ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2014 р.
Справа № 911/2635/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від прокурора: Івашин О. Є. (посвідчення
№ 009572 від 15.10.2012 р.);

від відповідача-1: Данюк Н. В.
(довіреність № 07-28-993 від 14.10.2013 р.);

від відповідача-2: ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_1, виданий Ірпінським МВ ГУ МВС
України в Київській області від 26.07.2001
р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Прокурора Бородянського
району Київської області, смт
Бородянка

до:

1) Бородянської районної державної
адміністрації, смт Бородянка;

2) Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Ірпінь;

про визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсними
договору оренди земельної ділянки та
додаткової угоди до нього, зобов'язання
повернути земельну ділянку

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Прокурор Бородянського району
Київської області звернувся в
господарський суд Київської області із
позовом до Бородянської районної
державної адміністрації, ФОП ОСОБА_2
про визнання незаконним та скасування
розпорядження № 327 від 14.11.2002 р. „Про
затвердження технічної документації
по оформленню договору оренди
земельної ділянки водного фонду"
Бородянської районної державної
адміністрації, визнання недійсними
договору оренди земельної ділянки від
30.07.2004 р. та додаткової угоди до
договору оренди земельної ділянки від
30.07.2004 р., укладених між Бородянською
районною державною адміністрацією та
ФОП ОСОБА_2, зобов'язання ФОП ОСОБА_2
повернути земельну ділянку водного
фонду площею 5, 3897 га, що знаходиться на
території Дружнянської сільської ради
Бородянського району Київської
області у користування держави. Також,
позивач у своїй позовній заяві просить
суд вжити заходи до забезпечення
позову, а саме накласти арешт на спірну
земельну ділянку водного фонду та
заборонити вчинення реєстраційних дій
щодо неї.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
тим, що розпорядження № 327 від 14.11.2002 р.
„Про затвердження технічної
документації по оформленню договору
оренди земельної ділянки водного
фонду" Бородянської районної державної
адміністрації, а на його підставі
договір оренди земельної ділянки від
30.07.2004 р. та додаткова угода від 30.07.2004 р.
до нього між Бородянською районною
державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_2
були укладені всупереч положенням
Цивільного кодексу України, Водного
кодексу України, іншим
нормативно-правовим актам - без
наявності відповідних повноважень
щодо надання відповідачу-2 спірної
земельної ділянки, так як спірний
водний об'єкт є водним об'єктом
загальнодержавного значення.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.07.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/2635/14 за
позовом Прокурора Бородянського
району Київської області до
Бородянської районної державної
адміністрації, ФОП ОСОБА_2 про визнання
незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсними
договору оренди земельної ділянки та
додаткової угоди до нього, зобов'язання
повернути земельну ділянку і
призначено її розгляд у судовому
засіданні за участю представників
учасників процесу на 16.07.2014 р.

16.07.2014 р. у судовому засіданні
представник відповідача-1 надав відзив
№ 7-28-1566 від 15.07.2014 р. на позовну заяву, у
якому просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позову повністю.

16.07.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 30.07.2014 р.

30.07.2014 р. у судовому засіданні судом
оголошено перерву до 27.08.2014 р.

27.08.2014 р. у судовому засіданні
відповідач-2 надав заперечення б/н від
26.08.2014 р., у яких просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позову
повністю.

27.08.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 10.09.2014 р.

10.09.2014 р. за наслідками судового
засідання судом винесено ухвалу, якою
відкладено розгляд справи на 17.09.2014 р.

17.09.2014 р. у судовому засіданні судом
оголошено перерву до 23.09.2014 р.

23.09.2014 р. перед судовим засіданням до
канцелярії суду від позивача надійшла
заява № 2815вих14 від 19.09.2014 р., у якій він
просить суд задовольнити його позов у
повному обсязі з тих підстав, що
розпорядження № 327 від 14.11.2002 р. „Про
затвердження технічної документації
по оформленню договору оренди
земельної ділянки водного фонду"
Бородянської районної державної
адміністрації, а на його підставі
договір оренди земельної ділянки від
30.07.2004 р. та додаткова угода від 30.07.2004 р.
до нього між Бородянською районною
державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_2
були укладені всупереч положенням
Цивільного кодексу України, Водного
кодексу України, Земельного кодексу
України, Закону України „Про оренду
землі", іншим нормативно-правовим актам
- із порушенням підстав і процедури
надання відповідачу-2 спірної
земельної ділянки, так як не був
розроблений та завтерджений проект
відведедення у користування спірної
земельної ділянки.

