ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2014 р.Справа №
5017/3411/2012Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: В.Б. Туренко

суддів: Л.В. Поліщук, С.В. Таран (на
підставі розпорядження в.о. голови суду
від 07.10.14 р. № 2420)

при секретарі судового засідання: І.М.
Станковій

за участю представників сторін:

від позивача - Р.А. Молодецькій

від відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3

на рішення господарського суду
Одеської області від 15.07.2013 року

у справі № 5017/3411/2012

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «МОДУЛЬ»

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3

про стягнення 137495,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року Товариство з
обмеженою відповідальністю «МОДУЛЬ»
звернулось до місцевого
господарського суду з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про
стягнення збитків у розмірі 137495,00 грн.
та витрат по сплаті судового збору у
розмірі 2749,90 грн. (а.с. 2 т.1).

Позовні вимоги обґрунтовані
неодержанням доходів від знаходження
контейнерів відповідача на ринку
«Стовповий» та провадження ним
підприємницької діяльності за 2005-2012 рр.

Відповідач у відзиві на позов зазначив
про його необґрунтованість та просив
застосувати строк позовної давності
(а.с. 53-56, 79-80 т.1).

Крім того, у своїх клопотаннях просив
залучити до участі у справі Виконавчий
комітет Одеської міської ради в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору та
зупинити провадження у справі до
набрання законної сили рішення по
справі № 916/369/13-г та з'ясування всіх
обставин кримінального провадження №
0000014 (а.с. 77, 134 т. 1, 7 т.2).

Рішенням господарського суду Одеської
області від 15.07.13 р. (суддя Гуляк Г.І.),
оформленим відповідно до вимог ст. 84
ГПК України 16.07.13 р., позов задоволено
частково, з урахуванням строку
позовної давності стягнуто з
відповідача на користь позивача збитки
у розмірі 72750 грн. за період з квітня 2009
р. по березень 2012 р. та 1450 грн. судового
збору, в іншій частині позову
відмовлено (а.с. 59-66 т.3).

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач в липні 2013 р. звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просив
рішення суду скасувати, у позові
відмовити повністю, посилаючись на
порушення судом норм процесуального та
матеріального права (а.с. 69-80 т.3).

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 29.07.13 р.
(головуючий суддя Гладишева Т.Я., судді
Савицький Я.Ф., Лавренюк О.Т.) скаргу
прийнято до провадження із
призначенням її до розгляду (а.с. 68 т.3).

ТОВ «МОДУЛЬ» у відзиві на апеляційну
скаргу просило у її задоволенні
відмовити, а рішення залишити без змін
(а.с. 86-88 т.3).

У зв'язку із перебуванням головуючого
судді Гладишевої Т.Я. у відпустці, за
розпорядженням керівника апарату суду
від 14.10.13 р. № 519, дану справу повторно
розподілено на розгляд головуючого
судді Мацюри П.Ф.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від
17.10.13 р. (головуючий суддя Мацюра П.Ф.,
судді Разюк Г.П., Колоколов С.І.) справу
прийнято до провадження із
призначенням апеляційної скарги до
розгляду (а.с. 133-134 т.3)

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 29.10.13 р., за
заявами скаржника на підставі ст. 79 ГПК
України, апеляційне провадження по
справі зупинено до вирішення
господарським судом Одеської області
справи № 916/1917/13 за
позовом ФОП ОСОБА_3 до ТОВ «МОДУЛЬ», ВАТ
«Пресмаш» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна та споруд від 09.11.01 р. № 01-11/2011 та
справи № 916/2331/13 за позовом заступника
прокурора м. Одеси до ТОВ «МОДУЛЬ», ВАТ
«Пресмаш» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна та споруд від 09.11.01р. № 01-11/2011,
скасування реєстрації права власності
та зобов'язання вчинити певні дії (а.с.
94-96, 121-123, 146-148 т.3).

Ухвалою суду апеляційної інстанції від
13.08.14 р., в порядку ст. 79 ГПК України,
апеляційне провадження у справі
поновлено у зв'язку із усуненням
обставин, які зумовили його зупинення
(а.с. 151-152 т.3, 9-19 т.4).

