РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2014 р.
Справа № 918/92/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючої судді
Олексюк Г.Є.

суддів
Гулова А.Г.

суддів
Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання
Лукащик Г.В.

розглянувши апеляційну скаргу
позивача Публічне акціонерне
товариство "Укртранснафта" в особі
Філії "Магістральні нафтопроводи
"Дружба" на рішення господарського
суду Рівненської області від 25.06.14 р.

у справі № 918/92/14 (суддя Павленко Є.В. )

позивач Публічне акціонерне
товариство "Укртранснафта" в особі
Філії "Магістральні нафтопроводи
"Дружба"

відповідач Фізична особа - підприємець
ОСОБА_3

треті особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_4,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рошен - Продукт",
Приватний підприємець ОСОБА_5,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Продмаркет - Захід" .

про зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників сторін:

позивача - Кравець Г. М., представника,
довіреність в справі

відповідача - ОСОБА_7, адвоката, договір
про надання правової допомоги в
справі.

третіх осіб 1,2,3 - не з'явились

третьої особи 4 - Романовича І.В.,
представника, довіреність в справі.

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

Розпорядженням Голови Рівненського
апеляційного господарського суду від 08
вересня 2014 року у справі № 918/92/14 у
зв'язку із перебуванням у відпустці
судді Гулової А.Г., тимчасовою
непрацездатністю судді Сініциної Л.М.
та відповідно до затверджених складів
колегій, внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді та визначено
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Олексюк Г.Є., суддя Грязнов В.В. ,
суддя Розізнана І.В. .

Розпорядженням Голови Рівненського
апеляційного господарського суду від 30
жовтня 2014 року у справі № 918/92/14 у
зв'язку із відрядженням суддів
Грязнова В.В., Розізнаної І.В. та
відповідно до затверджених складів
колегій, внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді та визначено
колегію суддів у складі: : головуючий
суддя Олексюк Г.Є., суддя Гулова А.Г. ,
суддя Петухов М.Г. .

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 25.06.14р. у справі
№918/92/14(суддя Павленко Є.В.) у позові
публічного акціонерного товариства
"Укртранснафта" в особі філії
"Магістральні нафтопроводи "Дружба" до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
зобов'язання вчинити певні дії
відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, з
огляду на положення договору на
рекламу продукції №10 від 01.01.10р.,
висновку експерта науково-дослідного
інституту судових експертиз від 10.06.14р.
№ 1080, ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 387, ч. 1 ст.
526, ч. 1 ст. 626, ст. 629, ч. 4 ст. 631 ЦК України,
ст.ст. 32-34, 43-44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд вказав, що позивач
не довів неалежними та допустими
доказами факт передачі спірного
обладнання у користування відповідачу
на підставі договору на рекламу
продукції №10 від 01.01.10р,а також факту
наявності цього майна у
відповідача,оскільки з висновку
експерта Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 10 червня 2014 року № 1080
вбачається, що встановити, ким
виконаний підпис від імені Підприємця
у вищезазначеному акті
приймання-передачі обладнання, не
виявилося можливим. Крім того,
представники комісії не змогли
пояснити, за якими індивідуальними
ознаками торгівельне обладнання, яке
знаходилось в магазині відповідача,
було ідентифіковано як майно позивача.
Також, суд зазначив, що відповідачем
були надані ряд договорів, актів
приймання-передачі обладнання, а також
актів звірки, які підтверджують
правомірність володіння відповідачем
торгівельним обладнанням, переданим у
користування останнього іншими
особами .

Не погодившись з винесеним рішенням,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою, якою вважає, що вищевказане
рішення підлягає скасуванню виходячи
із наступного.

