ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р.Справа № 922/4113/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання
Алексєєвій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" (м. Харків) до
Управління соціального захисту
населення Богодухівської районної
державної адміністрації Харківської
області (Харківська обл., м. Богодухів)
про стягнення 78164,11 грн., за участю
представників сторін:

позивача - Тарасенка В.Ю. (довіреність
від 20.01.2014 р.),

відповідача - Запорожця Д.В.
(довіреність від 03.10.2014 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість у сумі 90595,61 грн., у тому
числі: суму боргу 58150,00 грн. за період з
жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., 3% річних за
період з жовтня 2013 р. по липень 2014 р. в
сумі 3039,39 грн., пеню у сумі 5335,59 грн. та
інфляційні втрати в сумі 24070,63 грн. Свої
позовні вимоги обґрунтовує неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором №2007/14 про
надання послуг з "Пара та гаряча вода;
постачання пари та гарячої води" за
державні кошти від 16.12.2013 р.

Позивач надав письмові пояснення по
справі.

Відповідач, у відзиві на позовну заяву,
визнає у повному обсязі позовні вимоги
суми основного боргу за період
листопад 2013 р. та з січня 2014 р. по
квітень 2014 р. в загальній сумі 47143,83 грн.,
погоджується з нарахуванням пені у
розмірі 3707,63 грн. на суму
заборгованості за період з січня 2014 р.
по травень 2014 р. та просить відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
у частині стягнення основного боргу у
розмірі 11006,17 грн., у частині стягнення 3%
річних та інфляційних витрат у повному
обсязі, у частині стягнення пені у
розмірі 1490,16 грн., зменшити розмір пені
на 50% та застосувати розстрочку платежу
заборгованості на рік.

В обґрунтування заперечень відповідач
посилається на: відсутність між
сторонами договірних відносин за
період з 18 листопада 2013 р. (день подачі
теплової енергії) по 16 грудня 2014 р.
(набуття чинності договору №2007/14) та
оскільки вимога про сплату
заборгованості за листопад 2013 р. на
адресу відповідача не направлялась, то
не уявляється встановити строк
виконання зобов'язання за актом
виконаних робіт за листопад 2013 р. на
суму 8131,25 грн.; суму заборгованості, яка
виникла за період з 01 грудня 2013 р. по 16
грудня 2013 р. визначити неможливо на
підставі відсутності як договірних
відносин, так і підписаного сторонами
акту виконаних робіт за цей період;
суму основного боргу за грудень 2014 р.
розрахувати також не уявляється
можливим, оскільки позивачем не
складено та не вручено відповідачу
акту виконаних робіт за договором
№2007/14 від 16.12.2013 р. за період з 16 грудня
2013 р. по 31 грудня 2014 р. Враховуючи
викладене, відповідач зазначає, що
розрахунок пені здійснений позивачем
невірно. В обґрунтування заперечень у
частині стягнення 3% річних та
інфляційних витрат відповідач вказує,
що позивач здійснив нарахування
інфляційних витрат як по
заборгованості, яка виникла на
підставі договору №2007/14 від 16.12.2013 р.,
так і на заборгованість, яка виникла на
підставі рішення господарського суду
Харківської області від 10 жовтня 2013 р.
№922/3096/13, що суперечить положенням ч. 1
ст. 58 ЦПК України.

20.10.2014 р. в судовому засіданні була
оголошена перерва до 29 жовтня 2014 р. о 15:00
годині.

Після перерви позивач надав письмові
додаткові пояснення, в яких заперечує
проти зменшення розміру пені на 50% та
застосування розстрочки платежу
заборгованості на рік.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

16.12.2013 р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір №2007/14 про
надання послуг з "Пара та гаряча вода;
постачання пари та гарячої води" за
державні кошти (надалі - договір), за
яким теплопостачальна організація
(позивач, учасник) бере на себе
зобов'язання постачати в 2014 р.
споживачеві теплову енергію в
потрібних йому обсягах, а споживач
(відповідач, замовник) зобов'язується
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором.

Згідно з п. 3.1 договору ціна цього
договору становить 1104,04 грн. за 1 Гкал, в
тому числі ПДВ 184,01; вартість теплової
енергії, що постачається споживачу за
поточний рік, відповідно до тарифів
діючих на момент укладання договору
становить 291666,67 грн., ПДВ 58333,33 грн.,
усього 350000,00 грн.

Відповідно до п. 4.5 даного договору
остаточний розрахунок за спожиту
теплову енергію споживач здійснює до 15
числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Пунктом 10.1 вказаного договору сторони
узгодили, що цей договір, згідно п. 3 ст.
631 Цивільного кодексу України, в
частині поставки теплової енергії,
набуває чинності з дня його підписання
та діє до 31 грудня 2014 р., а в частині
рахунків - до їх повного здійснення.

