номер провадження справи 7/54/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2014
Справа № 908/2733/14

За позовом: Державного підприємства
"Українського державного
геологорозвідувального інституту", м.
Київ

до відповідача: Комунального
підприємства "Облводоканал"
Запорізької міської ради, м.
Запоріжжя

Головуючий Н.С. Кутіщева - Арнет

Судді С.С. Дроздова

Р.А Ніколаєнко

Представники:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: Скворцова О.О.,
довіреність № 01/1788 від 24.12.2013р.

Заявлено позов Державного
підприємства "Українського державного
геологорозвідувального інституту" до
Комунального підприємства
"Облводоканал" Запорізької міської
ради, м. Запоріжжя про стягнення
заборгованості 118 615 грн. 24 коп., яка
складається з 97 800 грн. 00 коп. суми
основного боргу, 7 053 грн. 64 коп. пені, 1
876 грн. 94 коп. 3% річних, 11 884 грн. 66 коп.
суми індексу інфляції.

Ухвалою суду від 04.08.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, присвоєно
провадженню № 7/54/14, судове засідання
призначено на 27.08.2014р. Судове засідання
відкладалось до 29.09.2014р.

Ухвала суду була направлена в
установленому законом порядку на
адреси, зазначені позивачем у позовній
заяві.

Розпорядженням Голови господарського
суду Запорізької області від 29.09.2014р. за
№ 01-04/103/14, у зв'язку з
відрядженням судді та закінчення
строку розгляду спору, передбаченого
ст. 69 ГПК України, справу передано на
розгляд колегії суддів у складі:

головуючого судді: Кутіщева-Арнет Н.С.;
судді: Дроздова С.С., Ніколаєнко Р.А.

Згідно ст. 4-5 ГПК України, невиконання
вимог рішень, ухвал, постанов
господарських судів тягне
відповідальність, встановлену цим
кодексом та іншими законами України.

В судовому засіданні
оголошувалась перерва до 19.06.2014р.
Ухвалою суду від 19.06.2014р., в зв'язку з
неявкою представників сторін в судове
засідання, розгляд справи відкладався
до 10.07.2014р.

Згідно ч.3 ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їх
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

До суду 15.08.2014р. від позивача надійшло
клопотання про участь у судовому
засіданні в режимі відео конференції,
у якому позивач просить суд у разі
неможливості проведення судових
засідань в режимі відео конференції,
розглядати грошові вимоги за наявними
в матеріалах справи доказами за
відсутності представника позивача.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 15.08.2014р., у
задоволенні клопотанні Державного
підприємства «Українське державне
геологорозвідувальний інститут»,м.
Київ (позивача) про участь у судовому
засіданні 27.08.2014р. о 12 год. 15 хв. в режимі
відео конференції відмовлено.

18.08.2014р. від позивача надійшло
клопотання, у якому позивач просить суд
долучити до матеріалів справи
документи, витребувані ухвалою суду
від 04.08.2014р. (клопотання та додатки на 29
арк. додані до матеріалів справи).

До суду 22.08.2014р. від відповідача
надійшло клопотання, в якому
відповідач просить суд перенести
судове засідання, яке призначено на
27.08.2014р. о 12 год. 15 хв. у зв'язку із тим, що
представник підприємства знаходиться
у відпустці.

В судовому засіданні 27.08.2014р.
представник позивача заперечив проти
заявленого клопотання.

Клопотання залишено судом без
задоволення, як необґрунтоване.

Представник відповідача в судове
засідання 27.08.2014р. не з'явився.

Судове засідання, з метою витребування
від сторін додаткових документальних
доказів, відкладено до 29.09.2014р.

До суду 16.09.2014р. від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому відповідач визнав борг, також
просить суд розстрочити виконання
судового рішення на 6 календарних
місяців та враховуючи тяжкий
фінансовий стан відповідача, зменшити
неустойку - пеню до 1 000 грн.

До суду 22.09.2014р. від позивача надійшли
пояснення по справі та клопотання, у
якому позивач просить суд розглянути
грошові вимоги за наявними в
матеріалах справи доказами за
відсутності представника позивача.