Згідно ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Заява № 2815вих14 від 19.09.2014 р. позивача не
приймається судом до розгляду,
оскільки за своєю природою є заявою про
зміну підстави позову і така заява
надійшла на розгляд суду після початку
розгляду господарським судом справи по
суті, що в свою чергу не відповідає
приписам ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України.

Також, у судовому засіданні позивач
надав усні пояснення щодо своїх
позовних вимог, позовні вимоги
підтримав, вважає їх обґрунтованими і
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Представник відповідача-1 у судовому
засіданні надав усні пояснення щодо
своїх заперечень проти позову, просив
суд відмовити в задоволенні позову
повністю з підстав, зазначених у
відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача-2 у судовому
засіданні надав усні пояснення щодо
своїх заперечень проти позову, просив
суд відмовити в задоволенні позову
повністю з підстав, зазначених у
відзиві на позовну заяву.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням № 327 від 14.11.2002 р. „Про
затвердження технічної документації
по оформленню договору оренди
земельної ділянки водного фонду"
Бородянської районної державної
адміністрації затверджено технічну
документацію приватним підприємцем
ОСОБА_2 по оформленню договору
довгострокової оренди земельної
ділянки водного фонду для
рибогосподарських потреб на території
Дружнянської сільської ради,
розроблену Ірпінським регіональним
земельно-кадастровим бюро; вилучено із
земель запасу водного фонду земельну
ділянку площею 5, 3897 га, в тому числі
водоохоронна зона 2, 5186 га, з них
пасовище 0, 8715 га, чагарники 0, 3948 га, інші
землі без рослинного покриву 1, 2523 га;
передано вилучену земельну ділянку
водного фонду загальною площею 5, 3897 га,
в тому числі водоохоронна зона 2, 5186 га,
з них: пасовище 0, 8715 га, чагарники 0, 3948
га, інші землі без рослинного покриву 1,
2523 га в довгострокову оренду строком на
7 (сім) років приватному підприємцю
ОСОБА_2.

30.07.2004 р., на підставі вищевказаного
розпорядження № 327 від 14.11.2002 р.
Бородянської районної державної
адміністрації, між Бородянською
районною державною адміністрацією та
ФОП ОСОБА_2 було укладено договір
оренди земельної ділянки, згідно умов
п. 1. якого орендодавець надає, а орендар
приймає в строкове платне користування
земельну ділянку для
рибогосподарських потреб, яка
знаходиться на території Дружнянської
сільської ради.

Згідно з п. 2. договору в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 5, 3897 га, у
тому числі під водою 2, 8711 га, пасовищ 0,
8715 га, чагарник 0, 3948 га, землі без
рослинного покриву 1, 2523 га.

Відповідно до п. 8. договору договір
укладено на 7 років. Після закінчення
строку договору орендар має переважне
право поновлення його на новий строк. У
цьому разі орендар повинен не пізніше
ніж за 30 днів до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію.

Пунктом 15. договору передбачено, що
земельна ділянка передається в оренду
для рибогосподарських потреб.

Пунктом 16. договору передбачено, що
цільове призначення земельної ділянки
- землі водного фонду.

Пунктом 43. договору передбачено, що цей
договір набирає чинності після
підписання сторонами та його державної
реєстрації.

30.07.2004 р. вказаний договір було
зареєстровано у Бородянському
районному відділі Київської
регіональної філії № 8 ДП „Центр ДЗК",
про що у державному реєстрі земель
вчинено запис за № 64.

Розпорядженням № 1128 від 11.11.2009 р. „Про
внесення змін в договір оренди
земельної ділянки укладений між
Бородянською райдержадміністрацію та
приватним підприємцем ОСОБА_2"
Бородянської районної державної
адміністрації вирішено внести
відповідні зміни до договору оренди
земельної ділянки від 30.07.2004 р.