Враховуючи перебування головуючого
судді Мацюри П.Ф. на лікарняному, за
розпорядженням керівника апарату суду
від 06.10.14 р. № 113, справу повторно
розподілено на розгляд головуючого
судді Туренко В.Б. (а.с. 3 т.4).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 09.10.14 р. (головуючий суддя
Туренко В.Б., судді Поліщук Л.В., Таран
С.В.) дана справа прийнята до
провадження із призначенням її до
розгляду (а.с. 5-6 т.4).

30.10.14 р. в судовому засіданні
представником відповідача заявлено
клопотання про залучення до матеріалів
справи копій додаткових документів, а
саме: виписки з протоколу засідання
постійної комісії щодо законності,
правопорядку та реалізації державної
регуляторної політики від 30.09.14р., листа
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради від 12.09.14р. №
01-19/3257, 3257/г-09-02, листа прокуратури
Одеської області від 22.09.14р. № (16) 05/3-2270
вих. 14, постанови про закриття
кримінального провадження від 02.01.14р.,
яке судовою колегією відхилено,
оскільки вони не засвідчені належним
чином (а.с. 76 т.4).

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права,
судова колегія зазначає наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії НОМЕР_1 ОСОБА_3
як фізична особа-підприємець
зареєстрована 29.10.98 р. (а.с. 9-10 т.1).

Згідно свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи серії
А00 №? 261059 ТОВ «Модуль» зареєстровано
25.12.00р. з присвоєнням ідентифікаційного
коду - 31310009 (а.с. 11 т.1).

При вирішенні справи № 24/136-09-4305 за
позовом ТОВ «Модуль» до ФОП ОСОБА_4 про
зобов'язання не чинити перешкоди у
користуванні власністю та за
зустрічним позовом ФОП ОСОБА_4 до ТОВ
«Модуль» про зобов'язання не чинити
перешкоди у здійсненні
підприємницької діяльності та про
встановлення заборони укладення
договорів на обслуговування
контейнерів та надання торгового місця
із підприємцями ринку встановлені
наступні обставини:

14.09.98 р. між Виконавчим комітетом
Одеської міської ради та Компанією
«Золотий дім» укладено договір № 98, за
умовами якого Виконком Одеської
міської ради передав за рахунок земель
запасу міста Компанії «Золотий дім» в
тимчасове постійне користування на
умовах оренди терміном до 31.12.05 р.
земельну ділянку площею 3715 кв.м. по
АДРЕСА_1, що раніше перебувала у
користуванні ВАТ «Пресмаш» за згодою
останнього, для будівництва
тимчасового оптового продовольчого
міні-ринку. Збудована Компанією
«Золотий дім» споруда - тимчасовий
міні-ринок «Стовповий» був прийнятий в
експлуатацією актом державної
технічної комісії від 31.08.98 р.,
затвердженим розпорядженням
Іллічівської райадміністрації від
07.09.98 р. № 897, в якому зазначено, що
вказаний об'єкт побудований у
відповідності із рішенням Одеської
міської ради від 20.12.97 р. № 821, дозволом
на виконання будівельно-монтажних
робіт, виданим інспекцією ДАБК м. Одеси
від 14.08.98р. № 421/98, має площу 0,3715
га, яка розрахована на 120 контейнерних
місць.

09.11.01 р. між ТОВ «Модуль» та ВАТ
«Пресмаш» укладено договір
купівлі-продажу нерухомого мана та
споруд № 01-11/2001, за яким ТОВ «Модуль»
придбало нерухоме майно-склад товарів
народного споживання, споруди-огорожу
до будівлі «Прессервіс» загальною
довжиною 152м.; покриття території
майданчику бетонірованими плитами
загальною площею 3715 кв.м.; інженерну
споруду по очищенню зливних та талих
вод). Згідно протоколу від 10.11.01р. склад
товарів народного споживання
загальною площею 1278,30 кв.м. мав адресу:
АДРЕСА_1 і складався з літери «В» та
літери «Е». Будівля під літерою «Е»
розташована на дільниці прилеглої до
складу товарів народного споживання зі
сторони вул. Остапа Вишні, яка займана
тимчасовим оптовим продовольчим
міні-ринком «Стовповий» та мав адресу:
вул. Стовпова, 17. Покриття території
майданчику бетонірованими плитами є
мощінням відкритого складського
майданчику складу товарів народного
споживання прилеглого до нього з боку
вул. Остапа Вишні займаного під
міні-ринок «Стовповий2 за адресою: вул.
Стовпова, 17. Інженерна споруда по
очищенню зливних та талих вод
знаходиться в межах зазначеного
майданчику. Огорожа до будівлі
«Прессервіс» є її зовнішньою огорожею.
Зазначене нерухоме майно та споруди
передано ТОВ «Модуль» 09.11.01р. за актом
приймання-передачі.