В продовжене 27.10.2014р. судове засідання
представник позивача повторно не
з'явився.

В продовженому 27.10.2014р. судовому
засіданні представник відповідача
підтримав заяву про розстрочення
виконання судового рішення строком на 6
календарних місяців та клопотання про
зменшення розміру пені до 1 000 тис. грн..

Судовий процес вівся без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу за клопотанням представників
сторін.

Суд прийшов до висновку щодо
можливості розгляду спору відповідно
до ст.75 ГПК України, по наявних у справі
матеріалах.

Розгляд справи закінчено 27.10.2014р.
оголошенням вступної та резолютивної
частини рішення в присутності
представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до положень статті 15 ЦК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного судочинства.

Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Статтею 20 ГК України встановлено, що
держава забезпечує захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів. Кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються в
тому числі шляхом присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Відповідно до частини 3 статті 15
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПКУ), справи у спорах
за участю кількох відповідачів
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням одного з
відповідачів за вибором позивача.

20 серпня 2013 року між Комунальним
підприємством «Облводоканал»
Запорізької обласної ради (далі -
відповідач, замовник) та Державним
підприємством «Український державний
геологорозвідувальний інститут» (далі
- позивач, виконавець) було укладено
договір з надання послуг по проведенню
моніторингу та наукового
супроводження надрокористування
(водозабір Таврійського
експлуатаційного цеху водопостачання
(свердловини згідно спецдозволу на
користування надрами) № КД2341-00 (далі -
договір)).

Згідно з п. 1.1. договору, виконавець
зобов'язується виконати для замовника,
а замовник зобов'язується прийняти й
оплатити роботи з моніторингу та
наукового супроводження
надрокористування (далі - роботи)
водозабором Таврійського
експлуатаційного цеху водопостачання
(свердловини згідно спецдозволу на
користування надрами) відповідно до
умов цього договору.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 1.2. договору, моніторинг та
наукове супроводження здійснюється на
підставі порядку надання спеціальних
дозволів на користування надрами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від З0 травня 2011 року
№ 615, та Угоди про умови користування
надрами від 17 січня 2013 року №4299, що є
додатком до спеціального дозволу на
користування надрами.

Процедура проведення моніторингу та
наукового супроводження виконання
надрокористувачем особливих умов
користування надрами, передбачених
спеціальним дозволом на користування
надрами та угодою про умови
користування надрами (далі -моніторинг
та наукове супроводження) регулюється
Положенням про проведення моніторингу
та наукового супроводження
надрокористування. затвердженого
наказом Міністерства екології та
природних ресурсів України від 11.03.2013 №
96.

Склад та організація робіт з
моніторингу та наукового
супроводження надрокористування
визначені в Методичних рекомендаціях з
проведення моніторингу та наукового
супроводження надрокористування (далі
- Методичні рекомендації) затверджених
наказом Держгеонадр України від 15.02.2012
№ 44.

Відповідно до пунктів 2-4 розділу 1
Методичних рекомендаці, моніторинг та
наукове супроводження - це системне
регулярне спостереження за об'єктом
надрокористування і виконанням умов,
передбачених спеціальним дозволом на
користування надрами (далі - дозвіл) та
Угодою про умови користування надрами
(далі -Угода), оцінка стану, моделювання
та прогнозування змін навколишнього
природного середовища,
консультативно-методичне забезпечення
всіх етапів, стадій та видів робіт,
передбачених програмою робіт
надрокористувача, розроблення науково
обґрунтованих рекомендацій щодо їх
оптимізації. надання допомоги
надрокористувачеві у дотриманні вимог
законодавчих та нормативно-правових
актів, методичних рекомендацій,
інструкцій, стандартів, технічних
регламентів, інших загальнодержавних
та галузевих нормативних документів
при користуванні надрами, розроблених
відповідно до вимог Кодексу України
про надра, Гірничого закону України,
Законів України "Про нафту і газ" і "Про
охорону навколишнього природного
середовища".

Об'єктом моніторингу та наукового
супроводження є ділянка надр, яка
визначена у дозволі та Угоді про умови
користування надрами: всі види робіт,
передбачені програмою робіт
надрокористувача; зміни навколишнього
природного середовища в зоні
очікуваного впливу робіт з
користування надрами.