З посиланням на ст.193 Господарського
кодексу України; ст.ст. 16, 387, 526, 530, 610, 626,
629, 631, 636 Цивільного кодексу України;
ст.ст. 31, 32, 42, 43, 91, 92, 99, 101, 104
Господарського процесуального кодексу
України; п.1, п.2 Постанови Пленуму
Вищого Господарського суду України від
23.03.2012 року №6 "Про судове рішення"; п.1.1,
п.2.2.4, п.4.1, п.5.1, п.5.3, п.7.2 Договору № 10 на
рекламу продукції від 01 січня 2010 року,
висновок експерта науково-дослідного
інституту судових експертиз від 10.06.14р.
№1080 апелянт вказує, що факт укладання
сторонами вищезгаданого договору
підтверджується наявним у справі
доказом - висновком від 10 червня 2014 року
№ 1080, зробленим судовим експертом
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України Т.Качмар,
який встановив що, підпис від імені
ОСОБА_3, розташований в графі
"Рекламіст" договору № 10 на рекламу
продукції укладеного 01 січня 2010 року
між ВАТ "Укртранснафта" в особі
начальника Плосківського м'ясоцеху
Управління допоміжних виробництв
філії "Магістральні нафтопроводи
"Дружба" ОСОБА_10 та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 виконаний
ОСОБА_3".

Крім того зазначає, що судовим
експертом з певних причин не вдалося
встановити чи підпис на акті
приймання-передачі належить ОСОБА_3,
але це не означає, що даний акт вона не
підписувала.

Звертає увагу, що саме на підставі
договору №10 на рекламу продукції від
01.01.2010 року, який має визначальне
значення, а не акту приймання-передачі
обладнання від 01.01.2010р., складання якого
не було передбачено умовами
вищезгаданого договору, між сторонами
виникли певні зобов'язання, які сторони
повинні виконати належним чином у
відповідності до вимог договору та
законодавства.

Висновок суду про те, що в поданих
позивачем документах відсутня будь-яка
інформації відносно індивідуальних
ознак вказаного майна не відповідає ні
обставинам справи, ні наявним в
матеріалах справи письмовим доказам,
тому що в інвентарних картках обліку
основних засобів №267, №268 зазначені
такі індивідуальні ознаки майна:
найменування: "Вітрина холодильна (1
шт.); країна заводу-виготовлювача:
"Польша"; модель, тип, марка: "б/н"; номер
інвентарний: "1702900" і "1702901",
заводський: "б/н", паспорта: "б/н";
добудування, доустаткування,
модернізація та індесація (картка №268):
"дата 30.06.07, 31.12.07", "номер РОС-0015,
РОС-0031", "сума 275,00, 246,67"; найменування
констуктивних елементів та інших
ознак, що характеризують об'єкт:
"Призначена для зберігання продуктів
харчування ширина 0,5 м довжина 2,0 м
висота 0,5 м Вага 50 кг". В момент введення
даного обладнання в експлуатацію (30.08.09)
даних номерів не було вказано на
обладнанні і технічних паспортах на
нього і який може бути заводський номер
чи номер паспорта на прилавку касовому
і гірках № 15.

Просить скасувати рішення
господарського суду Рівненської
області від 25.06.14р. у справі №918/92/14
повністю і прийняти нове рішення, яким
задовольнити вимоги позивача в повному
обсязі.

Крім того, апелянтом заявлене
клопотання про виклик в судове
засідання для надання пояснень
стосовно укладення договору №10 на
рекламу продукції від 01.01.10р. та
передачі позивачем відповідачу
спірного обладнання та підписання
01.01.10р. акту приймання-передачі
обладнання колишнього начальника
Плосківського м'ясоцеху УДВ Філії "МН
"Дружба" ПАТ "Укртранснафта" ОСОБА_10.

Колегія суддів відхиляє вищезазначене
клопотання, оскільки у частині 2 статті
32 ГПК України наводиться вичерпний
перелік засобів доказування, якими
можуть встановлюватися докази у
господарському процесі. До них
належать письмові і речові докази,
висновки судових експертів, пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь у судовому процесі. У
господарському процесі не
застосовується такий засіб
доказування, як показання свідків.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП
ОСОБА_3 наводить свої міркування на
спростування доводів скаржника та
вказує на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

Серед іншого вказує, що обставини
непідписання нею договору №10 на
рекламу продукції від 01.01.2010 року та
акта прийому-передачі обладнання від
01.01.2010 року спростовуються висновком
судового експерта Львівської НДІ
судових експертиз Міністерства
юстиції України від 10.06.2014 року №1080.

