РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

"04" листопада 2014 р.
Справа № 903/827/14

Рівненський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя
Грязнов В.В.

суддя
Сініцина Л.М. ,

суддя
Мельник О.В.

секретар судового засідання Карпович
О.В.

за участю представників сторін:

позивача- Процик В.І.
(довіреність №03 від 03.01.2014р.);

відповідача- ОСОБА_2;

ОСОБА_1 (довіреність
від 15.09.2014р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господар-ського суду
апеляційну скаргу
Відповідача-Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на рішення господарського суду
Волинської області від 23.09.2014р. у справі
№903/827/14

за позовом Приватного
підприємства «Айслаг»

до
Фізичноїособи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 66 771 грн. 71 коп.
відсотків за користування товарним
кредитом, -

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК
Украї-ни. Клопотання про здійснення
технічної фіксації судового процесу
заявлено не було. Заяви про відвід
суддів не надходило.

Рішенням господарського суду
Волинської області від 23.09.2014р. у справі
№903/827/14 (суддя Філатова С.Т.) задоволено
позов Приватного підприємства
«Айслаг» (надалі в тексті - ПП «Айслаг»)
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(надалі в тексті - ФОП ОСОБА_2) про
стягнення 66 771 грн. 71 коп. відсотків за
користування товарним
кредитом.(арк.справи 88-90).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що з
документів первинного бухгалтерського
обліку, які стосуються договору
поставки №364 від 30.10.2013р. на умовах
товар-ного кредиту, які наявні в
матеріалах справи, вбачається, що
Позивач поставив Відповідачу товар,
який останній прийняв, проте в
порушення умов договору - оплатив з
порушенням строку, таким чином у
Позивача виникло право нарахування та
стягнення відсотків за договором.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
ФОП ОСОБА_2 подав скаргу до
Рівненського апеляційного
господарського суду, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Волин-ської області від 23.09.2014 року у
даній справі та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.(арк.справи 62).

Скаржник вважає, що рішення прийняте
місцевим господарським судом з
невірним засто-суванням норм
матеріального права та неповним
з'ясуванням обставин справи, що
призвело до невірних висновків та є
незаконним і необґрунтованим. На думку
Скаржника, суд першої інстан-ції не
врахував акту звірки
взаєморозрахунків, підписаного двома
сторонами та не прийняв до ува-ги, що
початок нарахування відсотків за
товарний кредит починається на 15 день з
дня відван-таження товару.(арк.справи
62-зворот).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014р. у даній
справі прийнято апеляційну скаргу
Відповідача до провадження, справу
призначено до слухання на 04.11. 2014р. у
складі колегії суддів: головуючий
суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В.,
суддя Розізна-на І.В.(арк.справи 60).

Розпорядженням голови суду від 03.11.2014р.
внесено зміни до складу колегії суддів,
окрім заміни головуючого судді, у
зв'язку із перебуванням у відпустці
судді Розізнаної І.В. Визначено колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя
Сініцина Л.М. (арк.справи 68).

В день судового засідання Позивач
подав через канцелярію суду відзив на
апеляційну скар-гу, в якому вказує, що
рішення суду першої інстанції прийняте
з дотриманням усіх встановлюних норм
чинного законодавства та просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задово-лення, оскільки
вважає її мотиви безпідставними та
необґрунтованими.(арк.справи 69-71).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 04.11.2014р. Відповідач та його
представник підтримали доводи та
вимоги апеляційної скарги та надали
свої пояснення. Представник Позива-ча
заперечив проти доводів та вимог
апеляційної скарги та надав пояснення
в обґрунтування своєї правової
позиції.

Розглянувши апеляційну скаргу,
заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
Приватне підприємство
«Айслаг»-постачальник та Фі-зична
особа-підприємець ОСОБА_2-покупець
30.10.2013р. уклали договір поставки №364
(надалі в тексті - Договір), відповідно
до умов п.1 якого постачальник
зобов'язується поста-вити та передати
або передати зі свого складу покупцю у
власність нафтопродукти (надалі в
текс-ті - товар), в асортименті,
кількості, за ціною, що зазначені в
накладних, які підписуються
предс-тавниками сторін Договору, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар наумовах
До-говору.(арк.справи 11-12).

