
одиничними розцінками (п.2.3. договору).

Пунктом 3.1. Договору, передбачено, що
розрахунки за договором виконуються з
авансовими платежами, які
перераховуються згідно щомісячної
заявки на закупівлю матеріалів,
обладнання та конструкцій в обсягах,
узгоджених Сторонами у графіку
фінансування (Додаток №2 до договору).

Подальша оплата здійснюється
позивачем з вирахуванням авансових
платежів, шляхом перерахування коштів
на поточний рахунок відповідача
щомісячно до 15-го числа місяця, що
слідує за звітним, на підставі
підписаних Сторонами актів виконаних
робіт та довідки вартості робіт (п.3.2.
договору).

Відповідно до п.3.3. договору, зазначені
вище документи готує відповідач і
передає для підписання позивачу до 1
числа місяця, що слідує за звітним.
Підписання має відбутися не пізніше
10-го числа місяця, що слідує за звітним
або надається мотивована відмова, в
разі виявлення недоліків їх
зазначенням разом з термінами
усунення.

За словами позивача, він належним чином
виконав прийняті на себе зобов'язання,
в тому числі здійснив перерахування 1 760
000, 00 грн. (14.02.13 р. - 156 000, 00 грн.; 14.03.13р. 344
000, 00 грн.; 17.04.13р. 300 000, 00 грн., 07.06.13р. 560 000,
00 грн., 25.10.13р. 400 000, 00 грн.).

Відповідачем було відпрацьовано 1 422 137,
92 грн., що підтверджується Актами форми
КБ-3 згідно реєстру відповідача за
березень на 139 016, 95 грн., квітень на 123 389,
50 грн., травень 429 879, 36 грн., за липень на
270 238, 13 грн., 44 301, 58 грн., серпень 124 311, 50
грн., жовтень 169 724, 67 грн. та 76 620, 00 грн.,
листопад 44 656, 23 грн. та на 1 400,00 грн.
здійснено набору та доставки води
згідно акту від 05.03.14р.

Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання однією стороною
друга сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом. Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

За словами позивача, у зв'язку з
порушенням відповідачем умов договору,
недотримання ним встановлених строків,
позивач листом №05/06 від 05.06.14р.
повідомив відповідача про розірвання
договору генерального підряду № ШН
05-02/13 з 24.06.14р.

Також, позивач вимагав повернути на
свій поточний рахунок суму отриманого
відповідачем, але невідпрацьованого
авансу в розмірі 336 822,07 грн.

Однак дана вимога залишена
відповідачем без відповіді та
належного реагування, у зв'язку з чим
позивач був змушений звернутись з
позовом до суду.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Виходячи з системного аналізу
зазначеної норми, суд дійшов висновку,
що для виникнення зобов'язання з
безпідставного збагачення необхідна
наявність наступних умов:

- збільшення майна однієї сторони
(набувачем), з одночасним зменшенням
його у іншої сторони (потерпілого);

- відсутність правової підстави
(юридичного факту) для збагачення.
Відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 12.03.2012р. у справі №9/112.

З огляду на те, що позивач належним
чином виконав свої зобов'язання за
договором та перерахував відповідачу
суму авансу, а відповідач у свою чергу
не виконав оплачені роботи, а також
враховуючи припинення договірних
зобов'язань сторін у зв'язку з
розірванням договору, суд дійшов
висновку, що відповідач є особою, яка
набула майно, а саме суму
невикористаного за договором авансу,
на підставі, яка згодом відпала у
розумінні п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, і, як
наслідок, зобов'язана повернути
позивачу це майно.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 02.04.2013р. у справі
№35/5005/2157/2012.

Відтак, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, а також характер
правовідносин, суд дійшов висновку, що
вимога позивача про стягнення з
відповідача сплаченого за договором
авансу з підстав ст. 1212 ЦК України
підлягає задоволенню у розмірі 336 822,07
грн. як така, що доведена позивачем
належними та допустимими доказами та
не спростована у встановленому порядку
відповідачем.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судом
покладається на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 49, 82-85, Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фаетон-Буд» (08150, Київська область,
Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул.
Б. Хмельницького, 98, оф. 6, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестгранд» (65009, м.
Одеса, вул. Варламова, 8, )
- 336 822 (триста тридцять шість тисяч
вісімсот двадцять дві) грн. 07 коп.
невідпрацьованого авансу та 6 736 (шість
тисяч сімсот тридцять шість) грн. 44 коп.
судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Дата складання повного тексту рішення
05.11.2014р.

Суддя
О.В. Щоткін