ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.11.2014 Справа № 920/1683/14за позовом:
Комунальної установи «Сумська міська
клінічна лікарня № 5», м. Суми

до відповідача: Комунального
підприємства «Міськводоканал Сумської
міської ради», м. Суми

про внесення змін до акту обстеження
системи водопостачання та
водовідведення

СУДДЯ МОЇСЕЄНКО В.М.

За участю представників сторін:

від позивача Дудник Н.В.,
довіреність від 23.12.2013р.

від відповідача Плевако В.А.,
довіреність від 25.09.2014р.

За участю секретаря судового засідання
Сороки Л.М.

В судовому засіданні оголошувалася
перерва з 23.10.2014р. до 10 год.20 хв.06.11.2014р.

Суть спору: Позивач в своїй позовній
заяві № 25/7/1752 від 26.09.2014р. просить суд
внести зміни до «Акту обстеження
системи водопостачання та
водовідведення КУ «СМКЛ №5 по вул.
М.Вовчок 2, м.Суми», який складений о 13.20
10.07.2014р. представниками КП
«Міськводоканал» Сумської міської
ради, і після слів «скласти цей акт про
те, що» викласти його у наступній
редакції: «По даній адресі в КУ
«Сумська міська клінічна лікарня № 5»
під час обстеження водопровідних та
каналізаційних мереж було виявлено
неопломбовану засувку на обвідній
лінії діаметром 100мм з загального вводу
до лікарні по вул.. Серпневій на ввід до
хірургічного корпусу лікарні ( в обхід
пристрою підвищення тиску).
Безоблікове споживання води по даній
обвідній лінії неможливе через
конструктивні особливості системи
водозабезпечення.

Висновки комісії: спільно
представниками КП «Міськводоканал»
СМР та представниками КУ «Сумська
міська клінічна лікарня № 5»
опломбувати засувку на обвідній
лінії». Суму судового збору, сплачену
при поданні даної заяви, та витрати на
проведення досліджень фахівцями ДП
«Державний науково-дослідний та
проектно-вишукувальний інститут
«НДІпроектреконструкція»
Міністерства регіонального розвитку
будівництва та житлово- комунального
господарства України співробітниками
кафедри гідравліки Сумського
державного університету покласти на
відповідача.

Відповідач подав відзив від 06.11.2014р. №
22/9490 на позовну заяву, в якому
заперечує проти позовних вимог ,
посилаючись на чинне законодавство
України, зокрема, вимоги ст. 16
Цивільного кодексу України та ст. 20
Господарського кодексу України
зазначає, що у господарському суді не
можуть оспорюватися акти ревізій,
документальних перевірок, дії
службових осіб, вчинені у процесі чи за
результатами перевірок тощо, оскільки
ці акти не мають обов'язкового
характеру, просить припинити
провадження у справі на підставі п.1 ч.1
ст.80 ГПК України.

В судовому засіданні представник
відповідача обґрунтував свою позицію
по справі , просить суд відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Представник позивача підтримав
заявлені вимоги у повному обсязі з
підстав, викладених у позовній
заяві,заявив клопотання про
перенесення розгляду справи для
надання йому можливості додатково
обґрунтувати свою позицію по справі,
однак, які конкретно підстави хоче
обґрунтувати, представник позивача не
пояснив в судовому засіданні. Судом
під час розгляду справи було надано
сторонам достатньо часу та можливості
для обґрунтування своїх позиції по
справі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін , дослідивши
наявні докази, які мають суттєве
значення для вирішення спору по суті,
суд встановив наступне.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
зазначає, що 10.07.2014 року о 13.20, після
обстеження мереж холодного
водопостачання КУ «Сумська міська
клінічна лікарня № 5» (обстеження
проводились відповідно до п.4.1.3 та п.4.4.10
договору № 210 від 11.02.2014р.), інспекторами
КП «Міськводоканал» СМР був складений
акт обстеження водопостачання та
водовідведення, згідно якого було
виявлено, що в насосній станції на
вводі води для лічильника врізана
труба діаметром 100 мм та підключена до
труби з подачею води на хірургічний
корпус (сім поверхів) з можливістю
безоблікового споживання, п.3.3. правил
№190 про безоблікове споживання по
діаметру труби. В резолютивній частині
акту Комунальній установі «Сумська
міська клінічна лікарня № 5»
поставлена вимога -демонтувати врізку
в десятиденний термін, про виконання
вимоги зобов'язано повідомити
письмово.

Як стверджує позивач, зазначені у акті
КП «Міськводоканал» СМР від 10.07.2014р.
обставини не відповідають дійсності , а
пред'явлені у резолютивній части цього
акту вимоги не можуть бути виконані,
оскільки суперечать діючому
законодавству. На думку позивача, акт
обстеження системи водопостачання та
водовідведення Комунальної установи
«Сумська міська клінічна лікарня № 5»,
який складений о 13.20 10.07.2014р.
представниками Комунального
підприємства «Міськводоканал»
Сумської міської ради, підлягає
приведенню у відповідність до чинного
законодавства шляхом внесення до нього
змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.02.2014р. між Комунальним підприємством
«Міськводоканал» Сумської міської
ради та Комунальною установою «
Сумська міська клінічна лікарня № 5»
було укладено договір № 210 на
водопостачання з бюджетними
організаціями.