Сторони домовились, що накладна на
відвантаження товару є узгодженням
асортименту товару, його кількості та
ціни, прирівнюється до специфікації і є
невід'ємною частиною даного Договору.
Загальна сума поставки: 500 000,00 грн.
Товар, відповідно до п.4.1 Договору,
постачає-ться товарними партіями на
умовах FCA (відповідно до правил
Інкотермс) завантаженням в
авто-мобільний транспорт покупця з
резервуарів постачальника.
Завантаження товару в тару покупця
здійснюється за рахунок
постачальника.(п.п. 1.2, 2.4 Договору).

У випадку доставки товару продавцем,
товар постачається на умовах СРТ -
перевезення оп-лачене за реквізитами
вказаними покупцем (відповідно до
правил Інкотермс). При цьому покупець
зобов'язується відшкодувати
постачальнику транспортні витрати в
порядку, передбаченому розді-лом 5
Договору згідно акта виконаних робіт,
підписаного сторонами.(п.4.2 Договору).

Покупець здійснює повну або часткову
оплату отриманого товару протягом 14
календарних днів з дня відвантаження,
зазначеного в накладних.(п.5.1 Договору).
У випадку неоплати покупцем партії
товару в зазначений строк -
постачальник має право рахувати, а
покупець дає згоду вважати неоплачений
товар таким, що поставлений на умовах
товарного кредиту, терміном на 30
календар-них днів, починаючи з дня
відвантаження товару з нарахуванням 2%
за кожен день користування товарним
кредитом. Покупець зобов'язується
оплатити товар, поставлений на умовах
товарного кредиту і сплатити відсотки
за його використання в терміни вказані
в п.5.3 Договору.(п.5.2 Дого-вору).

Відповідно до п.5.3 Договору, покупець
зобов'язаний оплатити суму товарного
кредиту на 31-й день від дати
відвантаження, а відсотки за його
використання - протягом 7 календарних
днів з моменту отримання вимоги від
постачальника про оплату. Покупець має
право на дострокове погашення
товарного кредиту і відсотків за його
використання. Відсотки нараховуються
на зали-шок заборгованості.

У п.5.4 Договору сторони визначили, якщо
після закінчення 30 днів користування
товарним кредитом, покупець не внесе
всіх передбачених Договором платежів -
він продовжує сплачувати відсотки за
користування товарним кредитом до
повного погашення заборгованості, а
також спла-чувати пеню в розмірах,
передбачених в п.8.1 даного Договору.

Пунктом 5.6 Договору визначено, що у разі
недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі, ця сума
погашає вимоги постачальника у та-кій
черговості: у першу чергу сплачується
основна сума боргу, в другу чергу
проценти (при наяв-ності вимоги на
оплату) та неустойка, у третю чергу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
одер-жанням виконання.

Договір діє до 31.12.2014р., його підписано
Директором ПП «Айслаг» та ФОП ОСОБА_2
скріплено відтисками печаток
сторін.(арк.справи 12).

Матеріалами справи стверджується, що
на виконання умов Договору в період з
30.10.2013 року по 14.04.2014 року згідно
накладних №003799 від 30.10.2013р., №004079 від
29.11.2013р., № 004321 від 27.12.2013р., №000304 від
31.01.2014р., №000506 від 21.02.2014р., №000507 від 28.02.
2014р., №000605 від 19.03.2014р., №000679 від 26.03.2014р.,
№000734 від 31.03.2014р., №000827 від 14.04.2014р. ПП
«Айслаг» передало, а ФОП ОСОБА_2 -
прийняв паливо дизельне ЕВРО, сорт С,
вид І; паливо дизельне ДТ-Л-К5, сорт С;
паливо дизельне ДТ-3-К5, сорт F на
загальну суму 399 739 грн. 95 коп.(арк.справи
13-17).

