Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/16977/14 03.11.14 р.

За позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Український

страховий стандарт"

до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Нова"

про стягнення 47 097,00 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Андрієнко Ю.А. за
довіреністю 193 від 19.12.2013 р.;

від відповідача: Боронило І.М. за
довіреністю № 141 від 26.08.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Український
страховий стандарт" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Нова" про стягнення 47 097,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.08.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
11.09.2014 р.

Ухвалою від 11.09.2014 р. розгляд справи
відкладено на 19.09.204 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
19.09.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Ващенко
Т.М.

Ухвалою від 22.09.2014 р. суддею Ващенко Т.М.
справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 15.10.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
23.09.2014 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 23.09.2014 р. справу прийнято до
провадження суддею Зеленіною Н.І.

14.10.2014 р. через канцелярію суду від
відповідача надійшли клопотання про
відкладення розгляду справи, про
долучення документів до матеріалів
справи та про залучення до участі у
справі ОСОБА_3 у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору.

Ухвалою суду від 15.10.2014 р. відмовлено у
задоволення клопотання про залучення
до участі у справі ОСОБА_3 у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
розгляд справи відкладено на 03.11.2014 р.

Представник позивача у судовому
засіданні 03.11.2014 р. позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та подав
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив.

У судовому засіданні 03.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

18.01.2013 р. між ОСОБА_4 (Страхувальник) та
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія "Український
страховий стандарт" (Страховик)
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту, що є
предметом застави, № 0112-1701-0183, за яким
застраховано автомобіль «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

06.08.2013 р. біля с. Озеряни трапилась
дорожньо-транспортна пригода за участю
застрахованого автомобіля «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля
«Вольксваген», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3

Зазначена дорожньо-транспортна
пригода сталася внаслідок порушення
водієм ОСОБА_3 вимог Правил
дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було
пошкоджено автомобіль «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
власнику вказаного транспортного
засобу була завдана матеріальна шкода,
розмір якої відповідно до Звіту про
оцінку № 21014 від 06.09.2013 р., становить 48
307,34 грн. (з урахуванням зносу).

За страховим випадком - ДТП, що сталась
за участю застрахованого автомобіля,
позивачем здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 48
097,00 грн. за платіжним дорученням № 526
від 17.10.2013 р.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що
автомобіль «Вольксваген», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди, застрахований відповідачем за
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/9127746.

Зазначеним Полісом передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну, становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 1 000,00 грн.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» зобов'язана
відшкодувати завдану ДТП шкоду у
розмірі та порядку, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності, а до
позивача, як страховика, який виплатив
страхове відшкодування за Договором
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № АМ 032203,
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує, посилаючись на те, що розмір
страхового відшкодування має бути
зменшено на суму ПДВ; крім того, ОСОБА_3
не повідомив відповідача про настання
страхового випадку.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про
страхування», страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку.

Згідно з п.п. б) п. 185.1 ст. 185 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з, зокрема, поставки товарів та
послуг, місце надання яких знаходиться
на митній території України відповідно
до статті 186 цього Кодексу.

Приписами п.п. 196.1.3. п. 196.1 ст. 196
вказаного кодексу, 196.1.3. не є об'єктом
оподаткування операції, зокрема, з
надання послуг із страхування,
співстрахування або перестрахування
особами, які мають ліцензію на
здійснення страхової діяльності
відповідно до закону, а також
пов'язаних з такою діяльністю послуг
страхових (перестрахових) брокерів та
страхових агентів.

Тобто, при наданні послуг зі
страхування до вартості таких послуг
не включається сума податку на додану
вартість, нарахований на суму такої
послуги.

Разом з тим, послуги з відновлення
(вартість відновлювального ремонту) та
вартість деталей не виключені з числа
об'єктів оподаткування податком на
додану вартість.

Отже, реальні збитки, які мають
відшкодовуватись страховиком згідно
із договором страхування, включають
витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодження речі, а також
витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права. Вартість майна та
послуг, необхідних для відновлення
майна до попереднього стану, включає
суму податку на додану вартість, а тому
будь-яких підстав для вирахування
страховиком із сум страхового
відшкодування суми податку на додану
вартість законодавством не
передбачено.

Крім того, згідно з п. 36.2. ст. 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
страхове відшкодування виплачено
особі, яка здійснювала ремонт
транспортного засобу на підставі
виставленого рахунку, а не
безпосередньо на рахунок потерпілої
особи (її представника), у зв'язку з чим
заперечення відповідача не
відповідають фактичним обставинам
справи та вимогам чинного
законодавства.

Заперечення щодо відсутності підстав
для стягнення з відповідача страхового
відшкодування у зв'язку з
неповідомленням страхувальника про
настання дорожньо-транспортної
пригоди до уваги також не приймаються,
оскільки зазначені обставини не можуть
мати наслідком відмову у позові про
стягнення зі страховика суми
виплаченого страхового відшкодування,
а являється підставою для звернення
страховика з відповідним позовом до
страхувальника у порядку та спосіб,
передбачені чинним законодавством.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
вимоги обґрунтованими, підтвердженими
наявними в матеріалах справи доказами
та не спростованими належним чином та у
встановленому порядку відповідачем, а
відтак такими, що підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
сплачені позивачем судові витрати
(судовий збір) відшкодовуються йому за
рахунок відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Нова"
(02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11; ) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Український страховий
стандарт" (04073, м. Київ, провул.
Балтійський, 20; ) 47 097
(сорок сім тисяч дев'яносто сім) грн. 00
коп. страхового відшкодування та 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 05.11.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна