Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
УХВАЛА

від "04" листопада 2014 р.
по справі № 927/1454/14

Господарський суд Чернігівської
області у складі судді Т.Г.Оленич

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу №927/1454/14

за позовом: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 14000

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю
«Чернігівагрошляхбуд»,

вул.П.Тичини, 69, м.
Чернігів, 14007

про виплату вартості частки
статутного капіталу

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат, договір
про надання юридичних послуг (правової
допомоги) від 22.07.2014; 04.11.2014 після
оголошеної в судовому засіданні
перерви не з'явився

від відповідача: Нікітенка С.М.
(довіреність №13/14 від 15.09.2014)

Ухвала виноситься після перерви,
оголошеної в судовому засіданні з
18.09.2014 по 04.11.2014 на підставі ст.77
Господарського процесуального кодексу
України.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов про стягнення з
відповідача 91350грн. вартості частини
майна товариства, пропорційної його
частці у статутному капіталі
товариства.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі поданої заяви відповідно до
рішення загальних зборів учасників ТОВ
«Чернігіварошляхбуд» від 23.03.2011
(протокол №13) позивач є таким, що вийшов
зі складу учасників товариства з 23.03.2011.
Цим же рішенням вирішено сплатити
позивачу частину вартості майна
товариства у сумі 131467грн.76коп.,
пропорційно його частці в статутному
капіталі товариства, яка становить 2,70%.
Вказана сума була визначена виходячи з
активів балансу на 23.03.2011 (5002966грн.14коп.)
за мінусом зобов'язання (133789грн.74коп.),
та була отримана позивачем наступним
чином: 22.06.2011 - 31213грн.76коп.; 05.09.2011 -
44694грн.; 19.03.2012 - 55560грн. Разом з тим,
позивач вважає, що відповідачем було
занижено дійсну вартість майна
товариства при виплаті йому його
частини. Стверджуючи про заниження
відповідачем вартості майна, позивач
також посилається на те, що в січні 2014
року він дізнався про те, що
спадкоємцем одного із учасників
товариства ОСОБА_4 було подано до
Деснянського районного суду м.
Чернігова позовну заяву з
аналогічними вимогами. В межах даної
судової справи проведено
судово-будівельну експертизу оцінки
належного на праві власності
товариству нерухомого майна, за
результатами якої вартість будівель за
дохідним методом на 05.08.2010 становить
12720588грн. За результатами вищевказаного
позову Деснянським районним судом
м.Чернігова було винесено ухвалу про
затвердження мирової угоди про доплату
ОСОБА_5 успадкованої частки майна
товариства в розмірі 100000грн. Дану
ухвалу було виконано відповідачем в
травні 2014 року. За розрахунком
позивача, на момент виходу зі складу
учасників товариства йому фактично
підлягало сплаті 389902грн.45коп. А тому в
межах даного позову позивач просить
стягнути з відповідача 91350грн.
недоплаченої йому вартості частини
майна.

Відповідач в письмовому відзиві проти
позову заперечує, та зазначає, що ним у
встановлений законом строк виплачено
позивачу вартість частини майна у
розмірі 131467грн.76коп., яка була
узгоджена з позивачем, що
підтверджується заявою позивача від
23.03.2011, в якій він підтвердив досягнення
згоди з відповідачем щодо розміру
своєї частки в майні товариства та про
відсутність будь-яких матеріальних та
моральних претензій до відповідача. На
думку відповідача, під час розрахунків
з позивачем відповідач діяв відповідно
до положень статуту та норм діючого
законодавства, порушень під час
розрахунків не допустив, у зв'язку з чим
відповідач вважає даний позов
безпідставним та необґрунтованим.

В судовому засіданні, яке відбулось
18.09.2014, прийняли участь представники
сторін.

В судовому засіданні позивачем подано
заяву б/н від 18.09.2014 про витребування з
Деснянського районного суду м.
Чернігова цивільної справи №2506/6825/2012
за позовом ОСОБА_6 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Чернігівагрошляхбуд» про виплату
вартості частки статутного капіталу в
порядку спадкування та визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом. Клопотання
обґрунтовано тим, що позовні вимоги
позивача в даній господарській справі
ґрунтуються на тому, що відповідачем не
повністю здійснено виплату належної
йому частки під час виходу зі складу
учасників товариства з підстав
необ'єктивного визначення (заниження)
залишкової балансової вартості майна
товариства. В цей же день разом з
позивачем зі складу учасників ТОВ
«Чернігівагрошляхбуд» вийшла ОСОБА_7,
яка померла 05.08.2010, та відповідно до
свідоцтва про право на спадкування її
син ОСОБА_4 отримав право на її частку в
товаристві, який не погодившись з
визначеним розміром частки звернувся з
вищевказаним позовом до місцевого
загального суду. У цивільній справі
№2506/6825/2012 Деснянського районного суду
м.Чернігова міститься висновок
судово-будівельної експертизи оцінки
вартості належного на праві власності
товариству нерухомого майна,
здійснений за цінами за аналогічний
період виходу учасників з товариства
та визначено реальну вартість майна
товариства, яка є більшою ніж заявлено
відповідачем, а тому, на думку позивача,
цей висновок може бути застосований у
даній справі як доказ дійсного розміру
вартості активів товариства. Також в
матеріалах даної справи є витяг з
рішення №13 загальних зборів учасників
товариства про час виходу ОСОБА_7 зі
складу учасників товариства.

