КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 27/117

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря Патлань І.О.

та представників:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства Міністерства
оборони України "Укрвійськбуд"

на ухвалу господарського суду м. Києва
від 14.07.2014

за заявою Державного підприємства
Міністерства оборони України
"Укрвійськбуд"

про визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню

у справі № 27/117 (суддя Босий В.П.)

за заявою Львівської державної
залізниці

до Державного підприємства
Міністерства оборони України
"Укрвійськбуд"

про стягнення 2 176 709,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 14.07.2014 у справі № 27/117 в
задоволенні заяви Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Укрвійськбуд" про визнання
наказу господарського суду міста Києва
від 20.03.2002 у справі №27/117 таким, що не
підлягає виконанню, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду першої інстанції, Державне
підприємство Міністерства оборони
України "Укрвійськбуд" (далі - ДП МОУ
"Укрвійськбуд") звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою від 15.08.2014 № 787/юр, в якій
просить суд прийняти апеляційну скаргу
до свого провадження, скасувати ухвалу
господарського суду м. Києва від 14.07.2014
у даній справі та прийняти нове
рішення, яким визнати наказ таким, що не
підлягає виконанню.

В обґрунтування апеляційної скарги ДП
МОУ "Укрвійськбуд" посилається на те, що
оскаржувана ухвала прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт зазначає, що підставою для
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню є те, що обов'язок боржника є
припиненим, оскільки, відповідач
вважає, що повністю розрахувався з
позивачем за спірним наказом, шляхом
продажу заставного майна на прилюдних
торгах і судом невірно зроблено
висновок про часткове задоволення
вимог позивача згідно наказу
господарського суду від 20.03.2002, шляхом
продажу заставного майна. Скаржник
стверджує, що невизнання наказу таким,
що не підлягає виконанню, призведе до
подвійного стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.09.2014,
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено розгляд
апеляційної скарги на 17.09.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014
відкладено розгляд справи на 01.10.2014.

22.09.2014 через відділ документального
забезпечення від позивача надійшов
відзив на апеляційну скаргу, в якому
останній просить суд залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки
заборгованість, присуджена до
стягнення рішенням господарського
суду м. Києва від 04.12.2001 у справі №27/117,
не погашена та існує на сьогоднішній
день.

29.09.2014 через відділ документального
забезпечення від апелянта надійшло
пояснення у справі з додатковими
доказами, крім іншого апелянт
посилається на те, що звернувся із
заявою до Київського апеляційного
господарського суду за роз'ясненням
постанови від 31.10.2007 у справі
№24-612-б-43/234, на яку посилається, як на
підставу своїх вимог, у зв'язку з чим
просив продовжити строк розгляду спору
та відкласти розгляд апеляційної
скарги.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.10.2014 у даній
справі продовжено строк вирішення
спору у даній справі та відкладено
розгляд справи на 15.10.2014.

У зв'язку з перебуванням судді Гарник
Л.Л. у відпустці, за розпорядженням
секретаря судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
15.10.2014, сформовано склад колегії суддів
для здійснення розгляду апеляційної
скарги у справі № 27/117 у наступному
складі: головуючий суддя: Доманська
М.Л., судді: Шипко В.В., Пантелієнко В.О.
Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження у новому складі суду

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014
відкладено розгляд справи на 29.10.2014 та
запропоновано апелянту повідомити суд
про результати розгляду його заяви про
роз'яснення постанови Київського
апеляційного господарського суду від
31.10.2007 у справі №24-612-б-43/234.

У зв'язку з перебуванням судді Шипка
В.В. у відпустці, за розпорядженням
заступника голови Київського
апеляційного господарського суду від
29.10.2014, сформовано склад колегії суддів
для здійснення розгляду апеляційної
скарги у справі № 27/117 у наступному
складі: головуючий суддя: Доманська
М.Л., судді: Гарник Л.Л., Пантелієнко В.О.
Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 прийнято
вказану апеляційну скаргу до
провадження у новому складі суду.

28.10.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду, представником
апелянта подано клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з хворобою представника апелянта.