Зазначає, що при дачі пояснення
заперечила факт підписання даного
договору та акту прийому-передачі.Крім
того, проведеною в справі
почеркознавчою експертизою встановити
особу, яка підписала акт
прийому-передачі - саме ОСОБА_3 чи інша
особа - не представляється можливим.

Посилання позивача на наявність в
картках обліку індивідуальних ознак
майна : Найменування: Вітрина
холодильна (1 шт.), крана
заводу-виготовлювача "Польща", модель,
тип, марка : "б/н", номер інвентарний
"1702900" і "1702901!, заводський : б/н, паспорта :
"б/н" (картка №268), дата "30.06.07 року" не
можна вважати індивідуальними
ознаками, оскільки такі відомості не
дозволяють співставити ці данні з
ознаками обладнання, яке фактично
використовується відповідачем і
згідно наявних та наданих нею суду
першої інстанції документів отримано
нею від інших суб'єктів господарювання.

Просить рішення господарського суду
Рівненської області залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою від 18 вересня 2014 року було
залучено в якості третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_4, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Рошен -
Продукт", ФОП ОСОБА_5, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Продмаркет - Захід".

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ
"Продмаркет-Захід" зазначає, що з
приводу предмета спору між ПАТ
"Укртранснафта" в особі Філії
"Магістральні нафтопроводи "Дружба" до
ФОП ОСОБА_3 не має в своєму
розпорядженні жодної інформації.

Одночасно, інформує суд про факт
наявності чинних договірних стосунків
між їх товариством та ФОП ОСОБА_3,
зокрема у формі поставки продукції ТМ
"АВК" згідно договору поставки № ПМА-2872
від 12.09.2014р. та оренди обладнання:
стелажів кондитерських тип 5, навісних
елементів (в кількості 2 шт.), а також
стелажа кондитерського тип 5, основної
часини (1 шт.) згідно Договору суборенди
№ 2872/1 від 12.09.2014р.

Дані договори на даний час є чинними,а
зазначене обладнання в кількості 3-х
одиниць знаходиться у ФОП ОСОБА_3 за
адресою АДРЕСА_1

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП
ОСОБА_5 зазначає , що між ним та ФОП
ОСОБА_3 10.04.2012 року було підписано
Договір про тимчасове поворотне
користування майном (морозильними
камерами), зокрема камерою моделі "Ugur",
серійний номер 370, об'ємом 300 л на 4
кошики" .

Дане обладнання з часу укладення
названого Договору до сьогодні
знаходиться і використовується їхнім
контрагентом ФОП ОСОБА_3 в приміщенні
магазину за адресою АДРЕСА_1

ФОП ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну
скаргу вказує, що між ним та ФОП ОСОБА_3
є чинний Договір (поставки) від 29.02.2012
року, згідно якого між ними
відбувається діяльність по придбанню
ФОП ОСОБА_3 продуктів харчування, для
забезпечення чого ним було надано ФОП
ОСОБА_3 в тимчасове користування
морозильну камеру (№ камери 02481159) на
4-ри корзини. Даний договір є чинним, ФОП
ОСОБА_3 з дня підписання ними даного
договору та передачі їй морозильної
камери продовжує користуватися нею для
реалізації продукції через свій
магазин.

Треті особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_4,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рошен - Продукт", ФОП
ОСОБА_5 в судове засідання не з'явились
,про час та місце апеляційного
перегляду справи повідомлені належним
чином та заздалегідь, про що свідчить
повідомлення відділення поштового
зв'язку про вручення ухвали
Рівненського апеляційного
господарського суду від 18 вересня 2014
року про відкладення розгляду справи
на 30 жовтня 2014 року (т.2 а.с. 43,46,50).