Вказане клопотання судом відхиляється,
оскільки за своїм змістом не
відповідає вимогам ст.38 Господарського
процесуального кодексу України.

В судовому засіданні, яке
відбулось 18.09.2014, позивачем подано
клопотання про об'єднання в одне
провадження даної справи, справи
№927/1453/14 за позовом ОСОБА_8 до ТОВ
«Чернігівагрошляхбуд» про виплату
вартості частки статутного капіталу,
під головуванням судді Фетисової І.А.,
та справи №927/1452/14 за позовом ОСОБА_9 до
ТОВ «Чернігівагрошляхбуд» про виплату
вартості частки статутного капіталу,
під головуванням судді Федоренко Ю.В.
Клопотання обґрунтовано тим, що
вищезазначені позивачі були
учасниками ТОВ «Чернігівагрошляхбуд»,
відповідно до рішення загальних зборів
від 23.03.2011 вийшли зі складу учасників
товариства з 23.03.2011. На думку позивача,
оскільки вищевказані справи мають
однорідність вимог позовних заяв та
одного і того ж відповідача, а також
випливають з корпоративних відносин і
пов'язані між собою підставами
виникнення або поданими доказами, а
тому в порядку ст.58 Господарського
процесуального кодексу України
підлягають об'єднанню в одне
провадження.

Вказане клопотання судом відхиляється
з огляду на таке:

Відповідно до ч.2 ст.58 Господарського
процесуального кодексу України суддя
має право об'єднати кілька однорідних
позовних заяв або справ, у яких беруть
участь ті ж самі сторони, в одну справу,
про що зазначається в ухвалі про
порушення справи або в рішенні. За
клопотанням сторін або з власної
ініціативи суд об'єднує кілька вимог,
що випливають з корпоративних відносин
і пов'язані між собою підставою
виникнення або поданими доказами.

За змістом вищенаведеної норми
господарського процесу об'єднати в
одну справу можливо лише справи, які
перебувають у провадженні одного
судді. Справи, які просить об'єднати
позивач в одну справу, перебувають у
провадженні різних суддів, які були
визначені для розгляду цих справ
шляхом автоматичного розділу в порядку
ст.2-1 Господарського процесуального
кодексу України автоматизованою
системою документообігу суду. На
момент розгляду клопотання підстави
для здійснення повторного
автоматичного розподілу справ
відсутні. Таким чином, об'єднання справ,
які перебувають в провадженні різних
суддів, є порушенням принципу
незмінності складу суду.

В судовому засіданні, яке відбулось
04.11.2014, прийняв участь представник
відповідача.

Позивач особисто, або через
представника участі в засіданні
господарського суду не прийняв.

Як вбачається з протоколу судового
засідання від 18.09.2014, в якому оголошено
перерву до 04.11.2014 до 10год.00хв., в ньому
приймав участь від імені позивача
адвокат ОСОБА_2 Про обізнаність
позивача про дату, час та місце
проведення наступного судового
засідання свідчить також наявна в
матеріалах справи розписка (а.с.126),
надана вищевказаним представником
позивача.

Як зазначено в абз.2 підп.3.9.1. підп.3.9. п.3
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивач був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце розгляду справи. Про
поважність причин неявки позивача або
його представника в засідання суд не
повідомлено.

Оскільки явка позивача або його
представника не визнавалась
господарським судом обов'язковою, тому
відповідно до ст.22 Господарського
процесуального кодексу України участь
в господарських засіданнях є правом
сторони, яке вона реалізовує на власний
розсуд та яким позивач не скористався.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
приходить до висновку про можливість
здійснення розгляду справи в даному
судовому засіданні без участі
позивача/його представника.

У зв'язку із задоволенням клопотань
сторін про відмову від здійснення
технічної фіксації судового процесу,
засідання господарського суду по
розгляду даної справи проведені без
фіксації технічними засобами. Хід
судового процесу відображено у
протоколах судових засідань.

25 вересня 2014 року від позивача надійшла
заява б/н від 24.09.2014 про залишення
позову без розгляду.