Розпорядженням Іллічівської
райадміністрації від 23.09.01р. № 136
будівлі товарів народного споживання з
прибудованою насосною та складом
присвоєно поштовий номер -АДРЕСА_1

Право власності на склад площею 1278,3
кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, було
зареєстровано ще 27.03.02р. Одеським МБТІ
за ТОВ «Модуль».

На майновий комплекс товарів народного
споживання по АДРЕСА_1 власником якого
є ТОВ «Модуль», КП «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості»
складено технічний паспорт станом на
12.05.08р.

05.12.01 р. між ТОВ «Модуль» та Компанією
«Золотий дім» укладено договір
купівлі-продажу споруд № 02-12/2001, за яким
ТОВ «Модуль» придбало у Компанії
«Золотий дім» споруду - тимчасовий
продовольчий міні-ринок «Стовповий» за
адресою: м. Одеса, вул. Стопова, 17. В п.1.1.1.
договору наведена характеристика
споруд, а згідно п.1.1.2. до складу споруд
увійшли: навіс по фасаду зі сторони
вулиці Стовпова, туалет, приміщення
охорони, площадка павільйону (буфету) з
комунікаціями, каналізація та
водовідведення, електротехнічне
забезпечення. Зазначене майно було
передано ТОВ «Модуль» 10.12.01р. за актом
приймання-передачі.

Судовими рішеннями із зазначеної
справи, які набрали законної сили
підтверджений той факт, що ТОВ «Модуль»
є власником майна, придбаного за
договорами купівлі-продажу № 01-11/2001 від
09.11.01 р. та № 02-12/2001 від 05.12.01 р., яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (склад
товарів народного споживання, огорожа,
покриття території площею 3715 кв.м.,
інженерна споруда по очищенню зливних
та талих вод) та за адресою: м. Одеса,
вул. Стовпова, 17 (продовольчий
міні-ринок «Стовповий»).

Міні-ринок «Стовповий» побудований на
земельній ділянці, відведеній за
рішенням Одеської міської ради і хоча
він не зареєстрований як суб'єкт
господарювання, однак його функції
фактично виконує власник
споруди-тимчасового продовольчого
міні-рину «Стовповий» - ТОВ «Модуль».

Для надання послуг та створення для
продавців і покупців належних умов на
цьому ринку ТОВ «Модуль» з 2003 року
видавались Одеською міською радою
дозволи на експлуатацію об'єкта
торгівлі, громадського харчування та
сфери послуг, в яких таким об'єктом був
вказаний ринок, а його
місцезнаходженням: м. Одеса, вул.
Стовпова,17 або АДРЕСА_1.

Оскільки ТОВ «Модуль», як власник
продовольчого міні-ринку «Стовповий»,
фактично виконує функції ринку, як
суб'єкта господарювання, маючи
відповідний дозвіл на експлуатацію
цього об'єкту, то саме йому і належить
право укладання угод із продавцями про
надання торговельних місць на ринку і
ці угоди не є тотожними угодам про
надання земельної ділянки в оренду (а.с.
75-93 т.4).

Правомірність придбання ТОВ «Модуль»
міні-ринку «Стовповий», укладання
вищезазначених договорів
купівлі-продажу у 2001 році та їх
виконання на законних підставах у
відповідності з діючим законодавством
встановлено рішеннями господарських
судів, які набрали законної сили у
справах:

- № 916/1917/13 за позовом ФОП ОСОБА_3 до ТОВ
«Модуль», ВАТ «Пресмаш» про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
09.11.01р. № 01-11/2001(а.с. 12-19 т.4);

- № 22/170-06-3496 за позовом заступника
прокурора Малиновського району м.
Одеси в інтересах держави в особі
виконавчого комітету Одеської міської
ради до ТОВ «Модуль» про визнання
недійсним договору купівлі-продажу від
05.12.01 р. № 02-12/2001 (а.с. 48-55 т.4).