09.11.2009 р. між Бородянською районною
державною адміністрацією та ФОП ОСОБА_2
було підписано додаткову угоду до
договору оренди земельної ділянки від
30.07.2004 р., згідно умов п. 1.1. якої сторони
дійшли згоди викласти п. 8. договору у
наступній редакції: „Договір укладено
на 15 років. Після закінчення строку
договору орендар має переважне право
поновлення його на новий строк. У цьому
разі орендар повинен не пізніше, ніж за
місяць до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію."

17.11.2009 р. вказану додаткову угоду до
договору було зареєстровано у
Бородянському районному відділі
Київської обласної філії ДП „Центр
ДЗК", про що у державному реєстрі земель
вчинено запис за № 23.

Як було зазначено вище, позивач у своїй
позовній заяві, крім інших вимог,
просить суд визнати незаконним та
скасувати розпорядження № 327 від 14.11.2002
р. „Про затвердження технічної
документації по оформленню договору
оренди земельної ділянки водного
фонду" Бородянської районної державної
адміністрації.

З приводу вказаної позовної вимоги
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно з ст. 4 Водного кодексу України (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) до земель водного
фонду належать землі, зайняті:

морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водоймами,
болотами, а також островами;

прибережними захисними смугами вздовж
морів, річок та навколо водойм;

гідротехнічними, іншими
водогосподарськими спорудами та
каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них;

береговими смугами водних шляхів.

Відповідно до ст. 85 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) порядок надання
земель водного фонду в користування та
припинення права користування ними
встановлюється земельним
законодавством.

У постійне користування землі водного
фонду надаються водогосподарським
спеціалізованим організаціям, іншим
підприємствам, установам і
організаціям, в яких створено
спеціалізовані служби по догляду за
водними об'єктами, прибережними
захисними смугами, смугами відведення,
береговими смугами водних шляхів,
гідротехнічними спорудами та
підтриманню їх у належному стані.

У тимчасове користування за
погодженням з постійними
користувачами земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг
відведення та берегових смуг водних
шляхів можуть надаватися
підприємствам, установам,
організаціям, об'єднанням громадян,
релігійним організаціям, громадянам
України, іноземним юридичним та
фізичним особам для сінокосіння,
рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей, а також
для проведення науково-дослідних
робіт.

Користування цими ділянками у
зазначених цілях здійснюється з
урахуванням вимог щодо охорони річок і
водойм від забруднення, засмічення та
замулення, а також з додержанням правил
архітектури планування приміських зон
та санітарних вимог у порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 Земельного кодексу
України (в редакції чинній на момент
виникнення спірних відносин) до земель
України належать усі землі в межах її
території, в тому числі острови та
землі, зайняті водними об'єктами, які за
основним цільовим призначенням
поділяються на категорії. Категорії
земель України мають особливий
правовий режим.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 цього ж кодексу
(в редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) землі України за
основним цільовим призначенням
поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського
призначення;

б) землі житлової та громадської
забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного
призначення;

е) землі лісогосподарського
призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення.

Частиною 1 ст. 58 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) встановлено, що до
земель водного фонду належать землі,
зайняті:

а) морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водними
об'єктами, болотами, а також островами;

б) прибережними захисними смугами
вздовж морів, річок та навколо водойм;

в) гідротехнічними, іншими
водогосподарськими спорудами та
каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них;

г) береговими смугами водних шляхів.

Частиною 4 ст. 59 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) встановлено, що
громадянам та юридичним особам
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування із земель
водного фонду можуть передаватися на
умовах оренди земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг
відведення і берегових смуг водних
шляхів, а також озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови для
сінокосіння, рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт
тощо.

Згідно з ст. 124 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендарем.

Передача в оренду земельних ділянок
громадянам і юридичним особам із
зміною їх цільового призначення та із
земель запасу під забудову
здійснюється за проектами відведення в
порядку, встановленому статтями 118, 123
цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 122 цього ж кодексу (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) встановлено, що
районні державні адміністрації на їх
території надають земельні ділянки із
земель державної власності у постійне
користування юридичним особам у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для:

а) сільськогосподарського
використання;

б) ведення лісового і водного
господарства, крім випадків,
передбачених частиною сьомою цієї
статті;

в) будівництва об'єктів, пов'язаних з
обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо).