Моніторинг та наукове супроводження
здійснюється за програмою моніторингу
та наукового супроводження, яка
складається на кожний об'єкт
надрокористування відповідно до
програми робіт надрокористувача на
строк дії дозволу або проекту робіт, у
разі його наявності.

На здійснення моніторингу та наукового
супроводження надрокористування
Державна служба геології та надр
України акредитувала спеціалізовані
підприємства, установи, організації
(даті - спеціалізовані підприємства),
одним з яких є Державне підприємство
«Український державний
геологорозвідувальний інститут».

Моніторинг та наукове супроводження
проводяться за зверненням суб'єкта
господарювання на підставі договору
між спеціалізованим підприємством
(виконавець) та надрокористувачем
(замовник), який укладається відповідно
до вимог законодавства. У договорі з
проведення моніторингу та наукового
супроводження визначаються умови й
порядок проведення моніторингу та
наукового супроводження відповідно до
специфіки об'єкта та виду користування
надрами.

Згідно ст. 894 ЦК України, виконавець
зобов'язаний передати, а замовник
прийняти та оплатити повністю
завершені науково-дослідні або
дослідно-конструкторські та
технологічні роботи. Договором можуть
бути передбачені прийняття та оплата
окремих етапів робіт або інший спосіб
оплати.

За приписами ст. ст. 897. 898 ЦК України
виконавець за договором на виконання
науково-дослідних або
дослідно-конструкторських та
технологічних робіт зобов'язаний,
зокрема, виконати роботи відповідно до
погодженої із замовником програми
(техніко-економічних показників) або
тематики і передати замовникові
результат у строк, встановлений
договором, а замовник - зокрема
прийняти виконані роботи та оплатити
їх.

Згідно з п.10.4 договору, цей договір
набирає чинності з дня його підписання
і діє до 17 січня 2018 року.

Згідно з п.1.3 договору, сторонами
узгоджено календарний план на 2013 рік
(Додаток № 1 від 20.08.2013р.). в якому
наведені обсяг робіт, етапи (підетапи)
та строки їх виконання.

Згідно п.5.1 договору, вартість робіт у
2013 році складає 81 500 гривень 00 копійок
(Вісімдесят одна тисяча п'ятсот гривень
00 копійок), крім того ПДВ 20% - 16 300 гривень
00 копійок (Шістнадцять тисяч триста
гривень 00 копійок), всього: 97 800 гривень
00 копійок (Дев'яносто сім тисяч
вісімсот гривень 00 копійок).

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу
України, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до п. 4.1 договору, перелік
звітної документації, що підлягає
оформленню та здаванню виконавцем
замовнику за окремими етапами
(підетапами) виконання робіт та за
договором у цілому, також вимоги до їх
змісту визначаються цим договором.

Згідно з п. п. 4.2, 4.3. договору, по
завершенню кожного етапу (підетапу)
виконавець надає замовнику акт
здавання-приймання послуг в 2-х
примірниках та інформаційний звіт у
письмовій формі. Замовник протягом 5
робочих днів з дня одержання звітних
документів та акту здавання-приймання
робіт, зазначених в п. 4.1. цього
договору, якщо виконані роботи
відповідають умовам договору,
зобов'язаний направити виконавцю
підписаний та належним чином
оформлений Акт здавання-приймання
послуг.

Виконавцем виконано роботи І та II етапу
2013 року, відповідно до «Методичних
рекомендацій з проведення моніторингу
та наукового супроводження
надрокористування» аналізу робіт, що
виконуються надрокористувачем на
об'єктах (водозабір Таврійського
експлуатаційного цеху водопостачання
(свердловини згідно спецдозволу на
користування надрами)) та оцінка їх
відповідності програмі робіт
надрокористувача та чинним
нормативно-методичним і правовим
документам, складені та направлені
замовнику акти здавання-приймання
робіт та інформаційні звіти за І та II
етапи 2013 року.

