КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р. Справа№ 910/7037/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання
Громак В.О.

за участю представників сторін: від
позивача - Чеботарьова І.Г.

від відповідача - Журба М.В., Крочак О.В.

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Іріда»

на рішення господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 р.

у справі №910/7037/14 (суддя - Літвінова М.Є.)

за позовом публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Іріда»

про стягнення 42 576 642,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 р. провадження в
частині позовних вимог про стягнення
суми основного боргу у розмірі 9 000 000, 00
грн. припинено. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергетична компанія «Іріда» на
користь публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» суму
основного боргу - 9 100 000,00 грн. пеню - 805
516, 27 грн., 3 % річних - 185 888, 37 грн.,
інфляційні - 1 617 299, 22 грн. та 20 097, 22 грн.
судового збору. В іншій частині позову
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Іріда» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 р. у справі №910/7037/14 та
винести нове, який відмовити у повному
обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014р.
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергетична компанія «Іріда»
прийнято до провадження.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 22.10.2014р., у
зв'язку із виходом суддів Кропивної Л.В.
та Смірнової Л.Г. з відпустки, які
входять до складу постійної колегії
суддів, для розгляду даної справи
сформовано колегію у складі:
головуючий суддя Чорна Л.В., судді
Кропивна Л.В. та Смірнова Л.Г.

22.10.2014р. у судовому засіданні
оголошувалась перерва.

Публічним акціонерним товариством
«Національна компанія «Нафтогаз
України» через відділ документального
забезпечення подане клопотання про
долучення до матеріалів справи копію
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 23.09.2014р. по
справі №910/7042/13.

У судовому засіданні представник
позивача підтвердив сплату 9 100 000,00грн.
заборгованості до винесення судом
рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

14.01.2014р. між публічним акціонерним
товариством «Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України»
(продавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Іріда» (покупець) укладено
договір № 172/14-ПР(Т) купівлі-продажу
природного газу, за умовами якого
продавець зобов'язується передати
покупцеві у 2014 році природний газ, (за
кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного
на митну територію України ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», далі - газ), а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити газ на умовах цього Договору.
/а.с. 10/.

Згідно п. 3.3 Договору,
приймання-передача природного газу у
відповідному місці продажу
оформлюється актом приймання-передачі
газу.

Відповідно до п. 4.2 Договору, ціна за 1000
куб.м. газу становить 3113,00 грн. без
урахування податку на додану вартість,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом, крім того
податок на додану вартість за ставкою
20%. До сплати за 1000 куб.м. газу - 3113,00 грн.,
крім того ПДВ - 20% - 622,60 грн., усього з ПДВ
- 3735,60 грн. У разі передачі природного
газу в ПСГ до ціни газу додається тариф
на закачування 1000 куб.м., який становить
- 7,50 грн., крім того ПДВ -20 % та 50% від
тарифу на зберігання 1000 куб. м. газу за
один сезон зберігання газу розмірі - 9,00
грн., крім того ПДВ - 20%. Крім того ПДВ - 20%
до тарифів на закачування та
зберігання природного газу - 3,30грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу,
який передається в ПСГ - 3129,50 грн., крім
того ПДВ 20% 625,90 грн., всього з ПДВ - 3 755,40
грн.

Загальна сума вартості цього договору
складається із сум місячних поставок
газу. (п. 4.4. договору).

По актах приймання-передачі природного
газу №7/04-14 від 14.01.2014р., від 31.01.2014р. та
від 28.02.2014р. позивач передав, а
відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 393 368 533,02 грн. /а.с. 14-16/.

Згідно п. 5.1 Договору оплата за газ,
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати вартості планових обсягів
поставки природного газу за 5 днів до
початку здійснення поставки.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
(включно) місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

25.03.2014р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою №26/2-56-14 про
сплату боргу у розмірі 50 330 841,04 грн. та
штрафних санкцій. /а.с.20/.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів до нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).

Аналогічна норма міститься
Господарському кодексу України -
стаття 193.

