КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р. Справа№ 911/2005/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: ОСОБА_2- паспорт,
представник ОСОБА_3 - за довіреністю.

Від відповідача: представник Андрощук
П.П. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення Господарського суду
Київської області від 12.08.2014 року

у справі №911/2005/14 (суддя Антонова
В.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гранд-Актив"

про розірвання договору
оренди, про усунення перешкод у
здійсненні

права користування та
розпоряджання майном

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до
Господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гранд-Актив" про
розірвання договору оренди, усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпоряджання майном.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він неодноразово
звертався до відповідача з
пропозиціями про розірвання договору
оренди нежитлового приміщення №2/105-024
від 11.06.2013 року, але враховуючи, що
сторони не досягли згоди стосовно
цього питання просить суд розірвати
зазначений договір та зобов'язати
відповідача усунути перешкоди у
здійсненні права користування та
розпорядження майном, яке знаходиться
на об'єкті оренди в ТЦ "Аракс".

08.07.2014 року представник позивача до
суду першої інстанції направив
уточнення до позовної заяви б/н від
03.07.2014 року, в яких просить суд
зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гранд-Актив" не
чинити перешкоди у здійсненні Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 права
володіння, користування та
розпорядження майном та розірвати
договір оренди нежитлового приміщення
№2/105-024 від 11 червня 2013 року, уточнивши у
вказаній заяві перелік майна.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 12.08.2014 року у
справі № 911/2005/14 у задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове, яким позов
задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт, крім підстав
зазначених у позовній заяві,
посилається на те, що він не
погоджується з розміром орендної
плати.

Відповідачем подано відзив на
апеляційну скаргу, в якому він не
погоджується з її вимогами та просить
суд залишити її без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги
та відзиву, дослідивши зібрані у справі
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, судова колегія
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.06.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Гранд-Актив"
(орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар)
укладено договір №2/105-024, за умовами
якого орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
частину нежитлового приміщення.
Загальна площа та план розміщення
об'єкта оренди наведені в додатку №2 до
договору.

Відповідно до додатку №2 до договору
площа об'єкта оренди становить 33
(тридцять три) цілих 60 сотих метрів
квадратних та додано поверхову схему
розміщення об'єкту оренди.

У додатку №1 до договору сторони дійшли
згоди щодо розміру орендної плати, яка
становить 11 760,00 грн. за місяць.

З Акта №1 прийому-передачі нежитлового
приміщення в орендне користування від
01.08.2013 року за договором оренди №2/105-024
від 11.06.2013 року, який підписано
сторонами договору, вбачається, що
орендодавець передав, а орендар
прийняв у тимчасове оплачуване
користування нежиле приміщення (далі -
об'єкт оренди) загальною площею 33,6 кв.м.
розташований за адресою: 08131, Україна,
Київська область, Києво-Святошинський
район, село Софіївська Борщагівка,
АДРЕСА_1 (надалі-Торгівельний центр)
(а.с.83).

Як передбачено ст.193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з
положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

За приписами ст. 789 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором

З матеріалів справи вбачається, що
27.02.2014 року позивач звернувся до
відповідача із заявою про розірвання
договору оренди №2/105-024 від 11.06.2013 року з
01.04.2014 у зв'язку з неможливістю
оплачувати оренду за квітень 2014 і в
подальшому та просив розірвати договір
з 01.04.2014 року (а.с. 109).

Встановлено, що у відповідь на
зазначену заяву відповідач направив
позивачу лист-повідомлення №39/14 від
20.03.2014 року, в якому зазначив, що не може
задовольнити прохання позивача про
розірвання договору з 01.04.2014 року,
оскільки відповідно до п.12.2. договору
орендар має право достроково
відмовитися від даного договору за
умови письмового повідомлення
орендодавця про припинення даного
договору за 2 (два) місяці до дати такої
відмови.

Крім цього, відповідач зазначив, що
даний договір у відповідності до п.12.2.
буде розірваний з 27.04.2014 року.

