м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "М енд С Форвардинг
до Приватного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп"
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будінвест"
про стягнення страхового
Суддя Полякова К.В.
від позивача: Бойко Ю.А. (дов.№7 від
від відповідача: Стеценко Т.М.
(дов.№278-2014 від 31.07.2014)
від третьої особи: не з'явився
Товариство з обмеженою
відповідальністю "М енд С Форвардинг
Ко" звернулось до Господарського суду
міста Києва із позовом до Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" про стягнення
страхового відшкодування.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.06.2014 порушено провадження у
розгляду на 05.08.2014 року.
У судовому засіданні 05.08.2014 у
задоволення клопотання представників
сторін, суд продовжив строк розгляду
спору на п'ятнадцять днів та відклав
розгляд справи на 19.08.2014, про що виніс
відповідну ухвалу суду.
18.08.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від позивача надійшли
письмові пояснення по справі та від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву із додатковими документами по
справі.
У зв'язку із перебуванням судді
Полякової К.В. на лікарняному, з метою
дотримання процесуальних строків,
розпорядженням в.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
вчинення процесуальних дій судді
Відповідною ухвалою суду від 19.08.2014
вищезазначена справа прийнята та
призначена суддею Літвіновою М.Є. до
розгляду на 25.09.2014 року.
Розпорядженням в.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
26.08.2014, у зв'язку із виходом судді
Полякової К.В. з лікарняного, справу
прийнята до провадження суддею
Поялковою К.В. та призначена до
розгляду на 25.09.2014 року.
За наслідками судового засідання
25.09.2014, суд залучив до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Будінвест", та відклав у зв'язку із цим
розгляд справи на 14.10.2014 року.
13.10.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.
За наслідками судового засідання
14.10.2014, суд частково задовольнив
прохання позивача щодо витребування
додаткових документів від відповідача,
яке містилось у письмових поясненнях
по справі від 18.08.2014, та відклав розгляд
справи на 23.10.2014 року.
У судовому засіданні 23.10.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив задовольнити
Представник відповідача надав
витребувані ухвалою суду від 14.10.2014
документи та просив відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
обставини, викладені у відзив на
Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -
11.03.2013 між Приватним акціонерним
товариством «Українська страхова
компанія «Княжа воєнна Іншуранс Груп»
(страховик) та Товариства з обмеженою
відповідальністю "М енд С Форвардинг
Ко" (страхувальник) укладено Договір
№11/03 добровільного страхування
відповідальності експедитора.
Предметом вказаного Договору є майнові
інтереси страхувальника, які не
суперечать чинному закону і пов'язані з
відповідальністю страхувальника за
відшкодування збитків, завданих
власнику вантажу та/або третім особам
під час експедирування вантажів на
умовах договору експедирування та
згідно чинного законодавства.
Умовами Договору, зокрема п.3.1.,
визначено та роз'яснено, що вважається
страховими випадками за цим Договором,
внаслідок яких настає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхового відшкодування.
Так, у положеннях п.3.1.1 зазначено, що
одним із страхових випадків вважається
відповідальність страхувальника за
повну або часткову втрату вантажу (в
тому числі внаслідок крадіжки,
пограбування, незаконного
заволодіння), або за пошкодження
вантажу, тільки у відношенні
відповідальності, що виникає в зв'язку
з: а) транспортного законодавства або
Конвенції, що застосовується до
страхувальника в обов'язковому
порядку; б) якщо законодавство, яке
застосовується до перевезення, містить
положення, згідно з яким
відповідальність страхувальника може
збільшитись у випадку оголошення
вартості вантажу або за згодою
страхувальника з власником вантажу, то
таке збільшення відповідальності може
бути застраховано виключно шляхом
укладання Додаткового договору до
цього Договору та за умови сплати
додаткової страхової премії. При цьому
збільшення відповідальності повинно
бути оформлене відповідно до вимог
транспортного законодавства.
