ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.10.14р. Справа № 904/4802/14

За позовом Вищого навчального
приватного закладу "Дніпропетровський
гуманітарний університет", м.
Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ

про визнання договору позики удаваним

Головуючий колегії Петрова В.І.

Кеся Н.Б.

Загинайко Т.В.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: ОСОБА_5, дов. від
23.07.14р.,

ОСОБА_6, дов. від 25.08.12р.

СУТЬ СПОРУ:

Вищий навчальний приватний заклад
"Дніпропетровський гуманітарний
університет" звернувся до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просив
визнати договір позики №1/05 від 23.05.2011
року, укладений між Вищим навчальним
приватним закладом "Дніпропетровський
гуманітарний університет" та ФОП
ОСОБА_1, удаваним, вчиненим з метою
приховання іншого правочину -
Інвестиційного договору по
будівництву нежитлової будівлі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що укладений договір позики є
удаваним, оскільки він вчинений з метою
приховування інвестиційного договору,
який сторони справді вчинили.

Відповідач позову не визнає, зазначає,
що на час укладання спірний договір за
своїм змістом повністю відповідав
внутрішній волі сторін, спрямованій на
встановлення відносин з надання та
повернення поворотної фінансової
допомоги, які у цивільному праві
опосередковуються правовою
конструкцією договору позики. Про це
свідчить безліч документів, копії яких
залучені сторонами до матеріалів
справи- протоколи загальних зборів
учасників позивача, зі змісту яких
випливає спрямованість внутрішньої
волі сторін саме на встановлення
відносин позики; платіжні доручення,
які опосередковували перерахування
коштів відповідачу з призначенням
надання поворотної фінансової
допомоги, а також часткове повернення
позивачу запозичених коштів;
листування сторін щодо впорядкування
боргових та орендних відносин;
матеріали інших господарських судових
справ, спору яких точиться навколо
питань належного виконання сторонами
боргових зобов"язань, що виникли з
договорів позики та оренди тощо. До
того ж, після укладення договору
позики відповідач одержував від
позивача письмові вимоги та
пропозиції, з яких випливає
кваліфікація останнім спірних
відносин саме як боргових зобов"язань,
що виникли у зв"язку з наданням
поворотної фінансової допомоги, або ж
позики.

Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами відповідно до ст. 75
ГПК України.

28.10.14 року по даній справі оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників від
відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2011. року між ВНПЗ "Дніпропетровський
гуманітарний університет"
(позикодавець) та ФОП ОСОБА_1
(позичальник) було укладено договір
позики № 1/05, відповідно до якого в
порядку та на умовах, визначених
договором, позикодавець передає
позичальнику на безпроцентній основі
грошові кошти у розмірі, визначеному у
п.2.1. цього договору (надалі іменується
"Зворотна фінансова допомога") на
поповнення обігових коштів, а
позичальник зобов"язується повернути
"Зворотну фінансову допомогу " у
визначений цим договором строк.

За п. 2.1. договору розмір Зворотної
фінансової допомоги становить
4000000,00(чотири мільйони) гривень.

Відповідно до п. 4.1. договору строк дії
зворотної фінансової допомоги
розпочинається з моменту зарахування
останньої суми зворотної фінансової
допомоги на поточний рахунок
позичальникові і становить 7 років.
Строк визначений у п. 4.1. цього договору,
може бути продовжений за домовленістю
сторін. ( п. 4.2 договору).

Після закінчення строку, визначеного в
п. 4.1 цього договору, позичальник
зобов"язується протягом 10 календарних
днів повернути позикодавцеві зворотну
фінансову допомогу. Можливе дострокове
погашення та погашення частками. У разі
несвоєчасного повернення зворотної
фінансової допомоги позичальник
сплачує на користь позикодавця штрафні
санкції в розмірі 0,1% річних від суми
простроченої заборгованості. (п. п. 5.1, 5,4
договору).

Відповідно до п.п. 7.2, 7.4, 7.6 договору усі
правовідносини, що виникають з цього
договору або пов"язані із ним, у тому
числі із дійсністю, укладанням,
виконанням, зміною та припиненням
цього договору, тлумаченням його умов,
визначенням наслідків недійсності або
порушення договору, регулюються цим
договором та відповідними нормами
чинного законодавства України, а також
звичаями ділового обороту, які
застосовуються до таких правовідносин
на підставі принципів добросовісності,
розумності та справедливості. Сторони
несуть повну відповідальність за
правильність вказаних ними у цьому
договорі реквізитів та зобов"язуються
своєчасно у письмовій формі
повідомляти іншу сторону про їх зміну,
а у разі неповідомлення несуть ризик
настання пов"язаних із цим
несприятливих наслідків. Додаткові
угоди та додатки до цього договору є
його невід"ємними частинами і мають
юридичну силу у разі, якщо вони
викладені у письмовій формі, підписані
сторонами та скріплені їх печатками.

За довідкою ПАТ КБ "Приватбанк" ВНПЗ
"Дніпропетровський гуманітарний
університет" за період з 24.05.2011р. по
12.06.2012р. перерахував за договором
позики № 1/05 від 23.05.2011р.на користь ФОП
ОСОБА_1 кошти у розмірі 7729950,00 грн.

Позивач просить визнати договір позики
№ 1/05 від 23.05.2011р. недійсним, оскільки
цей договір вчинено з метою
приховування інвестиційного договору,
що підтверджується вкладенням коштів
позивача у будівництво нежитлової
будівлі за адресою АДРЕСА_1

В силу приписів ч.1 ст.215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу
України передбачені загальні вимоги,
додержання яких є необхідними для
чинності правочину, зокрема, зміст
правочину не може може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом; правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин). (ч. 3 ст. 215
Цивільного кодексу України).

Статтею 235 Цивільного кодексу України
визначено, що удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

Дослідивши обставини і зібрані у
справі докази та надавши оцінку
оспорюваному договору на
відповідність його вимогам закону
господарський суд вважає, що позивач не
довів, що договір позики № 1/05 від
23.05.2011р. укладено саме з метою
приховування інвестиційного договору.
Наданих доказів недостатньо для
кваліфікації договору позики, як
удаваного правочину та застосування до
відносин сторін правових норм про
інвестиційну діяльність і визнання
укладеного договору недійсним як
такого, що суперечить закону "Про
інвестиційну діяльність".

На підставі викладеного керуючись ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу в позові відмовити.

Повне рішення складено

03.11.14р.

Головуючий колегії В.І. Петрова

Суддя
Н.Б.
Кеся

Суддя
Т.В.
Загинайко