ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р.
Справа № 918/1161/14

Суддя Гудзенко Я.О., розглянувши
позов публічного акціонерного
товариства "Приватбанк" до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
20 733, 55 грн.

За участю:

Від позивача: Дробот І.А. (дов. № 3636-О від
18.08.2014 р.);

Від відповідача: ОСОБА_1 (пасп. НОМЕР_2
від 21.02.2013 р.), ОСОБА_3 (дов. б/н від 20.10.2014
р.).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Приватбанк" (далі - Позивач) звернулося
в Господарський суд Рівненської
області з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі -
Відповідач) про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 20 733, 55 грн.

Ухвалою господарського суду від 11
серпня 2014 року позовну заяву прийнято
до розгляду, порушено провадження у
справі № 918/1161/14 розгляд якої
призначено на 19.08.2014 р.

Ухвалами господарського суду від 19
серпня, 27 серпня, 30 вересня 2014 року
розгляд справи відкладався.

24 вересня 2014 року від Відповідача
надійшла заява-заперечення, в якій
Відповідач зазначає про визнання
основної суми боргу в розмірі 14 100, 00
грн. та заперечує заборгованість за
процентами, пенею та комісією. В
поданій заяві Відповідач просить
розглядати справу без участі
представника відповідача.

30 вересня 2014 року від Позивача надійшло
клопотання про зменшення розміру
позовних вимог в якому Позивач просить
стягнути з Відповідача 20 664, 62 грн., з
яких 14 100, 00 грн. заборгованості по
кредиту, 4 100, 36 грн. заборгованості по
процентам за користування кредитом, 1
319, 16 грн. пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань та 1 142, 10 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом. Крім того, від
Позивача надійшло клопотання про
продовження строку розгляду спору в
порядку, встановленому ч. 3 ст. 69 ГПК
України.

В судових засіданнях 14, 16 жовтня 2014 року
оголошувалася перерва.

4 листопада 2014 року Позивач підтримав
заявлені вимоги в повному обсязі (із
урахування поданої заяви про зменшення
розміру позовних вимог). Відповідач
зазначив про визнання ним основної
суми боргу в розмірі 14 100, 00 грн., в решті
вимог просив відмовити.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті за результатами оцінки
доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

В судовому засіданні 04.11.2014 р.
відповідно до ст. 85 ГПК України судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення Позивача,
Відповідача з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, Господарський суд Рівненської
області, -

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2011 року Відповідачем було
підписано заяву про відкриття
поточного рахунку (далі - Заява, а.с. 30).

Підписанням заяви Відповідач
приєднався до "Умов та правил надання
банківських послуг" (надалі - Умови),
Тарифів Банку, що розмішені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом
із Заявою складають Договір
банківського обслуговування №
б/н від 12.10.2011р. (далі - Договір) та
прийняв зобов'язання виконувати умови
Договору.

Про вказане вище зазначено у заяві
відповідача, копія якої міститься в
матеріалах справи і була перевірена
судом на її відповідність оригіналу,
про що вказано в протоколі судового
засідання.

Відповідач погодився із фактом
підписання заяви.

Відповідно до вказаного Договору
Відповідачу було встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок
НОМЕР_3 в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано «Умовами та правилами
надання банківських послуг».

Відповідно до п. 3.18.1.1 Умов - кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта.

Відповідно до п. 3.18.1.3 Умов - кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Відповідно до п. 3.18.1.8 Умов - Проведення
платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до «Умов і правил
надання банківських послуг» (або у
формі «Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки» або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі - «Угода»).

За змістом п. 3.18.1.16. Умов - при укладанні
договорів і угод, чи вчиненні інших дій,
що свідчать про приєднання Клієнта до
«Умов і правил надання банківських
послуг» (або у формі «Заяви про
відкриття поточного рахунку га картки
із зразками підписів і відбитка
печатки» або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі). Банк і Клієнт допускають
використання підписів Клієнта у
вигляді електронно - цифрового підпису
та / або підтвердження через пароль,
спрямований Банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі Клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання Договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "'Про
електронний цифровий підпис" -
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

З матеріалів справи вбачається,
що свої зобов'язання за договором
Позивач виконав в повному обсязі,
надавши Відповідачу кредитні кошти у
розмірі 14 100 грн., що підтверджується
випискою банку по рахунку Відповідача
(а. с. 41). Із вказаним фактом відповідач
погодився.