Пунктом 4.7.1 Договору встановлено, що
якщо страхувальником укладається
договір перевезення/транспортного
експедирування з субпідрядником на
перевезення/транспортного
експедирування вантажу підвищеного
ризику (у т.ч.побутової електротехніки,
про що вказано у п.4.7 Договору),
перевізник повинен прийняти на себе
відповідальність, яка не може бути
меншою, ніж відповідальність за
договірними умовами та положеннями
міжнародних транспортних конвенцій, що
застосовуються до страхувальника,
причому на повну суму такої
Умовами п.9 сторони погодили виключення
із страхових випадків і обмеження
страхування. Відтак, страховик
звільняється від виплати страхового
відшкодування, якщо відповідальність
страхувальника стала наслідком
навмисного порушення водієм вимог,
інструкцій або розпоряджень
правомочної за договором перевезення
особи (замовник перевезення,
вантажовідправник, вантажоодержувач)
відносно нагляду за вантажем,
виконанню митних формальностей, правил
перевезення, збереження або
декларування вантажів (п.9.1.6. Договору);
внаслідок незаконного заволодіння
(набуття права на майно) вантажем
працівниками або представниками
страхувальника шляхом обману чи
зловживання довір'ям (шахрайства) (п.9.1.8.
Із матеріалів справи вбачається, що
03.01.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вірпул Україна»
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "М енд С Форвардинг
Ко" (експедитор) укладено Договір
№FF-01-12-М на транспортно-експедиторські
послуги в міжнародному прямому та
мультимодальному сполученні, за яким
експедитор зобов'язується за
дорученням , винагородою та за рахунок
замовника виконати чи організувати
виконання визначених даним Договором
послуг, пов'язаних із перевезенням
Умовами п.1.2. Договору встановлено, що
перевезення вантажу замовника може
проводитись як силами експедитора, так
і з залученням третіх осіб, за дії яких
експедитор відповідає перед
замовником, як за власні.
У випадку повної або часткової втрати
вантажу та/чи пошкодження вантажу,
експедитор несе відповідальність у
розмірі інвойсної вартості,
транспортної оплати та митних
платежів, взятих пропорційно вартості
пошкодженого чи втраченого вантажу.
Для забезпечення перевезення вантажу,
позивачем, в свою чергу, як замовником,
укладено Договір №BU7-000175 від 17.02.2011 із
«МК Сервисес» ОСОБА_5 (експедитор) щодо
надання комплексу послуг по
міжнародним перевезенням вантажу.
У подальшому, ними складено замовлення
№МС-000010176 від 01.06.2013, за яким визначено,
що 04.06.2013 з м.Вроцлав, Польща до м.Велика
Димерка, Україна, має бути здійснено
перевезення вантажу транспортними
засобами із державними номерами НОМЕР_1
та НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6,
власником яких є Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Будінвесткомпані», із зазначенням
дати вивантаження вантажу 07.06.2013 року.
Проте, після завантаження у м.Вроцлав,
Польща, даних транспортних засобів,
вантаж до місця призначення не прибув,
та держаний кордон України не
перетинав, будь-які відомості щодо його
місцезнаходження відсутні.
За фактом зникнення транспортного
засобу разом із вантажем, досудовим
розслідуванням слідчого СВ ТВМ-4
Шевченківського РУ ГУМВС України в
м.Києві винесено постанову від 02.07.2013
про закриття кримінального
провадження у зв'язку із відсутністю в
діяннях складу кримінального
правопорушення, та зазначено про
цивільний характер відносин
Товариства з обмеженою
відповідальністю "М енд С Форвардинг
Ко" та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будінвесткомпані».
Внаслідок втрати вантажу, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Вірпул
Україна» звернулось до позивача із
претензією №345 від 21.06.2013 на суму 251800,27
грн., оскільки саме позивач несе,
відповідно до умов п.5.7. укладеного між
ними Договору, відповідальність за
повну або часткову втрату вантажу.