Виконані роботи по договору І етапу 2013
року прийняті замовником згідно акту
№ 1/2013 від 23 вересня 2013 року.
Згідно підписаного сторонами акту
№1/2013 про здавання-приймання
науково-технічної продукції, сума до
оплати становить 48 900,00 грн., в тому
числі ПДВ - 8 150,00 грн. Виконані роботи І
етапу 2013 року, в порушення п.5.4.
договору, до цього часу не сплачені.

Виконані роботи по договору II етапу 2013
року також прийняті замовником згідно
акту № 2/2013 від 25 грудня 2013 року. Згідно
підписаного сторонами акту №2/2013 про
здавання-приймання науково-технічної
продукції, сума до сплати становить 48
900,00 грн., в тому числі ПДВ - 8 150,00 грн.
Виконані роботи II етапу 2013 року, в
порушення п.5.4. договору, до цього часу
не сплачені.

Будь яких зауважень або заперечень
щодо повного та належного виконання
робіт по договору під час підписання
актів про здавання-приймання робіт з
боку замовника не надходило.

Згідно з п.5.4 договору, замовник взяв на
себе зобов'язання здійснити оплату за
виконаний етап (підетап) на підставі
Акту здавання-приймання робіт протягом
10 (десяти) робочих днів з дати його
підписання.

З наведеного вбачається, що свої
зобов'язання щодо сплати грошових
коштів виконавцю за виконані роботи І
та II етапу 2013 року, у встановлений строк
всупереч, вимогам господарського та
цивільного законодавства, а також
умовам договору, замовник не виконав.

З метою досудового врегулювання спору,
позивач направляв на адресу
відповідача претензію № 630 від 03.04.2014р.
про погашення заборгованості по
договору № КД2341-00 від 20.08.2013р., однак
заборгованість відповідач (замовник)
не сплатив, та відповіді на претензію
не надав.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язанням, в свою чергу, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, сплатити
гроші тощо) або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії. а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Враховуючи вищевикладене, сума
основного боргу, на момент розгляду
спору по суті, складає 97 800 грн. 00 коп.,
пред'явлена до стягнення обґрунтовано,
підтверджена матеріалами справи та
підлягає задоволенню.

Позивачем, на підставі п. 6.2. договору,
пред'явлена до стягнення сума пені в
розмірі 7053 грн. 64 коп.

Згідно з п. 6.2. договору, у разі
несвоєчасної оплати за виконані роботи
замовник сплачує виконавцю пеню, у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення виконання своїх
зобов'язань.

У відповідності до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або неналежне виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з
правових наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки
(штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на період, за який
сплачується пеня.

Згідно з п. 3 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушили зобов'язання.

Враховуючи той факт, що підприємство
відповідача надає послуги з
водопостачання та водовідведення
понад 25 населеним пунктам Запорізької
області з чисельністю населення 450 тис.
чоловік та більшість споживачів води -
комунальні підприємства,
сільськогосподарські виробники та
населення, мають дуже низьку
платоспроможність та не можуть вчасно
розрахуватися за отримані послуги, а
також враховуючи тяжкий
фінансово-економічний стан та
обставини, що викладені в відзиві на
позовну заяву, суд вважає за можливе
зменшити суму (штрафу, пені) до 2000 грн. 00
коп.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача 11 884 грн. 66 коп. грн. втрат
від інфляції та 1876 грн. 94 коп. 3 % річних.

Ч. 1, 4 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що законом, щодо
окремих видів зобов'язань, може бути
визначений розмір штрафних санкцій,
зміна якого за погодженням сторін не
допускається. У разі, якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому,
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України).

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищезазначеного вимога
позивача про стягнення з відповідача 11
884 грн. 66 коп. втрат від інфляції та
1876 грн. 94 коп. 3 % річних є обґрунтованою
та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконання, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, позов Державного
підприємства "Українського державного
геологорозвідувального інституту" до
Комунального підприємства
"Облводоканал" Запорізької міської
ради підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
судовий збір, слід покласти на
відповідача, так як спір з його вини
доведено до судового розгляду.

Згідно з ч. 6 ст. 83 ГПК України,
відповідач просить суд надати
розстрочку виконання судового рішення
на 6 календарних місяців із сплатою
суми боргу рівними частками щомісяця.