Матеріалами справи, а саме копіями
платіжних доручень №247 від 29.11.2013р., №250
від 05.12.2013р., №262 від 26.12.2013р., №264 від
26.12.2013р., №HSAVOBNRLV від 10.02.2014р, № 353 від
27.02.2014р., №366 від 03.03.2014р., №375 від 07.03.2014р.,
№379 від 13.03.2014р., №390 від 19.03.2014р., №393 від
21.03.2014р., №399 від 26.03.2014р., №407 від 02.04.2014р.,
№415 від 09.04.2014р., №423 від 11.04.2014р., №424 від
14.04.2014р., №426 від 16.04.2014р., №430 від 18.04.
2014р., №431 від 18.04.2014р., №432 від 22.04.2014р.,
№435 від 24.04.2014р., стверджено, що в
14-тиденний строк згідно п.5.1 Договору
Відповідач повністю оплатив товар,
поставлений за наклад-ними №003799, №004079,
№004321 та частково - за накладними №000304,
№000679, №000734, №000827, а по решті накладних -
понад 14 днів з моменту
відвантаження.(арк.справи 18-37).

З матеріалів справи вбачається, що
сторони провели звірку
взаєморозрахунків, за наслідка-ми якої
склали Акт. З Акта вбачається, що станом
на 14.04.2014р. заборгованість Відповідача
за поставлений Позивачем товар складає
70 691 грн. 90 коп.(арк.справи 51).

Пропозиція сплатити 66 773 грн. 88 коп.
відсотків за користування товарним
кредитом, яка вбачається з листа
Позивача від 02.07.2014р. - залишена
Відповідачем без відповіді та без
задово-лення.(арк.справи 38, 39).

Покликаючись на п.14.1.245. ст.14
Податкового кодексу України та п.п.5.2, 5.3
Договору - Позивач нарахував
Відповідачеві 66 771 грн. 71 коп. відсотків
за користування товарним кредитом
протягом 31.01.2014р. - 09.04.2014р.(арк.справи
9-10).

Перевіривши дотримання господарським
судом першої інстанції вимог чинного
законодавс-тва при ухваленні
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
безпідс-тавна і не підлягає
задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.173 Господарського
кодексу України (надалі в тексті - ГК
України) - госпо-дарський договір є
однією з підстав виникнення
господарських зобов'язань і є
обов'язковим для виконання сторонами.
Аналогічно врегульовано підстави
виникнення господарського
зобов'язан-ня у ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України (надалі в тексті - ЦК
України).

Згідно зі статтею 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських дого-ворів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбаче-них цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного вико-нання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загально-господар-ського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
пе-редбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Зобов'язанням, відповідно до ст.509 ЦК
України - є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
ви-конати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Такі ж правила встановлює і
ст.174 ГК України.

Предметом даного спору є стягнення
відсотків за неналежне виконання
договору поставки товару на умовах
товарного кредиту.

Матеріалами справи стверджено, що з
моменту укладення 30.10.2013р. Договору -
між сто-ронами виникли відносини
постачання, оскільки взаємовідносини
сторін підпадають під визна-чення, яке
містить ст.712 ЦК України: коли продавець
(постачальник), який здійснює
підприємни-цьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особис-тим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Тому, в силу ст.ст. 265, 267 ГК України,
ст.ст. 530, 655, 692 ЦК України, факт
отримання Від-повідачем дизельного
палива зумовлює виникнення у нього
зобов'язання оплатити його вартість на
умовах і в строк, передбачених
Договором.

Відповідно до ч.7 ст.193 ГК України, ст.ст.
525, 526 ЦК України - одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено дого-вором або
законом. Зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності та-ких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставля-ться.

Як правомірно встановлено місцевим
господарським судом і стверджується
матеріалами справи (Договором, копіями
накладних та платіжних доручень) -
поставлений товар на загальну суму 399 739
грн. 95 коп. - оплачено Відповідачем
повністю, але з порушенням 14-тиденного
строку, передбаченого п.5.1 Договору.