Вказане клопотання не підлягає
задоволенню, оскільки залишення позову
без розгляду є наслідком недотримання
позивачем установлених законом умов
порушення і нормального розвитку
судового процесу, що є перешкодою для
вирішення спору по суті, та носить
певною мірою характер процесуальної
санкції. Перелік підстав залишення
позову без розгляду, який міститься в
ст.81 Господарського процесуального
кодексу України, є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає. В
вищенаведеній статті відсутня така
підстава залишення позову без розгляду
як подання позивачем клопотання про
вчинення судом відповідної
процесуальної дії.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позовна заява
підлягає залишенню без розгляду з
огляду на таке:

За змістом ст.32 Господарського
процесуального кодексу України
наявність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги сторін,
встановлюються судом на підставі
доказів.

Відповідно до ст.36 вищеназваного
Кодексу письмовими доказами є
документи i матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.

Згідно із ст.33 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до п.5.27 вищеназваного
Національного стандарту відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів «Згідно з оригіналом», назви
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії.

Як зазначено в абз.2, 4, 5 підп.2.2. п.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» копії, які видаються
органами державної влади України,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями та їх об'єднаннями усіх
форм власності, повинні бути
засвідчені з додержанням вимог пункту
5.27 Національного стандарту України
«Державна уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлення
документів. ДСТУ 4163-2003», затвердженого
наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 07.04.2003 N55, а в
разі якщо інструкціями з діловодства,
які діють у відповідних органах,
підприємствах, установах і
організаціях установлено додаткові
вимоги щодо оформлення копій, - також і
цих вимог. Подані сторонами копії
документів, виготовлені з
використанням технічних засобів
(фотокопії тощо), засвідчуються
підписом особи, яка їх виготовила або
яка перевірила їх на відповідність
оригіналам, із зазначенням її прізвища,
ініціалів та посади (якщо вона є
посадовою особою) та з прикладенням
печатки (за її наявності). У разі
невідповідності наданих суду копій
документів згаданим вимогам вони не
вважаються належними і допустимими
доказами і не беруться судом до уваги у
вирішенні спору.

В порушення вищенаведених вимог
позивачем до позовної заяви додано
незасвідчені копії документів.

Відповідно до ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані вживати заходів до
всебічного, повного та об'єктивного
дослідження всіх обставин справи, а в
силу ч.3 ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

В порядку ст.65 Господарського
процесуального кодекс України в ході
підготовки справи до розгляду з метою
забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору ухвалою від 12.09.2014 про порушення
провадження у справі суд зобов'язував
позивача надати належним чином
засвідчені копії доказів, що додані до
позовної заяви.

Вищевказані документи позивачем не
надані. Про поважність причин
неможливості виконання вимог суду
позивач не повідомив, пояснень з
приводу витребуваних документів суду
не надав, клопотань про витребування
цих доказів в порядку ст.38
Господарського процесуального кодексу
України в ході розгляду справи не
заявив.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що витребувані документи не надані
позивачем без поважних причин.
Відсутність витребуваних судом
документів перешкоджає встановленню
фактичних обставин справи.

Відповідно до ст.4-7 Господарського
процесуального кодексу України судове
рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

В силу ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що за відсутності витребуваних судом
документів неможливо повно, всебічно
та об'єктивно встановити всі обставини
справи та правильно вирішити спір по
суті.

За змістом п.5 ч.1 ст.81 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані судом
матеріали, необхідні для вирішення
спору.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовна заява
підлягає залишенню без розгляду.

Судом роз'яснюється позивачу, що
відповідно до ч.4 ст.81 Господарського
процесуального кодексу України після
усунення обставин, що зумовили
залишення позову без розгляду, він має
право знову звернутися з ним до
господарського суду в загальному
порядку.

В силу п.4 ч.1, ч.2 ст.7 Закону України «Про
судовий збір» сплачена сума судового
збору повністю повертається за ухвалою
суду в разі залишення заяви або скарги
без розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням).

Оскільки позов залишено без розгляду з
підстав неподання позивачем без
поважних причин витребуваних судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, сплачений за подання даного
позову судовий збір у сумі 1827грн.
підлягає поверненню позивачу з
Державного бюджету в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про судовий
збір», ст.ст.4-3, 4-7, 22, 32, 33, 36, 38, 43, 58, 81, 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

У Х В А Л И В:

Позов залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1, АДРЕСА_1
(індивідуальний ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) з Державного бюджету
України (рахунок №3002 в ГУДКСУ у
Чернігівській області, МФО 853592, , код бюджетної
класифікації доходів 22030001) 1827грн.
судового збору, сплаченого за
квитанцією №ПН578088С1 від 12.08.2014,
оригінал якої знаходиться в матеріалах
справи господарського суду
Чернігівської області №927/1454/14.

Дана ухвала набирає законної сили з 04
листопада 2014 року та в частині пункту 2
є виконавчим документом.

Для вирішення питання про повернення
судового збору позивач має звернутись
до органів Державної казначейської
служби України.

Суддя
Т.Г.
Оленич