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Оскільки сторони належним чином
повідомлені про час та місце
апеляційного перегляду справи,
враховуючи обмеженість строків
вирішення спору, явка сторін
обов'язковою не визнавалась, судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу у відсутність представників
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу в
повному обсязі з підстав ,викладених у
ній та просив скасувати рішення
господарського суду Рівненської
області від 25.06.14р. у справі № 918/92/14
повністю і прийняти нове рішення, яким
задовольнити вимоги позивача в повному
обсязі.

Представник відповідача проти доводів
апеляційної скарги заперечував з
підстав, викладених у відзиві.
Заперечив підписання Договору № 10 на
рекламу продукції від 01 січня 2010 року
та акту приймання -передачі. Просив
залишити рішення господарського суду
Рівненської області без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ТОВ "Продмаркет-Захід"
підтвердив наявність чинних договорів
з ФОП ОСОБА_3, зокрема у формі поставки
продукції ТМ "АВК" згідно договору
поставки № ПМА-2872 від 12.09.2014р. та оренди
обладнання : стелажів кондитерських
тип 5, навісних елементів (в кількості 2
шт.), а також стелажа кондитерського тип
5, основної часини (1 шт.) згідно Договору
суборенди № 2872/1 від 12.09.2014р.

Крім того, представник апелянта заявив
клопотання про виклик в судове
засідання Товариство з обмеженою
відповідальністю "Рошен - Продукт" для
дачі пояснень з приводу апеляційної
скарги.

Колегія суддів відмовляє в задоволені
заявленого клопотання, оскільки явка
сторін в судове засідання обов'язковою
не визнавалась та подання відзиву є
правом, а не обов'язком сторони.

У відповідності стаття 101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. У
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи ,обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
повноту з'ясування та доведеність всіх
обставин, що мають значення для справи,
дослідивши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права при винесенні оскарженого
рішення, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" в особі Філії
"Магістральні нафтопроводи "Дружба" до
задоволення не підлягає, виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 1
січня 2010 року між ФОП ОСОБА_3 та ВАТ
"Укртранснафта" (правонаступником
якого є позивач) був укладений договір
на рекламу продукції № 10, за умовами
якого останній з метою здійснення
реклами та забезпечення ефективної
реалізації м'ясо-ковбасних виробів мав
передати відповідачу в користування
дві холодильні вітрини, дві гірки № 15, а
також один касовий прилавок (т.1,а.с.
112-113).

Вказана угода підписана відповідачем
(що підтверджується висновком експерта
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз від 10
червня 2014 року № 1080), а також
уповноваженим представником ВАТ
"Укртранснафта".

Дана угода набирає чинності з моменту
її підписання сторонами та діє до 31
грудня 2010 року.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Аналогічна правова позиція викладена в
частині 1 статті 526 ЦК України.

Частиною 1 статті 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627 ЦК
України).

За статтею 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 4 статті 631 цього
Кодексу закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору.

Власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним (статті 387 ЦК України).

Зі змісту вищезазначеного договору №
10 від 01 січня 2010 р. вбачається, що
сторони не обумовили у цій угоді
порядок оформлення та строк передачі
вказаного торгівельного обладнання у
користування відповідача.

В матеріалах справи наявний акт
приймання-передачі від 1 січня 2010 року,
за умовами якого уповноважена особа
ВАТ "Укртранснафта" передала
вищезазначене обладнання у
користування відповідача.

Також у матеріалах справи наявний
висновок експерта Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз від 10 червня 2014 року № 1080, з
якого вбачається, що встановити, ким
виконаний підпис від імені Підприємця
у вищезазначеному акті
приймання-передачі обладнання, не
виявилося можливим у зв'язку з малим
графічним матеріалом цього підпису,
стилю його виконання, а також простору
рухів.

В судових засіданнях Рівненського
апеляційного господарського суду
апелянт вказував, що в матеріалах
справи міститься висновок експерта, що
підтверджує підписання договору ФОП
ОСОБА_3Неможливість експерта
встановити чи підпис на акті приймання
- передачі належить ФОП ОСОБА_3 не
означає, що вона його не підписувала.