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України
обставини, встановлені, зокрема,
рішенням суду у господарській справі,
що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Пунктом 2.6. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11 р.
№ 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» із змінами та
доповненнями (в редакції чинній з 29.05.13
р., тобто на момент прийняття
оскарженого рішення) встановлено, що не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій). Хоча фактам, встановленим
іншими судовими рішеннями, крім
зазначених у статті 35 ГПК, й не надано
преюдиціального значення для
господарських судів, але вони мають
враховуватися судами у розгляді справ
з урахуванням загальних правил статті
43 названого Кодексу щодо оцінки
доказів. Преюдиціальне значення
процесуальним законом надається саме
фактам, встановленим судовими
рішеннями (в тому числі в їх
мотивувальних частинах), але не
правовій оцінці таких фактів,
здійсненій іншим судом чи іншим
органом, який вирішує господарський
спір. Не надається преюдиціального
значення також фактам (обставинам),
зазначеним: у скасованих судових
рішеннях (а в разі часткового
скасування таких рішень - у скасованих
їх частинах); у судових рішеннях
касаційної інстанції, оскільки останню
не наділено правом, зокрема,
встановлювати або вважати доведеними
обставини і вирішувати питання,
пов'язані з доказуванням (частина друга
статті 111 7 ГПК), - за винятком випадків,
коли касаційна інстанція, скасувавши
рішення попередніх судових інстанцій,
прийняла нове рішення на підставі
встановлених ними обставин.

Між тим, згідно пункту 2.6. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.11 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» із
змінами та доповненнями (в редакції
чинній з 10.07.14 р., тобто на теперішній
час) не потребують доказування
преюдиціальні обставини, тобто
встановлені рішенням суду, зокрема, у
господарській справі, що набрало
законної сили, - при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини. При цьому не має значення,
в якому саме процесуальному статусі
виступали відповідні особи у таких
інших справах - позивачів,
відповідачів, третіх осіб тощо.
Преюдиціальне значення процесуальним
законом надається саме обставинам,
встановленим судовими рішеннями (в
тому числі в їх мотивувальних
частинах), а не правовій оцінці таких
обставин, здійсненій іншим судом.

Правомірність здійснення ТОВ «Модуль»
господарської діяльності на міні-ринку
«Стовповий», укладання договорів про
надання торгівельних місць та інших
послуг, необхідних для здійснення
торгівельної діяльності та роботи
ринку відповідно до законодавства
встановлено рішеннями господарського
суду, які набрали законної сили у
справах:

- № 12-11/52-09-1169 за позовом ТОВ «Модуль» до
ФОП ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Одеської міської ради про усунення
перешкод ТОВ «Модуль» у користуванні
власністю - спорудами продовольчого
міні-ринку «Стовповий» та складу
товарів народного споживання (а.с. 33-42
т.1, 89-91 т.3).

- № 24/136-09-4305 за позовом ТОВ «Модуль» до
ФОП ОСОБА_4 про зобов'язання не чинити
перешкоди у користуванні власністю та
за зустрічним позовом ФОП ОСОБА_4 до
ТОВ «Модуль» про зобов'язання не
чинити перешкоди у здійсненні
підприємницької діяльності та про
встановлення заборони укладення
договорів на обслуговування
контейнерів та надання торгового місця
із підприємцями ринку (а.с. 75-93 т.4).

Ціни на послуги ТОВ «Модуль» за надання
місць для встановлення контейнерів та
торгівельних місць, а також за їх
обслуговування на міні-ринку
«Стовповий» затверджуються ТОВ
«Модуль» у відповідних прейскурантах,
в залежності від місця розташування
об'єктів торгівлі на території ринку.

Згідно акту Державної інспекції з
контролю за цінами в Одеській області
від 29.10.10 р. №000357 порушень дисципліни
цін у діяльності ТОВ «Модуль» щодо
надання послуг підприємцям не
встановлено (а.с. 27-31 т.2).

01.01.05 р. між ТОВ «Модуль» та ФОП ОСОБА_3
укладено договори про обслуговування
контейнеру та надання торгівельного
місця на міні-ринку «Стовповий» № 09-01/05,
НОМЕР_3-01/05, згідно яких ТОВ «Модуль»
надало ФОП ОСОБА_3 місця НОМЕР_2 та
НОМЕР_3 відповідно для встановлення
власних 20-футових контейнерів на
міні-ринку «Стовповий», а також одне
торгівельне місце для встановлення
прилавку перед кожним контейнером (а.с.
12-13 т.1).