В додатку №1 до договору №2007/14 від
16.12.2013 р. сторони узгодили обсяги
постачання теплової енергії споживачу.

В додатку №2 до вказаного договору
сторони зазначили схему межі поділу
теплової мережі та технічну
характеристику теплотраси.

В додатку №3 до цього ж договору
сторони визначили умови припинення
постачання теплової енергії.

Перелік об'єктів теплоспоживання
вказаний сторонами у додатку №4 до
договору.

Додатком №5 до договору сторони
погодили облік теплової енергії при
наявності вузла обліку та експлуатацію
вузла обліку теплової енергії.

В додатку №6 до договору №2007/14 від
16.12.2013 р. сторони узгодили розрахункові
нормативні теплові втрати на ділянці
мережі споживача від межі розділу до
місця установки розрахункових
приладів обліку.

Додатковою угодою №2 від 23.01.2014 р.
сторони виклали п. 3.1 договору №2007/14 від
16.12.2013 р. у наступній редакції:
розрахунок за відпущену теплову
енергію та підігрів гарячої води, що
споживається, проводяться виключно в
грошовій формі за ціною: для бюджетних
установ з 01.01.2014 р. тариф 744,65 грн., ПДВ -
148,93 грн., усього 893,58 грн. з ПДВ за 1 Гкал
(без урахування вартості холодної води
для потреб гарячого водопостачання).

11.04.2014 р. між сторонами укладена
додаткова угода №5, якою п. 3.1 договору
був викладений у наступній редакції:
розрахунок за відпущену теплову
енергію та підігрів гарячої води, що
споживається, проводяться виключно в
грошовій формі за ціною: для бюджетних
установ з 01.04.2014 р. тариф 999,90 грн., ПДВ -
199,98 грн., усього 1199,88 грн. з ПДВ за 1 Гкал
(без урахування вартості холодної води
для потреб гарячого водопостачання).

Позивач здійснив відпуск відповідачу
теплової енергії за період з жовтня 2013
р. по квітень 2014 р. на загальну суму 58150,00
грн., що підтверджується актами на
підключення до джерела теплової
енергії та відключення від джерела
теплової енергії, наявними в
матеріалах справи.

Відповідач не виконав свої
зобов'язання з оплати отриманої
теплової енергії за договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 714 ЦК України за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України встановлює
обов'язковість договору для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Як зазначає у письмових поясненнях
позивач, заборгованість відповідача за
договором №2007/14 від 16.12.2013 р. утворилася
з листопада 2013 р. по квітень 2014 р. і
складає 58150,00 грн., до того ж, згідно з
умовами договору позивач не повинен
здійснювати нарахування за якусь
частину місяця окремо, а повинен згідно
з п. 4.8 договору надати відповідачу
рахунок та акт виконаних робіт за
розрахунковий період, яким згідно з п.
4.2 договору є календарний місяць. Тому
ніяких окремих актів виконаних робіт
за період до 16.12.2013 р. та з 16.12.2013 р.
позивач відповідачу надавати не
зобов'язаний. Позивач надав
відповідачу згідно з умовами договору
рахунок та акт виконаних робіт за
повний місяць - за грудень 2013 р., який
відповідач не сплатив до цього часу.

Відповідач визнає у повному обсязі
позовні вимоги суми основного боргу за
період листопад 2013 р. та з січня 2014 р. по
квітень 2014 р. в загальній сумі 47143,83 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Наявність заборгованості в сумі 47143,83
грн. підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків від 03.10.2014 р. станом
на 01.10.2014 р., підписаним уповноваженими
представниками сторін та засвідченим
печатками обох підприємств.

Встановивши, що дії відповідача по
визнанню позовних вимог в частині
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію за договором №2007/14 від
16.12.2013 р. за період з січня 2014 р. по
квітень 2014 р. в сумі 39012,58 грн. не
суперечать законодавству і не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб, суд вважає
позовні вимоги в цій частині
обґрунтованими, доведеними і
підлягаючими задоволенню в повному
обсязі.