В судове засідання 29.10.2014 представники
сторін не з'явились. Про день і час
розгляду справи повідомлені належним
чином, відповідно до статті 64
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

При цьому, господарський суд виходить з
того, що у даному випадку апелянт не
позбавлений права і можливості
забезпечити, за необхідності, участь у
судовому засіданні іншого
представника, згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 ГПК
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами. Неможливість
такої заміни представника і
неможливість розгляду справи без
участі представника підлягає
доведенню учасником судового процесу
на загальних підставах.

Зважаючи на викладене, клопотання
апелянта про відкладення розгляду
апеляційної скарги задоволенню не
підлягає.

Судова колегія обговоривши на місці
вказані обставини, вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представників сторін, за
наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 1 статті 99 ГПК
України, в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Розглянувши наявні матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку фактичних
обставин даної справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, Київський апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному
гарантується право на судовий захист,
апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює
серед основних засад судочинства,
зокрема, забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в ст. 14
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням господарського суду
м. Києва від 04.12.2001 у справі №27/117,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.02.2002, позов
задоволено повністю, стягнуто з
Державного підприємства Міністерства
оборони України "Укрвійськбуд" на
користь Львівської державної
залізниці заборгованість у розмірі 2 176
709,87 грн., державне мито у розмірі
1 700,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 69,00 грн.

На виконання вказаного рішення 20.03.2002
господарським судом м. Києва
було видано відповідний наказ від
20.03.2002 №27/117.

23.06.2014 до канцелярії суду першої
інстанції надійшла заява Державного
підприємства Міністерства оборони
України "Укрвійськбуд" про визнання
наказу господарського суду м. Києва від
20.03.2002 №27/117 таким, що не підлягає
виконанню. В обґрунтування поданої
заяви відповідач зазначив, що
неврахування погашення заборгованості
у справі про банкрутство, що
підтверджується постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2007 у справі
№ 24/61-б-43/234 про банкрутство ДП МОУ
"Укрвійськбуд", є подвійним стягненням,
що є недопустимим та протирічить
чинному законодавству України.

Підставою для звернення з даною заявою
відповідач вказує на те, що під час
розгляду справи господарського суду м.
Києва №24-612-б-43/234 про банкрутство
Державного підприємства Міністерства
оборони України "Укрвійськбуд" було
встановлено погашення відповідачем
заборгованості перед Львівською
державної залізниці у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ГПК України
господарський суд ухвалою вносить
виправлення до наказу, у разі якщо його
було видано помилково або якщо
обов'язок боржника відсутній повністю
чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, господарський суд визнає наказ
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким наказом уже відбулося
повністю або частково, господарський
суд одночасно на вимогу боржника
стягує на його користь безпідставно
одержане стягувачем за наказом.

Із матеріалів справи вбачається, що
20.03.2002 на виконання рішення
господарського суду міста Києва від
04.12.2001 у справі №27/117 було видано
відповідний наказ про стягнення з ДП
МОУ "Укрвійськбуд" на користь
Львівської державної залізниці 2 178 478,80
грн. (в тому числі заборгованість у
розмірі 2 176 709,87 грн., державне мито у
розмірі 1 700,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу у розмірі 69,00
грн.).

Ухвалою арбітражного суду м. Києва від
06.11.2000 було порушено провадження у
справі №24/612-б про банкрутство
Державного підприємства Міністерства
оборони України "Укрвійськбуд".

У постанові Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2007 у справі
№24/612-б-43/234 було зазначено, що станом на
31.10.2007 заборгованість перед
конкурсними кредиторами ДП МОУ
"Укрвійськбуд" була повністю погашена,
і частково погашена заборгованість
перед поточними кредиторами (до яких,
зокрема, було віднесено Львівську
державну залізницю з кредиторськими
вимогами у розмірі 2 178 478,80 грн.).

Проте апеляційний суд не погоджується
з доводами апелянта та вважає, що
місцевий суд дійшов вірного висновку
та правомірно відмовив у задоволенні
заяви відповідача, виходячи з
наступного.