Пунктом 2.1.13 цих договорів встановлено,
що вартість послуг ТОВ «Модуль» склала
650 грн. на місяць (за договором №09-01/05) та
325 грн. на місяць (за договором №34-01/05) в
залежності від місця розташування
контейнеру.

Вказані договори укладені строком до
31.03.05 р. Після цієї дати договори
продовжені не були, інші договори з ФОП
ОСОБА_3 також не укладались.

Ці договори не визнані недійсними
рішенням господарського суду, яке
набрало законної сили у справі:

- № 916/396/13- г за позовом ФОП ОСОБА_3 до ТОВ
«Модуль», за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача - ТОВ
«Старт» про визнання договорів від
01.01.05 р. № 09-01/05, НОМЕР_3-01/05 недійсними
(а.с. 42-47 т.4).

Фактичне місцезнаходження контейнерів
ФОП ОСОБА_3 на території міні-ринку
«Стовповий» протягом 2005-2010 років,
зокрема, на місцях НОМЕР_2 (перший ряд)
та НОМЕР_3 (другий ряд) встановлено у
господарській справі № 12-11/52-09-1169.

Подальше знаходження контейнерів
відповідача на зазначених місцях
підтверджуються також матеріалами
даної справи: актом від 22.05.13 р.,
фототаблицями, листом ДПІ у
Малиновському районі м. Одеса від 25.07.08
р, листом ВДСБЕЗ Одеського міського
управління ГУМВС України в Одеській
області від 30.07.08 р. та матеріалами
виконавчого провадження за рішенням
господарського суду Одеської області
від 07.07.10 р. у справі № 12-11/52-09-1169 та
документами кримінального провадження
за фактом невиконання цього рішення
суду (а.с. 33-47, 182-183 т.2).

Правомірність звільнення ФОП ОСОБА_3
торговельних місць НОМЕР_2 та
НОМЕР_3 після закінчення строку дії
договорів від 01.01.05 р. № 09-01/05, НОМЕР_3-01/05
та наявність збитків у зв'язку із не
звільненням цих торгівельних місць
встановлено у господарській справі
№ 12-11/52-09-1169.

Відсутність факту самовільного
зайняття ТОВ «Модуль» земельної
ділянки, на який розташований належний
останньому на праві власності
міні-ринок «Стовповий» підтверджено
судовими рішеннями господарських
судів, які набрали законної сили у
справах:

- № 35-25/17-850-2011 за позовом першого
заступника прокурора Малиновського
району м. Одеси в інтересах держави в
особі Одеської міської ради до ТОВ
«Модуль», за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача -
Державного комітету України із
земельних ресурсів Головного
управління Держкомзему в Одеській
області про стягнення шкоди у розмірі
379978,13 грн., заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки (а.с. 20-41 т.4);

- № 25-29/17-2469-2011 за позовом першого
заступника прокурора Малиновського
району м. Одеси в інтересах держави в
особі Одеської міської ради до ТОВ
«Модуль», за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача -
Головного управління Держкомзему в
Одеській області Державного комітету
України із земельних ресурсів про
зобов'язання звільнити земельну
ділянку (а.с. 12-26 т.2).

- № 5017/2591/2012 за первісним позовом ТОВ
«Торгівельно - виробнича компанія
«Старт» до Управління розвитку
споживчого ринку та захисту прав
споживачів Одеської міської ради за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Одеської міської
ради про визнання недійсним договору
оренди окремого індивідуально
визначеного майна від 01.06.11 р. № 1959 та за
позовом третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору -
ТОВ «Модуль» до Управління розвитку
споживчого ринку та захисту прав
споживачів Одеської міської ради, ТОВ
«Торгівельно - виробнича компанія
«Старт», за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору -
Одеської міської ради про визнання
договору оренди окремого
індивідуально визначеного майна від
01.06.11 р. № 1959 недійсним та
зустрічним позовом Управління
розвитку споживчого ринку та захисту
прав споживачів Одеської міської ради
до ТОВ «Торгівельно - виробнича
компанія «Старт» про розірвання
договору оренди окремого
індивідуально визначеного майна від
01.06.11 р. № 1959 та стягнення 434821,57 грн. (а.с.
56-74 т.4).