Розглянувши клопотання відповідача та
проаналізувавши обґрунтування
поданого клопотання суд визнає доводи
відповідача обґрунтованими, а
обставини, на які він посилається -
винятковими та такими, що ускладнюють
виконання рішення у справі, виходячи з
наступного:

Підприємство, станом на 01.04.2014р., згідно
з даними статистичної та
бухгалтерської звітності має збитки в
розмірі 44 742 тис. грн., кредиторську.
заборгованість в розмірі 29 569 тис.
грн. (довідка про збитки, копії балансу
та форми № 2 додані до матеріалів
справи). Ці обставини свідчать про те,
що підприємство знаходиться у тяжкому
фінансово - економічному стані.

Тяжкий фінансово-економічний стан
виник у підприємства внаслідок того, що
дебіторська заборгованість утворена
внаслідок неплатежів з боку 2 основних
боржників:

1) ТОВ «Чиста Вода-Бердянськ» має
заборгованість перед відповідачем в
розмірі понад 17,68 млн. грн. (довідка
про розмір заборгованості додається),
починаючи з жовтня 2010р. по теперішній
час боржник не здійснював ніяких
платежів за спожиті послуги.
Постановою господарського суду
Запорізької області від 25.04.2012р. по
справі № 21/150/10 - 5009/231/12 ТОВ "Чиста
Вода-Бердянськ" визнано банкрутом та
розпочата ліквідаційна процедура.

2) КП «Бердянськводоканал» - має
заборгованість в розмірі 18,688 млн. грн.,
(довідка про заборгованість додається).

Ці обставини свідчать про те, що
відповідач має тяжкий
фінансово-економічний стан (копії
балансу, звіту про фінансові
результати є в матеріалах справи,
довідка про фінансовий стан, довідка
про заборгованість додані до
матеріалів справи).

Тарифи на послуги відповідача є
врегульованими. Підпункт 2 п.1 ст. 7
Закону України, "Житлово-комунальні
послуги" наділяє органи місцевого
самоврядування повноваженнями щодо
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги. Стаття 14
Закону встановлює, що до другої групи
відносяться житлово-комунальні
послуги, тарифи на які затверджують
органи місцевого самоврядування для
надання на відповідній території.
Стаття 31 Закону визначає порядок
формування та затвердження тарифів на
житлово - комунальні послуги -виробники
здійснюють розрахунки економічне
обгрунтованих витрат на виробництво
житлово-комунальних послуг і подають
їх на затвердження органам місцевого
самоврядування в установленому
законодавством порядку, органи
місцевого самоврядування затверджують
тарифи на житлово - комунальні послуги
в розмірі економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво. Тарифи
відповідача були затверджені на рівні,
нижчому ніж економічно обґрунтовані. В
цьому році відповідач не отримував із
Державного бюджету компенсацію
різниці в тарифах.

Вказані данні свідчать про те, що
відповідач не зможе виконати рішення
суду та сплатити значну суму боргу
одноразово та в короткий строк.
Стягнення суми заборгованості за
виконавчим документом призведе до
зупинення діяльності відповідача,
невиплати заробітної плати
працівникам підприємства, зменшення
надходжень від наданих послуг, що в
свою чергу призведе до його повної
неплатоспроможності та може викликати
спалах епідемій внаслідок порушення
санітарно-гігієнічних норм при
порушенні порядку забезпечення водою
жителів Запорізької області.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 року
№14 "Про практику розгляду судами
скарги на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження", при вирішенні заяви
державного виконавця чи сторони про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення ... суду потрібно мати на увазі,
що, відповідно до статті 121 ГПК України,
їх задоволення можливе лише у
виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
унеможливлюють виконання рішення
(хвороба боржника або членів його сім'ї,
відсутністю у нього майна, яке має бути
передано стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події, тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. Вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси обох сторін, їх фінансовий
стан, ступінь вини відповідача у
виникненні спору, наявність
інфляційних процесів у економіці
держави та інші обставини справи.

Відстрочення виконання рішення надає
змогу товариству повільно, але все ж
таки відновлювати свою
платоспроможність.