Під час розгляду справи відповідач не
повною мірою скористався своїми
правами, передбаченими Господарським
процесуальним кодексом України,
подавати докази, брати участь у
дослідженні доказів, заявляти
клопотання, давати усні та письмові
пояснення господарському суду,
наводити свої доводи і міркування з
усіх питань, що виникають у ході
судового процесу, заперечувати проти
клопотань і доводів інших учасників
судового процесу, тощо.

Судова колегія, дослідивши матеріали
справи та заслухавши доводи апелянта,
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що із вказаної вище
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2007 у справі
№24/612-б-43/234 не вбачається, в якому саме
розмірі та перед яким саме кредитором
ДП МОУ "Укрвійськбуд" погасило
заборгованість під час розгляду справи
про банкрутство.

Разом з тим, ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
07.10.2014 у справі №24/612-б-43/234 (яка
міститься в Єдиному державному реєстрі
судових рішень та копію якої судом
апеляційної інстанції долучено до
матеріалів даної справи) розглянуто
заяву ДП МОУ "Укрвійськбуд" про
роз'яснення постанови Київського
апеляційного господарського суду від
31.10.2007 у справі №24/612-б-43/234, в якій суд
апеляційної інстанції зазначив, що суд
в постанові Київського апеляційного
господарського суду від 31.10.2007,
встановив факт фіктивності
банкрутства ДП МОУ "Укрвійськбуд" та
дана обставина унеможливила розгляд
справи про банкрутство по суті,
зокрема, в частині встановлення
розміру погашення заборгованості
перед кредиторами.

За таких обставин, посилання апелянта
на ст. 35 ГПК України є в даному випадку
неправомірним та безпідставним; факту
погашення відповідної заборгованості
у вказаному судовому рішенні не
встановлювалось.

У листі Львівської державної залізниці
від 16.04.2007, на який посилається апелянт,
зазначено про списання вказаної
заборгованості як сумнівної у 2001 році.
Проте, як свідчать матеріали справи,
19.03.2002 Львівська державна залізниця
звернулась із заявою про визнання
кредиторських вимог у справі про
банкрутство №24/612-б-43/234, та була визнана
кредитором на суму вказаної
заборгованості.

Матеріали справи не містять, а
заявником не надано належних та
допустимих доказів (первинних
документів) на підтвердження факту
сплати ним на користь Львівської
державної залізниці суми
заборгованості згідно з рішенням
господарського суду міста Києва від
04.12.2001 у даній справі у розмірі 2 178 478,80
грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що ДП МОУ
"Укрвійськбуд" не доведено, що у нього
відсутній обов'язок зі сплати на
користь Львівської державної
залізниці грошових коштів на виконання
господарського суду м. Києва від 04.12.2001
у справі №27/117 існує, як на момент
звернення до суду із даною заявою до
суду першої інстанції, так і на момент
винесення даної постанови, а тому
підстави для визнання вказаного наказу
від 20.03.2002 таким, що не підлягає
виконанню, у суду першої інстанції були
відсутні.

Враховуючи викладене, судова колегія
відхиляє доводи ДП МОУ "Укрвійськбуд",
викладені в апеляційній скарзі від
15.08.2014 № 787/юр, за необґрунтованістю.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги ДП МОУ
"Укрвійськбуд" від 15.08.2014 № 787/юр, зміни
чи скасування ухвали суду першої
інстанції від 14.07.2013 у справі № 27/117.
Порушень норм матеріального чи
процесуального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
вказаної ухвали у даній справі,
судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", статтями 99, 101-
106 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ДП МОУ
"Укрвійськбуд" від 15.08.2014 № 787/юр
залишити без задоволення, а ухвалу
господарського суду м. Києва від 14.07.2013
у справі № 27/117 - без змін.

2. Матеріали справи № 27/117 повернути до
господарського суду м. Києва.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний
03.11.2014.

Головуючий суддя
М.Л. Доманська

Судді
В.О. Пантелієнко

Л.Л. Гарник