Матеріали справи свідчать про те, що
20.03.2014 року позивач повторно звернувся
до відповідача з заявою №1103 від 20.03.2014
року, в якій, посилаючись на п.14.4
договору зазначає, що договір оренди
може бути розірвано шляхом подачі
заяви за 30 календарних днів, тому
термін дії договору припиняється 27.03.2014
року.

Крім цього, позивач зазначає про те, що
адміністрація ТЦ "Аракс" заблокувала
роботу відділу з 20.03.2014 року, не
зважаючи на те, що оренда оплачена до
31.03.2014 року та надає перелік меблів, які
є його власністю і залишилися в ТЦ
"Аракс".

Пунктом 14.1. договору сторони
звільняються від відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань, передбачених даним
договором, у випадку якщо сталося
внаслідок непереборної сили, які
безпосередньо вплинули на виконання
даного договору.

У п. 14.2 сторонами узгоджено, що під
такими обставинами в даному договорі
слід розуміти будь-які обставини, що
виникли поза волею або всупереч
бажанням сторін і які неможливо
передбачити або уникнути включаючи:
прийняті рішення органами державної
влади і місцевого самоврядування,
військові дії, суспільні заворушення,
природні катаклізми, епідемії, пожежі,
повені, підтверджені документально -
відповідними компетентними органами.
Достатнім доказом настання
непереборної сили є довідка ТПП
України чи іншого компетентного
органу.

Відповідно до п.14.3. договору сторона,
яка не має можливості належним чином
виконувати свої зобов'язання по даному
договору зобов'язана негайно, а у
випадку неможливості - негайно, після
того, як це стане можливим повідомити
іншу сторону про існуючі для цього
перешкоди (обставини, що виключають її
відповідальність).

Згідно з п. 14.4. договору якщо обставини,
що виключають відповідальність діють
більш 1 (одного) місяця будь-яка із
сторін вправі розірвати даний договір
в односторонньому порядку, шляхом
направлення письмового повідомлення
іншій стороні за 30 (тридцять)
календарних днів до дати такого
розірвання.

Матеріали справи свідчать про те, що у
відповідь на повторне звернення
позивача відповідач направив позивачу
лист-роз'яснення №40/14 від 20.03.2014 року
про, що свідчить копія опису вкладення
до цінного листа від 20.03.2014 та
фіскальний чек №2342 від 20.03.2014 року, в
якому повідомляє, що стосовно питання
до п.14.4. договору позивачу необхідно
надати офіційну довідку ТПП України чи
іншого компетентного органу згідно з
п.14.2. договору.

Також, в даному листі відповідач
пояснює обмеження доступу до об'єкту,
посилаючись на п.8.3. договору та
зазначає, що в термін до 20.02.2014 року
позивачем не оплачено орендна плата по
квітень 2014 року включно.

Листом №40/14 від 20.03.2014 року відповідач
зазначив, що в зв'язку із
заборгованістю позивача вимушений
застосувати п.13.7. договору у випадку
затримки будь-яких платежів більш, ніж
на 10 (десять) календарних днів підряд
орендодавець має право обмежити доступ
орендаря до об'єкту оренди, до моменту
повного погашення заборгованості
орендарем, включаючи штрафні санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Як вбачається з поданого позову,
позивач просить розірвати спірний
договір, посилаючись на п. 12.5 та п. 14.4
договору.

Пунктом 12.5. договору передбачено, що
кожна сторона має право відмовитись
від цього договору, якщо сторони не
досягли згоди відповідної зміни
розміру орендної плати, як це
передбачено п. 8.17 цього договору про,
що сторона має намір відмовитися від
договору, повідомляє іншу сторону за 30
(тридцять) календарних днів бажаної
дати, шляхом направлення письмового
повідомлення на її адресу, вказану у
реквізитах цього договору.

Така згода має бути досягнута шляхом
внесення змін до договору чи
укладенням додаткової угоди тощо.

Однак, позивачем не надано доказів
того, що однією із сторін здійснювались
відповідні дії щодо зміни розміру
орендної плати ( шляхом укладення
додаткової угоди, обміну листами тощо ).