Згідно з ч. 12 Перехідних положень цього
ж кодексу (в редакції чинній на момент
виникнення спірних відносин) до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність,
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Статтею 152 Земельного кодексу України
передбачено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених
законом, способів.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного
кодексу України суд визнає незаконним
та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме із технічної документації із
укладання договору оренди земельної
ділянки приватному підприємцю ОСОБА_2
на території Дружнянської сільської
ради за межами с. Дружня Бородянського
району Київської області спірна
земельна ділянка загальною площею 5, 3897
га для рибогосподарських потреб, що є
предметом розпорядження № 327 від 14.11.2002
р. та договору оренди земельної ділянки
від 30.07.2004 р., знаходиться на території
Дружнянської сільської ради за межами
с. Дружня Бородянського району
Київської області.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що оспорюване
розпорядження № 327 від 14.11.2002 р. „Про
затвердження технічної документації
по оформленню договору оренди
земельної ділянки водного фонду" було
прийнято Бородянською районною
державною адміністрацією в інтересах
відповідача-2 - ФОП ОСОБА_2 із
дотриманням положень Цивільного
кодексу України, Земельного кодексу
України, Закону України „Про оренду
землі" та інших нормативно-правових
актів України - за наявності
відповідних повноважень, так як спірна
земельна ділянка, що є його предметом,
знаходиться за межами населеного
пункта, а саме села Дружня
Бородянського району Київської
області.

Отже, враховуючи вищевикладене та те,
що, як було встановлено судом у процесі
розгляду справи, розпорядження № 327 від
14.11.2002 р. „Про затвердження технічної
документації по оформленню договору
оренди земельної ділянки водного
фонду" Бородянської районної державної
адміністрації не суперечить
положенням Цивільного кодексу України,
Земельного кодексу України, Закону
України „Про оренду землі" та інших
нормативно-правових актів України, а
тому позовна вимога позивача до
відповідача-1 про його скасування з
підстав відсутності відповідних
повноважень, є такою, що не ґрунтується
на нормах законодавства України, а тому
суд не вбачає підстав для задоволення
позову в цій частині.

Крім того, позивач у позовній заяві
просить суд визнати недійсними договір
оренди земельної ділянки від 30.07.2004 р.
та додаткову угоду до договору оренди
земельної ділянки від 30.07.2004 р.,
укладені між Бородянською районною
державною адміністрацією та ФОП
ОСОБА_2.

Що стосується вказаних позовних вимог
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно ст. 1 Закону України „Про оренду
землі" (в редакції чинній на момент
виникнення спірних відносин) оренда
землі - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Відповідно до ст. 13 цього ж закону (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) договір оренди землі
- це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Частиною 1 ст. 14 цього ж закону (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) передбачено, що
договір оренди землі укладається у
письмовій формі і за бажанням однієї із
сторін може бути посвідчений
нотаріально.

Статтею 15 цього ж закону (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) передбачено, що істотними
умовами договору оренди землі є:

об'єкт оренди (місце розташування та
розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату;

умови використання та цільове
призначення земельної ділянки, яка
передається в оренду;

умови збереження стану об'єкта оренди;

умови і строки передачі земельної
ділянки орендарю;

умови повернення земельної ділянки
орендодавцеві;

існуючі обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;

визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;

відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

За згодою сторін у договорі оренди
землі можуть зазначатися інші умови,
зокрема якісний стан земельних угідь,
порядок виконання зобов'язань сторін,
порядок страхування об'єкта оренди,
порядок відшкодування витрат на
здійснення заходів щодо охорони і
поліпшення об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.

Невід'ємною частиною договору оренди
землі є:

план або схема земельної ділянки, яка
передається в оренду;

кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів;

акт визначення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості);

акт приймання-передачі об'єкта оренди;

проект відведення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Законом.

У разі якщо договором оренди землі
передбачається здійснити заходи,
спрямовані на охорону та поліпшення
об'єкта оренди, до договору додається
угода щодо відшкодування орендарю
витрат на такі заходи.

Згідно з ст. 16 цього ж закону (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) особа, яка бажає отримати
земельну ділянку в оренду із земель
державної або комунальної власності,
подає до відповідного органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування за місцем розташування
земельної ділянки заяву (клопотання).

Розгляд заяви (клопотання) і надання
земельної ділянки в оренду проводяться
у порядку, встановленому Земельним
кодексом України.