У зв'язку із цим, позивачем
перераховано на рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вірпул
Україна» вищезазначену грошову суму,
що підтверджується платіжними
З огляду на те, що відповідальність
позивача застрахована за Договором
№11/03 добровільного страхування
відповідальності експедитора від
11.03.2013 у відповідача - Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп", позивач звертався 07.06.2013
до нього із заявою про виплату
страхового відшкодування у зв'язку із
знищенням/пошкодженням майна та 26.03.2014
із відповідною претензією.
Внаслідок того, що страхове
відшкодування відповідачем так і не
виплачено, позивач звернувся із даним
позовом до суду, зауважуючи що такий
обов'язок відповідач мав виконати ще у
досудовому порядку, оскільки, на думку
позивача, даний випадок є страховим та
виплачена ним грошова сума має бути
Водночас, заперечуючи проти
задоволення позову, відповідач
зазначає, що даний випадок не може бути
визнано страховим та виходячи із
змісту встановлених обставин,
відповідно до умов п.9.1.8. Договору,
відповідач має бути звільненим від
виплати страхового відшкодування.
Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов
висновку про наступне.
Нормами ст.11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) встановлено,
що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини; створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; інші
юридичні факти. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
Статтею 1 Закону України "Про
страхування" визначено, що
страхування - це вид цивільно-правових
відносин щодо захисту майнових
інтересів фізичних осіб та юридичних
осіб у разі настання певних подій
(страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 16 вказаного Закону,
договір страхування - це письмова
угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.
В укладеному 11.03.2013 між позивачем та
відповідачем у справі Договорі №11/03
сторонами досягнуто згоди щодо однієї
із істотних умов договору страхування,
а саме щодо переліку страхових
Приписами ст.26 Закону України «Про
страхування», якими визначено підстави
відмови страховика у здійсненні
страхових виплат, додатково
встановлено, що умовами договору
страхування можуть бути передбачені
інші підстави для відмови у здійсненні
страхових виплат, якщо це не
Відтак, за укладеним між сторонами у
справі Договором страхування,
страховик звільняється від виплати
страхового відшкодування, якщо
відповідальність страхувальника стала
наслідком навмисного порушення водієм
вимог, інструкцій або розпоряджень
правомочної за договором перевезення
особи (замовник перевезення,
вантажовідправник, вантажоодержувач)
відносно нагляду за вантажем,
виконанню митних формальностей, правил
перевезення, збереження або
декларування вантажів (п.9.1.6. Договору),
а також внаслідок незаконного
заволодіння (набуття права на майно)
вантажем працівниками або
представниками страхувальника шляхом
обману чи зловживання довір'ям
(шахрайства) (п.9.1.8. Договору).
Звернення позивача із даним позовом до
суду про стягнення страхового
відшкодування мало місце внаслідок
втрати вантажу, перевезенням якого
позивач займався відповідно до
укладеного 03.01.2012 між ним та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вірпул Україна»
Договором №FF-01-12-М, який за своєю
правовою природою є договором
транспортного експедирування.
Відповідно до статті 929 Цивільного
кодексу України за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням.
За порушення обов'язків за договором
транспортного експедирування
експедитор відповідає перед клієнтом
відповідно до глави 51 цього Кодексу
(стаття 934 Кодексу).
Відповідно до ч.1 статті 909 ЦК України
за договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.