Посилання позивача на те, що зміна
відповідачем в односторонньому
порядку розміру орендної плати
вбачається з виставленого
відповідачем рахунку-фактури №СФ-0400016
від 03.02.2014 року за квітень 2014 року на
суму 10 584,00 грн., не заслуговують на
увагу, з огляду на наступне.

Згідно з договором оренди розмір
орендної плати складає 11 760,00 грн. за
місяць, а рахунок відповідачем, як
зазначалось вище, виставлено на суму 10
584,00 грн., тобто на меншу суму.

Як пояснив представник відповідача у
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції, відповідач в
рахунку-фактурі пропонував позивачу
сплатити саме 10 584,00 грн. тому, що
відповідач вважав і вважає що згідно з
п. 12.2 договору та листа позивача від
27.02.2014 року останній має право
достроково відмовитись від договору за
умови письмового повідомлення
орендодавця про припинення договору за
два місяця.

З урахуванням цих обставин
відповідачем нараховано орендну плату,
виходячи з її розміру, передбаченого
договором оренди, за неповний
місяць-квітень 2014 року.

Отже, враховуючи встановлені вище
обставини, судова колегія приходить до
висновку про те, що позивачем не
доведено наявність підстав для
розірвання договору, оскільки не
дотримано вимог п. 12.2 договору, яким
передбачено дострокову відмову від
договору за умови письмового
повідомлення орендодавця про
припинення договору за два місяця.

Щодо врахування в якості підстави для
розірвання договору оренди за п.14.4
договору судова колегія вважає, що
позивачем також не доведена наявність
обставин, передбачених даним пунктом
договору.

Стосовно позовної вимоги про усунення
перешкод у здійсненні права
користування майном судова колегія
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

В обґрунтування вказаної вимоги,
позивач зазначає, що з 20.03.2014 року
відповідачем заблоковано роботу
відділу виставкової зали Італ-меблі
адміністрацією ТЦ "Аракс".

Відповідно до п. 13.7 договору у випадку
затримки будь-яких платежів більш ніж
на 10 (десять) календарних, орендодавець
має право обмежити доступ орендаря до
об'єкту оренди до моменту повного
погашення заборгованості орендарем,
включаючи штрафні санкції.

Крім цього, п.8.7. договору передбачено,
що у випадку затримки платежів,
орендодавець має право обмежити вивіз
майна орендаря та при затримці
платежів більше ніж на 10 (десять)
календарних днів, орендодавець має
право обмежити доступ орендаря до
об'єкту оренди до моменту повного
погашення заборгованості орендарем,
включаючи штрафні санкції.

За приписами ч. 1 ст. 235 ГК України за
порушення господарських зобов'язань до
суб'єктів господарювання та інших
учасників господарських відносин
можуть застосовуватися
оперативно-господарські санкції -
заходи оперативного впливу на
правопорушника з метою припинення або
попередження повторення порушень
зобов'язання, що використовуються
самими сторонами зобов'язання в
односторонньому порядку.

В силу ч. 1. ст. 627 ЦК України відповідно
до статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як встановлено вище,
листом-роз'ясненням №40/14 від 20.03.2014 року
відповідач пояснює обмеження доступу
до об'єкту, посилаючись на п.8.3. договору
та зазначає, що в термін до 20.02.2014 року
позивачем не оплачена орендна плата по
квітень 2014 року включно.

Враховуючи встановлене вище, судова
колегія приходить до висновку про те,
що відповідач, обмежуючи доступ
позивачу до об'єкту, діяв в межах
договору оренди.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.34 ГПК України передбачено,
що обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Апелянтом належними та допустимими
доказами не спростовані встановлені
вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова
колегія вважає, що місцевим
господарським судом повно і всебічно
з'ясовані всі обставини справи та
надано їм належну правову оцінку,
рішення місцевого господарського суду,
яким у позові відмовлено, відповідає
чинному законодавству та матеріалам
справи; колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
Господарського суду Київської області
від 12.08.2014 року залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 12.08.2014 року у
справі № 911/2005/14 - без змін.

3. Матеріали справи № 911/2005/14 повернути
до Господарського суду Київської
області.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
Н.М. Коршун

Судді
С.О. Алданова

С.Я. Дикунська