У разі згоди орендодавця передати
земельну ділянку в оренду сторони
укладають договір оренди землі
відповідно до вимог цього Закону.

Передача земельної ділянки, межі якої
визначено в натурі (на місцевості), в
оренду без зміни її цільового
призначення здійснюється без
розроблення проекту її відведення.

У разі зміни цільового призначення
земельної ділянки надання її в оренду
здійснюється за проектом відведення в
порядку, встановленому законом.

У разі надходження двох або більше заяв
(клопотань) на оренду однієї і тієї
самої земельної ділянки, що перебуває в
державній або комунальній власності,
відповідні органи виконавчої влади чи
органи місцевого самоврядування
проводять аукціон або конкурс щодо
набуття права оренди земельної
ділянки, якщо законом не встановлено
інший порядок.

Порядок проведення конкурсу чи
аукціону та набуття права оренди
земельної ділянки на конкурентних
засадах визначається законодавством.

Статтею 17 цього ж закону (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) передбачено, що передача
об'єкта оренди орендарю здійснюється
орендодавцем у строки та на умовах, що
визначені у договорі оренди землі, за
актом приймання-передачі.

Статтею 18 цього ж закону (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) передбачено, що договір
оренди землі набирає чинності після
його державної реєстрації.

Згідно ст. 152 цього ж кодексу (в редакції
чинній на момент виникнення спірних
відносин) держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених
законом, способів.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України передбачено, що підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 цього ж кодексу зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Пунктами 1, 2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р.
„Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" передбачено, що
цивільні відносини щодо недійсності
правочинів регулюються Цивільним
кодексом України (далі - ЦК), Земельним
кодексом України, Сімейним кодексом
України, Законом України від 12 травня
1991 року № 1023-XII „Про захист прав
споживачів" (в редакції Закону від 1
грудня 2005 року № 3161-IV), Законом України
від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV „Про оренду
землі" (в редакції Закону від 2 жовтня 2003
року № 1211-IV) та іншими актами
законодавства.

При розгляді справ про визнання
правочинів недійсними суди залежно від
предмета і підстав позову повинні
застосовувати норми матеріального
права, якими регулюються відповідні
відносини, та на підставі цих норм
вирішувати справи.

Судам необхідно враховувати, що згідно
із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину
не може суперечити ЦК, іншим законам
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та ЦК, міжнародним
договорам, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, актам
Президента України, постановам
Кабінету Міністрів України, актам
інших органів державної влади України,
органів влади Автономної Республіки
Крим у випадках і в межах, встановлених
Конституцією України та законом, а
також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину.

Пунктом 2.24. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
17.05.2011 р. „Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" передбачено, що
для правильного вирішення спору про
визнання недійсним договору оренди
суттєве значення має з'ясування
правового режиму спірної земельної
ділянки та дотримання сторонами
порядку передачі її в оренду згідно з
вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з
урахуванням необхідності у певних
випадках дотримання порядку її
вилучення. З огляду на це судам
потрібно встановлювати наявність у
відповідної ради повноважень для
вирішення питання щодо затвердження
проекту відведення і передачі спірної
земельної ділянки в оренду, а отже й
дійсність укладеного договору, що
оспорюється.

З огляду на це судам необхідно
враховувати, що оскільки договір
оренди укладається на виконання
рішення органу місцевого
самоврядування чи виконавчої влади, то
без скасування таких рішень у
встановленому законом порядку
відсутні правові підстави для визнання
відповідних договорів недійсними з
підстав відсутності повноважень у
відповідної місцевої ради чи органу
виконавчої влади на затвердження
проекту відведення та передачі спірної
земельної ділянки в оренду.

Згідно п. 2.29. цієї ж постанови звернути
увагу господарських судів на те, що
договір оренди земельної ділянки може
бути припинений лише на майбутнє,
оскільки неможливо повернути вже
здійснене за ним користування
ділянкою. Одночасно з визнанням
договору недійсним господарський суд
повинен зазначити в рішенні, що цей
договір припиняється лише на майбутнє.