У той же час в судових засіданнях
Рівненського апеляційного
господарського суду представник
відповідача заперечив підписання
договору, акту прийому-передачі та
отримання обладнання. Печатка
відповідача на вищевказаних
документах (договорі №10 на рекламу
продукції від 01.01.2010р. та акті приймання
- передачі обладнання від 01.01.2010р.) також
відсутня (т.1 а.с. 112-114).

Враховуючи вищенаведені обставини,
колегія суддів погоджується із
місцевим господарським судом, що
твердження представника позивача про
те, що вказаний акт прийому-передачі
обладнання від 1 січня 2010 року
підписаний відповідачем, є
необґрунтованим.

Також представник апелянта вказував на
те, що факт знаходження спірного майна
у володінні відповідача
підтверджується актами наявності
обладнання від 31 липня 2013 року,
складеними комісією, в якій брали
участь працівники позивача ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 16-18).

Разом з тим, з довідки про перебування
майна на балансі підприємства від 27
лютого 2014 року № 93-41/79, а також
інвентарних карток обліку основних
засобів № № 182, 267, 268, 329 (а.с. 129-133)
вбачається, що на балансі позивача
перебувають дві гірки № 15 з
інвентарними номерами 1702916 та 1702917,
прилавок касовий (інвентарний номер
70256), а також дві холодильні вітрини з
інвентарними номерами 1702900 та 1702901.
Водночас будь-яка інша інформація
відносно індивідуальних ознак
вказаного майна, зокрема: модель, марка,
виробник, заводський або серійний
номер та інше, у поданих позивачем
документах, а також в інших документах,
наявних у матеріалах даної справи,
відсутня, що виключає можливість чітко
ідентифікувати спірне майно.

З актів наявності обладнання від 31
липня 2013 року, складених комісією, які
містяться в матеріалах справи, в якій
брали участь працівники позивача,
вбачається, що даною комісією в
магазині відповідача було виявлено
спірне майно, зокрема: дві гірки з
інвентарними номерами 17.02.916 та 17.02.917,
прилавок касовий (інвентарний номер
70256), а також дві холодильні вітрини з
інвентарними номерами 17.02.900 та 17.02.901.(т.
1 а.с.16-18).

З матеріалів справи вбачається, що
судом першої інстанції для дачі
пояснень були викликані вказані
працівники. У протоколі судового
засідання від 25 червня 2014 року
зазначено, що ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_15, пояснили, що дійсно 31 липня 2013
року ними та ОСОБА_13 в приміщенні
магазину Підприємця були складені та
підписані акти наявності
вищезазначеного обладнання. У той же
час дані особи вказали, що на касовому
прилавку з написом "ROSHEN", який
знаходився в приміщенні магазину
Підприємця вони виявили залишки
інвентарного номеру. Чітко
ідентифікувати цей інвентарний номер
вони не змогли. Що стосується іншого
обладнання, то представники комісії в
судовому засіданні повідомили, що при
огляді гірок та холодильних вітрин, які
знаходились в приміщенні магазину
Підприємця, інвентарних номерів їх
підприємства виявлено не було. (т. 1 а.с.
196).

У матеріалах справи міститься фото з
магазину відповідача, на якому
зафіксовано розміщення його
торгівельного обладнання (т.1,а.с. 117).

В судових засіданнях Рівненського
апеляційного господарського суду
представник відповідача стверджував,
що обладнання наявне у ФОП ОСОБА_3 було
передане їй на підставі договорів
,укладених з іншими суб'єктами.

Колегія суддів звертає увагу, що в
матеріалах справи наявні копії
договору від 29.02.12р., договору про
тимчасове поворотне користування
майном (морозильними камерами) від
10.04.12р., договору суборенди
торгівельного обладнання №РТС-
від 20.01.14р. поставки ПМА-2872 від 12.09.12р.,
суборенди обладнання від 12.09.12р. №2872/1
та акти приймання - передачі до них,
укладених з Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4, Товариством з
обмеженою відповідальністю "Рошен -
Продукт", приватним підприємцем ОСОБА_5
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Продмаркет - Захід".