Відповідно до розділу 1 вказаного
договору, сторони визначили, що
Комунальне підприємство
«Міськводоканал» Сумської міської
ради (виробник) зобов'язується надавати
Комунальній установі «Сумська міська
клінічна лікарня № 5» ( споживач)
послуги, зазначені в 36.00.2 обробляння та
розподіляння води трубопроводами ( код
згідно з ДК 016:2010), а споживач прийняти і
оплатити такі послуги.

10.07.2014р. представниками Комунального
підприємства «Міськводоканал»
Сумської міської ради" проведено
обстеження водопостачання та
водовідведення , що знаходиться за
адресою: вул. М.Вовчок,2 та належить
Комунальній установі « Сумська міська
клінічна лікарня № 5».

За результатами проведеного
обстеження складено акт обстеження
системи водопостачання та
водовідведення від 10.07.2014р., яким
встановлено, що в насосній станції на
вводі води для лічильника врізана
труба діаметром 100мм та підключена до
труби з подачею води на хірургічний
корпус (сім поверхів) з можливістю
безоблікового споживання, п.3.3. правил
№190 про безоблікове споживання по
діаметру труби.

Позивачем заявлено вимоги про
внесення змін до зазначеного акту.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного
кодексу України (ЦК України), кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обовязку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дії чи
бездіяльності органу державної влади,
органу місцевого самоврядування,
їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 12 ГПК України,
господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з ін. підстав, крім:

спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та
міжнародних договорів України
віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), у т.ч.
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із
земельних відносин, в яких беруть
участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних суддів.

Підвідомчий господарським судам спір
може бути передано сторонами на
вирішення третейського суду
(арбітражу), крім спорів про визнання
недійсними актів, а також спорів, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні та виконанні господарських
договорів, пов'язаних із задоволенням
державних потреб (...).

Згідно з ч. 2 ст. 20 ГК України, кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом, зокрема, визнання повністю або
частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів.

Тобто, за змістом вказаної норми
господарські суди розглядають на
загальних підставах справи у спорах
про визнання недійсними актів,
прийнятих іншими органами, у т.ч., актів
господарських товариств, які
відповідно до закону чи установчих
документів мають обов'язковий характер
для учасників правовідносин, що
виникають чи припиняються з прийняттям
такого акту.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний документ, який
породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

При цьому, у господарському суді не
можуть оспорюватись акти ревізій,
документальних перевірок, дії
службових осіб, вчинені у процесі чи за
результатами перевірок тощо, оскільки
ці акти не мають обов'язкового
характеру.

У разі надходження заяв про визнання
недійсним актів, зазначених у цьому
підпункті, господарський суд повинен
відмовити у їх прийнятті з посиланням
на п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що акт обстеження системи
водопостачання та водовідведення від
10.07.2014р. , який є предметом позову у
справі № 920/1683/14, не має характеру
обов'язкового до виконання
ненормативних актів, а є лише фіксацією
порушення, яке виявлено Комунальним
підприємством «Міськводоканал»
Сумської міської ради при проведені
обстеження водопровідної мережі за
адресою вул. М.Вовчок,2, яка обслуговує
позивача.

У зв'язку з викладеним, вказаний акт
обстеження не може вважатись таким, що
безумовно тягне певні правові
наслідки.

Акт обстеження системи водопостачання
та водовідведення від 10.07.2014р., що
оспорюється позивачем, сам по собі не
породжує правових наслідків для
позивача та не має обов'язкового
характеру для нього.

Усне клопотання представника позивача
про відкладення розгляду справи суд
залишає без задоволення, так як
представник позивача в судовому
засіданні не аргументував, що він хоче
саме додатково обґрунтувати, адже під
час розгляду справи встановлено, що
предмет позову не відповідає
встановленим законом або договором
способам захисту прав позивача.

Суд при вирішенні даного спору приймає
до уваги те, що неможливо застосувати
такі способи захисту прав та законних
інтересів осіб, які не передбачені
чинним законодавством, зокрема ст.16
Цивільного кодексу України та ст. 20
Господарського кодексу України та не
випливають з положень законодавства. У
зв'язку з викладеним не підлягає
задоволенню позов про внесення змін до
акту обстеження, тобто до технічного ,
фіксуючого документу.

Згідно роз'яснень, наданих в п. 10
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 24.10.2008р. № 13 « Про практику
розгляду корпоративних спорів»,
господарський суд встановивши, що
предмет позову не відповідає
встановленим законом способам захисту
прав, повинен відмовити в позові, а не
припинити провадження у зв'язку з тим,
що спір не підлягає вирішенню в
господарських судах України.

На підставі вищевказаного суд
відмовляє в задоволенні позовних
вимог.

Згідно вимог ст.ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44,49,82, 84,85 ГПК України - суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог
Комунальної установи «Сумська міська
клінічна лікарня № 5» (40007, м. Суми, вул.
М.Вовчок,2, код 02000317) відмовити.

Повне рішення складено 10.11.2014р.

Суддя
В.М. Моїсеєнко