Дослідивши договір оренди земельної
ділянки від 30.07.2004 р. та додаткову угоду
до договору оренди земельної ділянки
від 30.07.2004 р., укладені між Бородянською
районною державною адміністрацією та
ФОП ОСОБА_2, суд дійшов до висновку, що
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов даного договору та угоди, їх зміст
та форма договору не суперечать
положенням Цивільного кодексу України,
Земельного кодексу України, Закону
України „Про оренду землі" та інших
нормативно-правових актів України в
редакціях, що діяли на момент вчинення
правочину, а сам договір та угода були
укладені сторонами на виконання
розпорядження № 327 від 14.11.2002 р.
Бородянської районної державної
адміністрації, що в свою чергу було
прийнято Бородянською районною
державною адміністрацією із
дотриманням положень Цивільного
кодексу України, Земельного кодексу
України, Закону України „Про оренду
землі" та інших нормативно-правових
актів України - за наявності
відповідних повноважень.

Отже, враховуючи вищевикладене та те,
що, як було встановлено судом у процесі
розгляду справи, спірні договір оренди
земельної ділянки від 30.07.2004 р. та
додаткова угода до договору оренди
земельної ділянки від 30.07.2004 р.,
укладені між Бородянською районною
державною адміністрацією та ФОП
ОСОБА_2, не суперечать положенням
Цивільного кодексу України, Земельного
кодексу України, Закону України „Про
оренду землі" та інших
нормативно-правових актів України в
редакціях, що діяли на момент вчинення
правочину, а сам договір та угода були
укладені сторонами на виконання
розпорядження № 327 від 14.11.2002 р.
Бородянської районної державної
адміністрації, що в свою чергу було
прийнято Бородянською районною
державною адміністрацією із
дотриманням положень Цивільного
кодексу України, Земельного кодексу
України, Закону України „Про оренду
землі" та інших нормативно-правових
актів України - за наявності
відповідних повноважень, а тому
позовні вимоги позивача до
відповідачів про визнання їх
недійсними, є такими, що не ґрунтуються
на нормах законодавства України, а тому
суд не вбачає підстав для задоволення
позову в цій частині.

Крім того, позивач у позовній заяві
просить суд зобов'язати відповідача-2
повернути земельну ділянку водного
фонду площею 5, 3897 га, що знаходиться на
території Дружнянської сільської ради
Бородянського району Київської
області у користування держави.

З приводу вказаної позовної вимоги
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що вказана позовна вимога
позивача є похідною від його позовної
вимоги до відповідачів про визнання
недійсними договору оренди земельної
ділянки від 30.07.2004 р. та додаткової
угоди до договору оренди земельної
ділянки від 30.07.2004 р., укладених між
Бородянською районною державною
адміністрацією та ФОП ОСОБА_2.

Оскільки, враховуючи те, що як було
встановлено судом у процесі розгляду
справи, вимога позивача до
відповідача-2 про зобов'язання
повернути земельну ділянку водного
фонду площею 5, 3897 га, що знаходиться на
території Дружнянської сільської ради
Бородянського району Київської
області у користування держави є
похідною від його позовної вимоги до
відповідачів про визнання недійсними
договору оренди земельної ділянки від
30.07.2004 р. та додаткової угоди до
договору оренди земельної ділянки від
30.07.2004 р., укладених між Бородянською
районною державною адміністрацією та
ФОП ОСОБА_2, що в свою чергу є
безпідставною, а тому суд не вбачає
підстав для задоволення позову в цій
частині.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини, викладені у позовній заяві
позивача, не знайшли свого
підтвердження в ході розгляду справи,
його позовні вимоги є такими, що не
ґрунтуються на нормах законодавства
України, а тому суд не вбачає підстав
для задоволення позову.

Також, як було зазначено вище, позивач у
своїй позовній заяві просить суд вжити
заходи до забезпечення позову, а саме
накласти арешт на спірну земельну
ділянку водного фонду та заборонити
вчинення реєстраційних дій щодо неї.

У відповідності до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

У зв'язку із тим, що позивач не зазначив
жодних обставин та доказів їх
підтвердження, що невжиття заходів до
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду, суд дійшов
висновку про залишення заяви позивача
про вжиття заходів до забезпечення
позову без задоволення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 66, 67, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову
повністю.

2. Відмовити у задоволенні заяви
Прокурора Бородянського району
Київської області про вжиття заходів
до забезпечення позову, викладеній у
позовній заяві № 2024вих14 від 25.06.2014 р.

Суддя
В. М. Бацуца

Повний текст рішення підписаний

27 жовтня 2014 р.