Розстрочка виконання рішення надасть
змогу відповідачу повільно, але все ж
таки реально відновлювати свою
платоспроможність і при цьому,
відповідач отримає реальну можливість
здійснювати погашення своєї
заборгованості перед позивачем, чим
будуть і задоволені інтереси позивача
, шляхом щомісячного отримання ним
певної суми боргу, згідно розстрочки
погашення заборгованості
відповідачем.

Надання розстрочки виконання рішення,
є більш ефективним засобом вирішення
питання про погашення заборгованості
перед позивачем, аніж стягнення такої
заборгованості у примусовому порядку.
Оскільки, у першому випадку, товариство
має можливість розвиватись, отримувати
кошти від господарської діяльності,
виконувати поточні зобов'язання по
сплаті податків і зборів, заробітної
плати та погашати існуючу
заборгованість, у іншому ж випадку, в
разі накладення арешту на грошові
кошти боржника, товариство буде
позбавлене всіх цих можливостей, а,
отже, заборгованість буде
накопичуватись, а існуюча - не зможе
бути погашена.

Крім того, за таких умов, позивач не
отримає суму заборгованості, що також
негативним чином відобразиться і на
його фінансовому стані.

Заявляючи клопотання про розстрочку
виконання рішення, відповідач пояснив
суду, що виходив із своїх реальних
фінансових можливостей, які б
дозволили виконати рішення суду у
добровільному порядку, а також дало б
змогу уникнути додаткових витрат у
вигляді 10% - виконавчого збору та інших
негативних наслідків примусового
виконання рішення суду, шляхом
звернення до Державної виконавчої
служби, як-то арешт рахунків та майна
товариства, виникнення заборгованості
із оплати послуг контрагентів,
податкових зборів, скорочення штату
працівників підприємства. На
теперішній час виконання рішення в
примусовому порядку з вищезазначених
обставин є ускладненим і фактично не
можливим, що, на думку заявника також
не поліпшить фінансовий стан позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе задовольнити клопотання
відповідача та надати розстрочку
виконання рішення суду по справі №
908/2733/14 на шість місяців зі сплатою суми
заборгованості по 19 435 грн. 87 коп.
щомісячно рівними частинами з жовтня
2014р. по березень 2015р.

Керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 610, 611, 612,
625, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст.
173, 174, 175, 193 Господарського кодексу
України, ст. ст. 3, 22, 28, 33, 34, 43, 49, 75, п. 3
ст. 83, 82, 84, 85, 87 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства
"Українського державного
геологорозвідувального інституту", до
Комунального підприємства
"Облводоканал" Запорізької міської
ради задовольнити.

Стягнути з Комунального
підприємства "Облводоканал"
Запорізької міської ради, 69057, м.
Запоріжжя, вул. Перемоги, 129-А (п/р
6901 в АТ «УкрСиббанк», МФО
351005, ) на користь Державного
підприємства "Українського державного
геологорозвідувального інституту", 04114,
м. Київ, вул. Автозаводська, 78-А, () 97 800 (дев'яносто сім тисяч
вісімсот) грн. 00 коп. основного боргу,
2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. пені, 1 876
(одна тисяча вісімсот сімдесят шість)
грн. 94 коп. 3 % річних, 11 884 ( одинадцять
тисяч вісімсот вісімдесят чотири) грн.
66 коп. втрат від інфляції, 2 372 ( дві
тисячі триста сімдесят дві) грн. 30 коп.
судового збору.

Видати наказ.

Розстрочити виконання рішення в
частині сплати основного боргу, пені і
суми індексу інфляції строком на шість
місяців шляхом сплати рівними
частинами по 19322 грн. (дев'ятнадцять
тисяч триста двадцять дві) грн. 32коп.
щомісячно з листопада 2014р. по квітень
2015р.

Рішення вступає в законну силу
через 10 днів з дня його підписання.

Дата підписання рішення « 05»
листопада 2014р.

Присутньому в судовому засіданні
представнику відповідача судом
роз'яснено ст. 87 ГПК України.

Головуючий
Н.С.
Кутіщева-Арнет

Судді
С.С. Дроздова

Р.А. Ніколаєнко