Відповідно до п.14.1.245 ст.14 Податкового
кодексу України товарний кредит -
товари (ро-боти, послуги), що
передаються резидентом або
нерезидентом у власність юридичних чи
фізич-них осіб на умовах договору, що
передбачає відстрочення остаточних
розрахунків на визначений строк та під
процент. Товарний кредит передбачає
передачу права власності на товари
(роботи, послуги) покупцеві
(замовникові) у момент підписання
договору або в момент фізичного
отриман-ня товарів (робіт, послуг) таким
покупцем (замовником), незалежно від
часу погашення заборго-ваності.
Аналогічна позиція викладена у Законі
України №283/97-ВР «Про внесення змін до
Зако-ну України «Про оподаткування
прибутку підприємств», а саме до пункту
« 1.11.2» Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

Сторони у пунктах 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 Договору
передбачили як право покупця на
відстрочку повної оплати отриманого
товару, так і його згоду у випадку
порушення цього строку на
застосу-вання умов товарного кредиту
до розрахунків за товар, починаючи саме
з дня відвантаження това-ру з
нарахуванням 2% на залишок
заборгованості за кожен день
користування.

Обов'язок доказування і подання
доказів встановлено ст. 33 ГПК України.

Оскільки, за виключенням трьох партій
товару - Відповідач порушував умову
чотирнадця-тиденної відстрочки повної
оплати, колегія суддів вважає, що в силу
п.п.5.1, 5.2 Договору неоп-лачений
своєчасно товар є таким, що поставлений
на умовах товарного кредиту, про що
вірно заз-начив суд першої інстанції.

Крім того, перевіривши розрахунок суми
відсотків за користування товарним
кредитом про-тягом 31.01.2014р. - 09.04.2014р.,
колегія суддів вважає його арифметично
вірним і обґрунтованим з огляду на
приписи п.14.1.245 ст.14 Податкового кодексу
України та п.п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4 Договору, тому
висновок суду першої інстанції, що 66 771
грн. 71 коп. плати за користування
товарним кре-дитом підставно
нараховані і підлягають стягненню з
Відповідача - є вірним.

При цьому, колегія суддів вважає
безпідставними доводи Скаржника, що
нарахування від-сотків за товарним
кредитом починається лише з 15 дня від
дати відвантаження, позаяк у п.5.2
Договору сторони передбачили, що у
випадку неоплати покупцем партії
товару в зазначений строк -
постачальник має право рахувати, а
покупець дає згоду вважати неоплачений
товар таким, що поставлений на умовах
товарного кредиту, терміном на 30
календарних днів, починаючи саме з дня
відвантаження товару. Крім того,
приймається до уваги і таке:

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контр-агента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог кодексу,
інших актів цивільного законо-давства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності і справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.(ст.628 ЦК
України).

При цьому, колегія суддів вважає
Договір укладеним, оскільки згідно з ч.2
ст.180 ГК Украї-ни та ч.1 ст.638 ЦК України -
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов догово-ру, як то
предмет договору, строки, ціна,
відповідальність.

Договір поставки №364 від 30.10.2013р. на
момент вирішення спору є чинним, в
судовому порядку не визнавався
недійсним ні в частині, ні в цілому.

Не спростовують права Позивача на
застосування умов п.п. 5.1-5.4 Договору і
твердження Скаржника про відсутність
підстав для нарахування відсотків з
посиланням на погашення ним су-ми
заборгованості згідно акту
взаєморозрахунків, оскільки предметом
спору є не стягнення забор-гованості по
розрахунках, а стягнення відсотків.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім пе-реконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. Порушень чи неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права під час розгляду
спору судом першої інстанції, судовою
колегією не вста-новлено, тому мотиви, з
яких подана апеляційна скарга не
можуть бути підставою для скасування
прийнятого у справі рішення, а наведені
в ній доводи не спростовують висновків
суду.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
госпо-дарського суду Волинської
області від 23.09.2014 року у справі №903/827/14
- залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу №903/827/14 повернути до
господарського суду Волинської
області.

Головуючий суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Сініцина Л.М.

Суддя
Мельник О.В.