Як зазначає відповідач і зазначене
підтверджується матеріалами справи, а
саме платіжними дорученнями: №104 від
15.01.2014р. на суму 70 000 000,00грн., №105 від
15.01.2014р. на суму 30 000 000,00грн., №106 від
15.01.2014р. на суму 12 662 000,00грн., №119 від
05.02.2014р. на суму 30 000 000,00грн., №120 від
06.02.2014р. на суму 10 000 000,00 грн., №121 від
06.02.2014р. на суму 4 000 000,00грн., №122 від
10.02.2014р. 3 000 000,00грн., №123 від 11.02.2014р. на
суму 4 700 000,00грн., №1 від 11.02.2014р. на суму 16
300 000,00грн., №2 від 11.02.2014р. на суму 14 000
000,00грн., №3 від 12.02.2014р. на суму 20 000
000,00грн., №5 від 12.02.2014р. на суму 3 000
000,00грн., №6 від 12.02.2014р., на суму 8 000
000,00грн., №7 від 13.02.2014р. на суму 22 000
000,00грн., №9 від 13.02.2014р. на суму 5 000
000,00грн., №125 від 13.02.2014р. на суму 500
000,00грн., №10 від 14.02.2014р. на суму 500
000,00грн., №129 від 20.02.2014р. на суму 1 700
000,00грн., №10 від 20.02.2014р. на суму 8 900
000,00грн., №11 від 20.02.2014р. на суму 7 900
000,00грн., №17 від 03.03.2014р., на суму 40 875
691,98грн., №19 від 03.03.2014р. на суму 15 000 000,00
грн., №21 від 06.03.2014р. на суму 5 000 000,00грн.,
№143 від 14.03.2014р. на суму 10 000 000,00грн., №30
від 25.03.2014р. на суму 500 000,00грн., №36 від
28.03.2014р. на суму 5 000 000,00грн., №37 від
01.04.2014р. на суму 5 000 000,00грн., №39 від
10.04.2014р. на суму 9 000 000,00грн., №46 від
18.04.2014р. на суму 250 000,00грн., №63 від
30.04.2014р. на суму 480 841,04 грн., №79 від
20.05.2014р. на суму 5 000 000,00грн., №4 від
29.05.2014р. на суму 3 000 000,00грн., №14 від
02.06.2014р. на суму 10 000 000,00грн., №15 від
03.06.2014р. на суму 3 000 000,00грн. та №33 від
22.07.2014р. на суму 9 100 000,00грн. /а.с. 120-154/.

Слід відзначити, що позов поданий ПАТ
«НАК «Нафтогаз України» до відділу
зв'язку 11.04.2014р., про що свідчить
поштовий штемпель на конверті.

В частині стягнення 9 000 000,00грн., які
сплачені за платіжним дорученням №39
від 10.04.2014р., слід відмовити, оскільки
сплачені до заявлення відповідного
позову.

Крім того, під час розгляду справи у
суді першої інстанції відповідачем за
платіжними дорученнями №46 від 18.04.2014р.,
№63 від 30.04.2014р., №79 від 20.05.2014р., №4 від
29.05.2014р., №14 від 02.06.2014р., №15 від 03.06.2014р.
перераховано 21 730 841,04 грн.

Таким чином, судом обґрунтовано
припинено провадження в цій частині за
відсутністю предмету спору в порядку п.
1-1 ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України.

Однак, в резолютивній частині
оскаржуваного рішення вкралась описка
щодо розміру суми, яка підлягає
припиненню в порядку ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, замість 21 730 841,04грн. зазначено 9
000 000,00грн., про що суд апеляційної
інстанції зазначає у даній постанові.

Разом з цим, судом першої інстанції не
було взято до уваги сплачену
відповідачем за платіжним дорученням
№33 від 22.07.2014р. суму у розмірі 9 100 000,00
грн., що призвело до неправильного
стягнення частини суми основного
боргу.

Відповідно до п. 1-1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Таким чином, провадження у справі в
частині стягнення суми основного
боргу, за виключенням сплаченої до
заявлення позову суми у розмірі 9 000
000,00грн., підлягає припиненню.

Разом з цим, відповідно до статті 614
Цивільного кодексу України особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно п. 6.2. договору у разі
невиконання покупцем пункту 5.1. умов
цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення.

Неустойкою відповідно до ст. 549
Цивільного кодексу України є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства. Пенею
відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що позивачем не вірно
враховано період по нарахуванню пені, а
тому до стягнення підлягає пеня у
розмірі 805 516, 27 грн.

Крім того, відповідно до статті 625
Цивільного кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, до стягнення, враховуючи
перерахунок 3% річних, підлягає 185
888,37грн. 3% річних та 1 167 299,22грн.
інфляційних.

Щодо клопотання про зменшення
неустойки, яке судом першої інстанції
залишено без задоволення, то слід
зазначити наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського
кодексу України суд має право на
зменшення розміру неустойки, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до частини 3 статті 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

У відповідності до п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 Постанови Вищого
Господарського суду України №18 від
26.12.2011 «Про деякі питання застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
передбачено, що вирішуючи, в тому числі
й з власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причин неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд не вбачає підстав для зменшення
неустойки.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Іріда» підлягає задоволенню
частково, рішення господарського суду
міста Києва від 30.07.2014р. по справі
№910/7037/14 - змінити.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати підлягають стягненню
пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Енергетична компанія «Іріда»
задовольнити частково, рішення
господарського суду міста Києва від
30.07.2014р. у справі №910/7037/14 - змінити.

Викласти резолютивну частину рішення
господарського суду міста Києва від
30.07.2014р. у справі №910/7037/14 у наступній
редакції: «провадження у справі в
частині стягнення основного боргу,
крім сплачених 9 000 000,00грн. до заявлення
позову, припинити. Стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Іріда» на користь публічного
акціонерного товариства «Національна
компанія «Нафтогаз України» 4 477,67 грн.
судового збору.» По решті рішення
залишити без змін.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Національна компанія
«Нафтогаз України» на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Іріда» 2 238,83 грн. судовий збір
за розгляд апеляційної скарги.

2. Видачу наказів доручити
господарському суду міста Києва.

3. Матеріали справи № 910/7037/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

4. Копію постанови надіслати сторонам
у справі.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
Л.В. Кропивна

Л.Г. Смірнова