У зазначених справах та при вирішенні
спору в апеляційній інстанції у даній
справі встановлено, що ТОВ «Модуль»
починаючи з 2002 р. неодноразово вживало
передбачені законодавством заходи
щодо оформлення договору оренди
земельної ділянки, на якій знаходиться
належний ТОВ «Модуль» на праві
власності міні-ринок «Стовповий».
Відсутність у ТОВ «Модуль»
переоформлених на останнього
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку не можна ототожнювати
з відсутністю права на землю, яке
виникає одночасно з придбанням
нерухомості згідно ст. 120 Земельного
кодексу України та ст. 377 Цивільного
кодексу України.

Крім того, згідно листа ДПІ у
Малиновському районі м. Одеса від
28.04.12р. № 7231/10/20-046 ТОВ «Модуль»
сплачується земельний податок за
використання земельної ділянки, на
якій розташований міні-ринок
«Стовповий» (а.с. 32 т.2).

За твердженням позивача, міні-ринок
«Стовповий» - цілісний торгівельний
об'єкт, на якому неможливо припинити
обслуговування окремого контейнеру, що
знаходяться поряд з іншими
контейнерами, тому послуги ТОВ
«Модуль» споживають всі підприємці,
які розмістили свої контейнери на
ринку, а тому знаходження контейнерів
ФОП ОСОБА_3 на ринку за умови несплати
на користь ТОВ «Модуль» платежів за
обслуговування цих контейнерів
спричинило останньому збитки у вигляді
неодержаних доходів для компенсації
витрат на утримання та експлуатацію
міні-ринку «Стовповий».

Звертаючись з позовом 26.11.12 р., ТОВ
«Модуль» просило стягнути з ФОП ОСОБА_3
збитки за період з квітня 2005р. по
березень 2012 р. у розмірі 137495,00 грн.

В матеріалах справи наявний наданий
ТОВ «Модуль» розрахунок суми, яка
підлягає стягненню з відповідача,
здійснений за період з квітня 2005 року
по березень 2012 року включно на підставі
прейскурантів (а.с. 14-25 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ
«Модуль» частково, місцевий
господарський суд з урахуванням
фактів, встановлених у рішеннях
господарських судів, які набрали
законної сили та які згідно ст. 35 ГПК
України не доводяться знову, дійшов
висновку, що контейнери ФОП ОСОБА_3, які
знаходяться на території міні-ринку
«Стовповий» без укладеного з ТОВ
«Модуль» договору спричиняли
останньому збитки, у зв'язку з тим, що
незалежно від того здійснював ФОП
ОСОБА_3 торгівельну діяльність з
використання контейнерів на ринку чи
ні, ТОВ «Модуль» несло витрати на
утримання та обслуговування цих
контейнерів. У зв'язку з чим, суд першої
інстанції з урахуванням 3-х річного
строку позовної давності, стягнув з
відповідача на користь позивача збитки
за період з квітня 2009 р. по березень 2012
р., що склали - 72750,00 грн.

Судова колегія погоджується з
висновком місцевого господарського
суду щодо наявності підстав для
стягнення збитків з відповідача з
урахуванням 3-х річного строку позовної
давності, однак не погоджується з
визначенням розміру цих збитків з
огляду на слідуюче.

Статтею 49 Господарського кодексу
України передбачено, що підприємці
зобов'язані не завдавати шкоди
довкіллю, не порушувати права та
законні інтереси громадян і їх
об'єднань, інших суб'єктів
господарювання, установ, організацій,
права місцевого самоврядування і
держави. За завдані шкоду і збитки
підприємець несе майнову та іншу
встановлену законом відповідальність.

У відповідності до ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Згідно ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

За умовами ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема,
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Статтею 20 Господарського кодексу
України встановлено, що держава
забезпечує захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та
споживачів. Кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом, зокрема, відшкодуванням
збитків.