Відповідно до ст. 924 ЦК України, що
кореспондується із положеннями ч. 2
ст. 308 ГК України, перевізник відповідає
за збереження вантажу, багажу, пошти з
моменту прийняття їх до перевезення та
до видачі одержувачеві, якщо не доведе,
що втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
Статтями 932 та 934 Цивільного кодексу
України встановлено, що експедитор має
право залучити до виконання своїх
обов'язків інших осіб. У разі залучення
експедитором до виконання своїх
обов'язків за договором транспортного
експедирування інших осіб експедитор
відповідає перед клієнтом за порушення
договору. За порушення обов'язків за
договором транспортного
експедирування експедитор відповідає
перед клієнтом відповідно до глави 51
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.14 Закону України
"Про транспортно-експедиторську
діяльність" за невиконання або
неналежне виконання обов'язків, які
передбачені договором транспортного
експедирування і цим Законом,
експедитор і клієнт несуть
відповідальність згідно з Цивільним
кодексом України, іншими законами та
договором транспортного
експедирування. Експедитор несе
відповідальність за дії та недогляд
третіх осіб, залучених ним до виконання
договору транспортного
експедирування, у тому ж порядку, як і
Із долученого до позовної заяви
інвойсу від 04.06.2013 вбачається, що
транспортування визначеного у
замовлені №Р271/Р896 вантажу
здійснюється транспортними засобами
із державними номерами НОМЕР_1 та
У матеріалах справи містяться
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу марки «Renault»,
державний номер НОМЕР_1, та
транспортного засобу марки «Samro»,
держаний номер НОМЕР_2, власником яких
зазначено Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будінвесткомпані».
Так, під час розгляду питання щодо
прийняття рішення про виплату
страхового відшкодування,
відповідачем, відповідно до наявного у
нього права, передбаченого ст.25 Закону
України «Про страхування» та п.10.1.2
Договору страхування, направлено до
Міністерства доходів і зборів України
запит від 19.06.2014 щодо надання
інформації про перетин державного
кордону України ТЗ марки «Renault»,
державний номер НОМЕР_1, із
напівпричепом марки «Samro», держаний
номер НОМЕР_2 за період з 01.01.2012 до 01.06.2014
Із отриманої на вказаний запит
відповіді від 04.07.2014 вбачається, що
згідно із електронними базами даних
Міністерства доходів і зборів України
станом на 25.06.2014 інформація щодо
перетину державного кордону України
запитуваними транспортними засобами
Окрім того, відповідно до листа від
29.05.2014 МВС України Головного управління
в місті Києві Управління державної
автомобільної інспекції, згідно даних
інформаційно-пошукової системи УДАІ
м.Києва, доданих до цього листа, станом
на 28.05.2014, ТЗ марки «Renault», державний
номер НОМЕР_1, із напівпричепом марки
«Samro», держаний номер НОМЕР_2 належать
Національному банку України та ОСОБА_7
У матеріалах справи містяться
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу марки «Renault»,
державний номер НОМЕР_1, та
транспортного засобу марки «Samro»,
держаний номер НОМЕР_2, власником яких
зазначено Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будінвесткомпані».
Тобто, зважаючи на наявні розбіжності
щодо визначення власника даних
транспортних засобів, позивач належним
чином не виконав своїх обов'язків,
передбачених п.3.1.2 та 3.1.6. Договору
транспортного експедирування, а саме
щодо здійснення контролю за
завантаженням та розвантаженням
вантажу у кожний транспортний засіб та
причеп, а також щодо забезпечення
збереження вантажу, довіривши вантаж
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Будінвесткомпані»,
який виступив безпосереднім кінцевим
перевізником і за дії якого позивач
несе відповідальність.
Таким чином, позивач здійснював
виконання прийнятих за Договором
експедирування зобов'язань фактично
через Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будінвесткомпані».