В решті позовних вимог про стягнення з
відповідача заборгованості за
листопад та грудень 2013 р. за договором
№2007/14 від 16.12.2013 р. в сумі 19137,42 грн., суд
вважає за необхідне відмовити позивачу
у їх задоволенні, оскільки: по-перше,
вони заявлені за іншим договором, який
не стосується предмету спору; по-друге,
позивач не надав суму заборгованості
за договором з період з 16.12.2013 р. по
01.01.2014 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних
за період з жовтня 2013 р. по липень 2014 р. в
сумі 3039,39 грн. та інфляційні втрати в
сумі 24070,63 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 3% річних за період з жовтня
2013 р. по липень 2014 р. в сумі 3039,39 грн. та
інфляційних втрат в сумі 24070,63 грн., суд
вважає необґрунтованими, недоведеними
та не підлягаючими задоволенню в
повному обсязі, оскільки вони
нараховані на заборгованість, яка не є
предметом даного спору і по якій вже є
рішення господарського суду
Харківської області

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 7.2.3 вищезазначеного договору
передбачено, що споживач несе
відповідальність за несвоєчасне
виконання розрахунків за спожиту
теплову енергію - нараховується пеня в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
належної до сплати суми за кожен день
прострочення за період з дня наступу
строку оплати до дня фактичної оплати.

На підставі п. 7.2.3 договору позивач
нарахував відповідачу пеню за період з
16.12.2013 р. по 16.09.2014 р. в сумі 5335,59 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач
погоджується з нарахуванням пені у
розмірі 3707,63 грн. на суму
заборгованості за період з січня 2014 р.
по травень 2014 р. та просить зменшити
розмір пені на 50%, посилаючись на
винятковість даного випадку, а також
те, що Управління є неприбутковою
організацією, яка фінансується
виключно з державного бюджету і кошти
від фінансування, яке мало місце одразу
йшли на погашення виниклої
заборгованості, та протягом періоду 10
місяців 2014 р. сплачує платежі та кошти в
рахунок погашення заборгованості.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України,
приймаючи рішення у справі, суд має
право зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у справі.

Розглянувши клопотання відповідача
про зменшення розміру пені на 50%, суд
вважає за необхідне відхилити його, як
необґрунтоване та не підтверджене
документально.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Зазначена стаття не обмежує право
господарського суду певними
обставинами, при наявності яких
господарський суд може розстрочити
виконання прийнятого ним рішення,
проте визначальним фактором при
наданні розстрочки є винятковість цих
випадків та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 83 ГПК України, ця стаття не
вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідачем не підтверджено
належними доказами не можливість
виконання ним судового рішення у разі
не надання розстрочки його виконання.

При вирішенні питання щодо доцільності
надання розстрочки виконання судового
рішення судом враховуються
матеріальні інтереси обох сторін.

Судом також, враховується ступінь вини
відповідача у виникненні даного спору.
Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що даний спір виник саме з
вини відповідача.

З урахуванням вищевикладених обставин
справи, з огляду на матеріальні
інтереси як позивача, так і відповідача
та їх фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору, та інші
обставини справи, суд приходить до
висновку про відсутність у спірних
правовідносинах виняткових обставин,
які можуть бути підставою для
розстрочки виконання судового рішення.
З матеріалів справи не вбачається того,
що відсутність розстрочки виконання
судового рішення унеможливить
виконання такого рішення або
ускладнить його виконання.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за необхідне відхилити клопотання
відповідача про розстрочку виконання
рішення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості за спожиту
теплову енергію за договором №2007/14 від
16.12.2013 р. та пені.

За таких обставин суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими, доведеними і
підлягаючими задоволенню частково - в
частині стягнення з відповідача
заборгованості за спожиту теплову
енергію за договором №2007/14 від 16.12.2013 р.
за період з січня 2014 р. по квітень 2014 р. в
сумі 39012,58 грн. та пені за період з 16.01.2014
р. по 16.09.2014 р. в сумі 3845,43 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача належить стягнути на
користь позивача судовий збір
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 193, 233 ГК України, ст.ст.
525, 526, 530, 610, 611, 625, 629, 714 ЦК України, ст.ст.
33-35, 43, 49, 78, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

1. Відхилити клопотання відповідача про
зменшення розміру пені на 50%.

2. Відхилити клопотання відповідача про
розстрочку виконання рішення.

3. В позові відмовити частково.

Стягнути з Управління соціального
захисту населення Богодухівської
районної державної адміністрації
Харківської області (62103, Харківська
обл., м. Богодухів, вул. Чернієнка, буд.6.
Код ) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" (61018, м. Харків,
вул. Балакірєва, буд.3. Код )
заборгованість за спожиту теплову
енергію за договором №2007/14 від 16.12.2013 р.
за період з січня 2014 р. по квітень 2014 р. в
сумі 39012,58 грн., пеню за період з 16.01.2014 р.
по 16.09.2014 р. в сумі 3845,43 грн. та судовий
збір в сумі 864,30 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 31.10.2014 р.

Суддя В.І. Ольшанченко