Відповідно до розділу Умов 3.18.4, яким
затверджений порядок розрахунків за
користування кредитом, в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (далі- "період, в який
дебетове сальдо підлягає обнуленню"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0 % річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При необнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24 (двадцять
чотири) % річних, починаючи з останньої
дати періоду, в яку дебетове сальдо
підлягало обнуленню (а.с. 37).

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім) % річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Під «непогашенням кредиту» мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.
При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються
простроченими.

За змістом п. 3.18.2.3.4. Умов - Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого «Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

На підставі вищезазначених Умов
Позивачем було нараховано Відповідачу
відсотки за користування кредитом в
розмірі 4 100, 36 грн. та комісію за
користування кредитом в розмірі 1 142, 10
грн. (а.с. 82-80).

У відповідності до п. 3.18.5.1 Умов при
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
Умовами п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3,
термінів повернення кредиту,
передбачених п.. п. 3.18.1.8, 3.18.2.3 3.18.2.3.4,
винагороди, передбаченого п., п. 3.18.2.2.5,
3.18.4.4. 3.18.4.5. 3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за
кожний випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період за який
сплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А в разі
реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.3 від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Відповідно до п. 3.18.4.1.3 Умов у разі
порушення клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
строку повернення

кредиту,
передбаченого умовами і правилами
надання банківських послуг, клієнт
сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

За умовами п. 3.18.5.4. Умов нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п. 3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
Клієнтом.

На підставі викладеного,
Позивачем було також нараховано
Відповідачу 1 319, 16 грн. пені за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
Договором в період з 23.01.2012 р. по 23.07.2014 р.

Судом встановлено, що розрахунок
відсотків за користування кредитом,
комісії за користування кредитом та
пені Позивачем проведено вірно,
відповідно до положень окремих пунктів
Договору та чинного законодавства.

Такимч чино, із урахування поданої
позивачем заяви про зменшення розміру
позовних вимог, вбачається, що у зв'язку
порушенням Відповідачем зобов'язань за
Договором обслуговування кредитних
лімітів на поточному рахунку, станом на
23.07.2014 року його заборгованість
становить 20 664, 62 грн., з яких: 14 100, 00 грн.
заборгованість за кредитом, 4 100, 36 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1 142, 10 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом та 1 319, 16 грн.
пені (а.с. 82-85).

Судом встановлено, що позивачем на
адресу відповідача було направлено
претензію від 15.07.2014 р. № 11012ROOWS07L (а.с. 47,
докази направлення а.с. 48-49) з вимогою
погасити прострочену заборгованість
за тілом кредиту в розмірі 14 100 грн.,
заборгованість за відсотками в розмірі
3 996, 83 грн., заборгованість з комісії за
користування кредитом в розмірі 1 142, 10
грн. та пеню в сумі 1 195, 42 грн. Однак,
вказана претензія залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України
визначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно із ст. 526 ЦК України та ст. 193
ГК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. При цьому ст. 525 ЦК України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 216 ГК України визначено,
що учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК
України якщо сторони домовилися
укласти договір у певній формі, він
вважається укладеним з моменту надання
йому цієї форми, навіть якщо законом ця
форма для даного виду договорів не
вимагалася.

Згідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 статті 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику у строк
та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахуванням грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідноі до ст. 1054 ЦК України банк
або інша фінансова установа
(Кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено,
що якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилися, та
сплати процентів.

Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

З огляду на умови Договору строк
повернення відсотків за користування
кредитними коштами є таким, що настав.
Відповідач доказів повернення
відсотків за користування кредитними
коштами не надав, Позивач визнав
наявність основної суми боргу за
Договором.

У відповідності до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

З наданих Позивачем доказів
вбачається, що Позивач прийняті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
проте Відповідачем розрахунків
проведено не було.

Доказів на обґрунтування своїх
заперечень, а також доказів сплати
боргу під час розгляду справи
Відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене вище, заслухавши
пояснення сторін, враховуючи докази
подані сторонамит у підтвердження
заявлених вимог та заперечень, суд
дійшов висновку про те, що вимоги
Позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України
судові витрати в розмірі 1 827 грн.
покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 81-1,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, ) 14 100
(чотирнадцять тисяч сто) грн. 00 коп.
заборгованості за кредитом, 4 100 (чотири
тисячі сто) грн. 36 коп. заборгованості
по процентам за користування кредитом,
1 142 (одна тисяча сто сорок дві) грн. 10
коп. заборгованість по комісії за
користуванням кредитом, 1 319 (одна
тисяча триста дев'ятнадцять) грн. 19 коп.
пені та 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. судового збору.

3. Видати наказ.

Суддя
Гудзенко Я.О.