Проте, за фактом зникнення вантажу та
закриттям кримінального провадження у
зв'язку із відсутністю складу
кримінального правопорушення,
встановлено наявність відносин між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "М енд С Форвардинг
Ко" та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будінвесткомпані»
та визнано їх такими, що мають
Відтак, жодним чином не встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будінвесткомпані»
заволоділо майном саме як стороння
організація, а не як організація, за
допомогою якої позивач здійснював
експедирування вантажу, тобто наведене
підтверджує наявність господарських
відносин між ними, а отже зазначені
обставини мають кваліфікуватись як
настання однієї із підстав для
звільнення відповідача від виплати
страхового відшкодування (п.9.1.8
В силу укладеного між позивачем та
замовником перевезення ТОВ «Вірпул
України» Договору №FF-01-12-М від 03.01.2012,
позивач несе визначену
відповідальність за дії третіх осіб,
залучених для перевезення вантажу,
тобто, таким чином позивач є
відповідальною особою і за дії
перевізника/експедитора «МК Сервісес»
ОСОБА_5, і за дії залученого, у свою
чергу останнім, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будінвесткомпані»,
водій якого керував транспортним
засобом, що перевозив вантаж, зниклий у
Так, відповідно до ч.ч.2,3 ст.14 Закону
транспортно-експедиторську
діяльність" експедитор несе
відповідальність за дії та недогляд
третіх осіб, залучених ним до виконання
договору транспортного
експедирування, у тому ж порядку, як і
за власні дії. Покладення виконання
обов'язків на третю особу не звільняє
експедитора від відповідальності за
неналежне виконання зобов'язання.
Експедитор організовує роботу служб,
організацій, залучених ним до
виконання своїх обов'язків за
договором транспортного
експедирування, підшукує необхідних
людей для виконання замовленої
Таким чином, посилання позивача, який
виступав експедитором перевезення, на
те, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будінвесткомпані»
не є його представником, судом не
приймається та не узгоджується із
наведеними вище нормами чинного
законодавства, оскільки водій зниклих
із вантажем транспортних засобів
залучений позивачем до перевезення
вантажу внаслідок організації ним
такого перевезення, а відтак даний
випадок підпадає під п.9.1.6. Договору
страхування щодо порушення водієм
перевізника вимог замовника відносно
нагляду та збереження вантажу.
На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги належним чином не
обґрунтованими та факт настання
страхового випадку за Договором не
доведеним, у зв'язку із чим підстави для
виплати відповідачем страхового
відшкодування відсутні.
Додатково суд вважає за необхідне
зауважити, що умовами укладеного між
сторонами у справі Договору
страхування, а саме п.14.1.1. та п.14.1.6.
також передбачено, що страховик має
право відмовити у виплаті страхового
відшкодування у випадку, якщо відсутні
належні докази обставин і причин
страхової події, на які посилається
страхувальник, та якщо страхувальник
не виконав своїх обов'язків згідно умов
До того ж, відповідно до п.11.1.4 Договору
страхування, при настанні події,
наслідки якої можуть призвести до
виникнення відповідальності
страховика за цим Договором,
страхувальник зобов'язаний не давати
згоди третім особам (потерпілому) про
відшкодування збитків до прийняття
рішення страховиком про здійснення
страхової виплати, якщо інше із
страховиком не погоджено додатково.

Проте, всупереч зазначеної умови,
позивачем на власний розсуд без
отримання відповіді страховика
(відповідача) щодо прийнятого ним
рішення, виплачено третій особі -
замовнику перевезення вантажу ТОВ
«Вірпул Україна» грошову суму у
розмірі 251800,27 грн., з огляду на що,
вимога про сплату відповідачем даної
суми заявлена по своїй суті із
порушенням умов Договору.

Відповідно до приписів статті 626
Цивільного кодексу України договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Статтею 627 цього кодексу
встановлено, що сторони є вільними в
укладенні договору та визначенні його
умов, а стаття 629 вказаного кодексу
встановлює обов'язковість договору та
визначає що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З'ясувавши обставини справи та надавши
оцінку доказам за своїм внутрішнім
переконанням, суд дійшов висновку, щодо
обґрунтованості позовних вимог, які
підлягають задоволенню повністю.

Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судові витрати - судовий збір -
відповідно до приписів статті 49 ГПК
України, покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "М енд С
Форвардинг Ко" до Приватного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп", за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Товаристваз обмеженою
відповідальністю "Будінвест" про
стягнення страхового відшкодування -
відмовити повністю.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 23.10.2014 року.

Повний текст рішення буде складено
протягом п'яти днів з дня проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 28.10.2014 року

Суддя
К.В. Полякова