Згідно п. 1, 2, 6 до рекомендацій президії
Вищого господарського суду України від
29.12.07р. №04-5/239 «Про внесення змін та
доповнень до роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України від
01.04.94 р. № 02-5/215 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди» відповідно до
ст. 11 Цивільного кодексу України
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків, у тому числі щодо
відшкодування кредиторові або іншій
особі збитків (шкоди), є зобов'язання,
які виникають з договорів та інших
правочинів або внаслідок завдання
шкоди. За статтею 174 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
господарські зобов'язання можуть
виникати внаслідок заподіяння шкоди
суб'єкту або суб'єктом господарювання.
Вирішуючи спори про стягнення
заподіяних збитків, господарський суд
перш за все повинен з'ясувати правові
підстави покладення на винну особу
зазначеної майнової відповідальності.
При цьому господарському суду слід
відрізняти обов'язок боржника
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання, що випливає з
договору (статті 623 ЦК України), від
позадоговірної шкоди, тобто від
зобов'язання, що виникає внаслідок
завдання шкоди (глава 82 ЦК України).
Водночас необхідно враховувати, що
можуть мати місце випадки, коли сторони
перебувають у договірних відносинах,
але заподіяння шкоди однією із сторін
іншій стороні не пов'язане з виконанням
зобов'язання, що випливає з цього
договору. За таких обставин, незалежно
від наявності договору, при вирішенні
спору слід керуватися нормами ЦК
України та ГК України щодо
відшкодування позадоговірної шкоди.
Крім застосування принципу вини при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди необхідно виходити з того, що
шкода підлягає відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між
неправомірними діями особи, яка
завдала шкоду, і самою шкодою. При цьому
встановлення причинного зв'язку між
протиправною поведінкою особи, яка
завдала шкоду, та збитками потерпілої
сторони є важливим елементом
доказування наявності реальних
збитків. Слід довести, що протиправна
дія чи бездіяльність завдавача є
причиною, а збитки, які виникли у
потерпілої особи, - наслідком такої
протиправної поведінки. Питання про
наявність або відсутність причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
особи і шкодою має бути вирішено судом
шляхом оцінки усіх фактичних обставин
справи.

З аналізу наведеної норми вбачається,
що підставами для настання цивільної -
правової відповідальності за
заподіяння шкоди є правопорушення, що
включає в себе певні елементи: 1) шкода;
2) протиправність поведінки особи, яка
заподіяла шкоду; 3) причинний зв'язок
між ними; 4) вина. Відсутність хоча б
одного елементу складу правопорушення,
за загальним правилом виключає
настання відповідальності.

Враховуюче вищевикладене, судова
колегія дійшла висновку, про наявність
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою ФОП ОСОБА_3 та збитками,
що виникли у ТОВ «Модуль» у зв'язку із
несплатою платежів за використання
торгівельних місць на ринку та надання
послуг.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. ст. 256, 257 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу
України встановлено, що перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася, або могла
довідатися про порушення свого права,
або про особу, яка його порушила.

За приписами ч. 2 ст. 264 Цивільного
кодексу України встановлено, що
позовна давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач.

У відповідності до ч. 2, 3, 4 ст. 267
Цивільного кодексу України заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

З урахуванням наведених норм судова
колегія вважає, що стягнення збитків за
незаконне знаходження контейнерів ФОП
ОСОБА_3 на території міні-ринку
«Стовповий» можливе лише в межах
трирічного строку позовної давності.

Так, ТОВ «Модуль» звернулось з позовом
у листопаді 2012 року, а тому з
урахуванням 3-х річного строку позовної
давності стягненню підлягають збитки
за період з листопада 2009 р. по березень
2012 р. (дата кінцевого нарахуванням ТОВ
«Модуль»), що становить - 57300,00 грн.,
згідно перерахунку здійсненного
судовою колегією (а.с. 14-25 т.1, 75 т.4).

Враховуючи викладене, оскаржене
рішення місцевого господарського суду
підлягає зміни в частині визначення
суми збитків, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.
Оскільки рішення підлягає зміни не з
тих підстав, які визначені в
апеляційній скарзі, тому судовий збір
за апеляційний перегляд не
відшкодовується скаржнику.

Інші доводи викладені в апеляційній
скарзі спростовуються вищенаведеним.

Керуючись ст. ст. 99, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської
області від 15.07.2013 р. у справі № 5017/3411/2012
змінити, виклавши резолютивну частину
в слідуючій редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 на користь ТОВ
«Модуль» збитки в сумі 57300,00 грн.,
витрати по сплаті судового збору в сумі
1146,00 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.»

Доручити господарському суду Одеської
області видати відповідний наказ.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня набрання постанови
законної сили.

Повний текст постанови складено 04.11.2014
р.

Головуючий суддя
В.Б. Туренко

Суддя
Л.В. Поліщук

Суддя
С.В. Таран