Так, з даних договорів та актів
вбачається, що ФОП ОСОБА_4 передав, а ФОП
ОСОБА_3 прийняла в тимчасове
користування морозильну камеру в
кількості 1 штука, ТОВ "Рошен - Продукт"
передав, а ФОП ОСОБА_3 прийняла в
суборенду Касовий модуль ROSHEN в
кількості 1 штука, витрина Шоколад
"больше =28SKU" в кількості 1 штука та
стелаж кондитерський ROSHEN 1330мм., ПП
ОСОБА_5 передав, а ФОП ОСОБА_3 прийняла у
тимчасове платне користування
низькотемпературні морозильні вітрини
в кількості 1 штука. (т. 1 а.с. 136-146)

Також, в справі міститься акт звірки
,складений між орендодавцем
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Продмаркет - Захід"
та орендарем ФОП ОСОБА_3, з якого
вбачається, що станом на 06.03.14р. у
орендаря знаходиться стелаж
Кондитерська тип 5, навісні елементи в
кількості 2 штуки та стелаж
Кондитерська тип 5, основна частина в
кількості 1 штука, загальна кількість
одиниць обладнання 3 штуки (т.1 а.с. 147-148).

З метою повного та об'єктивного
розгляду спору та всебічного
дослідження всіх обставин справи,
ухвалою суду від 18 вересня 2014 року
вказаних осіб було залучено до участі у
справі в якості третіх осіб без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача та зобов'язано
надати пояснення з приводу поданої
апеляційної скарги.

У своїх відзивах ПП ОСОБА_5 , ТОВ
"Продмаркет - Захід" та ФОП ОСОБА_4
підтвердили наявність між ними та ФОП
ОСОБА_3 чинних договорів: купівлі -
продажу від 29.02.12р. б/н, про тимчасове
поворотне користування майном
(морозильними камерами) від 10.04.12р.,
поставки ПМА-2872 від 12.09.12р., суборенди
обладнання від 12.09.12р. №2872/1 та акти
приймання - передачі до них.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що
до обставин, на яких сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, відносять обставини, які
становлять предмет доказування у
справі. Предмет доказування - це
сукупність обставин, що їх необхідно
встановити для правильного вирішення
справи. У предмет доказування
включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача і заперечень
відповідача. У предмет доказування
включається також факт приводу для
позову, який являє собою обставини, що
підтверджують право на звернення до
суду, тобто факти порушення
суб'єктивного права позивача.

Згідно зі статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 цього Кодексу).

Відповідно до статті 36 Господарського
процесуального кодексу України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

За приписами вказаної норми, письмові
докази - це документи, в яких містяться
відомості про певні обставини, що мають
значення для справи, які повинні
містити відомості, що мають значення
для справи та виконані у формі
цифрового, графічного запису або іншим
способом, який дає змогу встановити

Таким чином, докази, які б могли
свідчити про перебування у володінні
ФОП ОСОБА_3 спірного майна позивача, у
матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із висновком місцевого
господарського про те, що позивач не
довів належними та допустими доказами
факт передачі спірного обладнання у
користування відповідачу на підставі
договору на рекламу продукції №10 від
01.01.10р суду.

Апеляційний господарський суд вважає,
що судом першої інстанції в порядку
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
всебічно, повно і об'єктивно досліджено
матеріали справи та вірно застосовані
норми процесуального і матеріального
права, у зв'язку з чим відсутні правові
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування чи зміни рішення
господарського суду Рівненської
області від 25 червня 2014 року у справі №
918/92/14.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Рівненської області від 25 червня 2014
року у справі №918/92/14 залишити без змін,
а апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Укртранснафта" в особі філії
"Магістральні нафтопроводи "Дружба"
залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Олексюк Г.Є.

Суддя
Гулова А.Г.

Суддя
Петухов М.Г.