ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.10.14р. Справа № 920/1444/14

За позовом Управління соціального
захисту населення Конотопської
міської ради, м.Конотоп Сумської
області

до Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПРИВАТБАНК",
м.Дніпропетровськ в особі
Конотопського відділення Сумської
філії "ПРИВАТБАНК", м.Конотоп Сумської
області

про стягнення 11 329,00 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: Шешеня Л.В., довіреність №
09-08/376 від 12.02.2014 року, спеціаліст І
категорії - юрист відділу
організаційно-кадрової, юридичної
роботи та автоматизованої обробки
інформації;

від відповідача: Мусійченко Д.Л.,
довіреність № 3677-К-О від 26.09.2014 року,
юрисконсульт департаменту правового
забезпечення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

СУТЬ СПОРУ:

Управління соціального захисту
населення Конотопської міської ради
звернулось до господарського суду
Сумської області з позовом до
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПРИВАТБАНК" в особі
Конотопського відділення Сумської
філії "ПРИВАТБАНК" про стягнення суми
неповернутої грошової допомоги в
розмірі 11 329,00 грн., яка була включена до
списку № 8 на зарахування грошової
допомоги на поточні рахунки на ім'я
ОСОБА_3 та судовий збір.

Ухвалою від 14.08.2014р. господарський суд
Сумської області порушив провадження у
справі.

Ухвалою від 27.08.2014р. справу було
направлено за підсудністю до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Ухвалою від 03.09.2014р. справа була
прийнята до проваджеення
господарським судом Дніпропетровської
області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
згідно із вимогами Порядку виплати
пенсій та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 1999 року
№1596 "Про заходи щодо виконання статті 3
Указу Президента України від 4 липня 1998
року № 734" (з наступними змінами), та
договору № 60 на зарахування і виплату
грошової допомоги в банку „ПриватБанк"
від 11.08.2008 року, 05.12.2013р. позивачем на
підставі заяв одержувачів допомоги
Управлінням соціального захисту
населення Конотопської міської ради
надано ПриватБанку список № 8 на
зарахування грошової допомоги на
поточні рахунки за період з 01.12.2013р. по
31.12.2013р., відповідно до якого відповідач
повинен здійснити перерахування
грошової допомоги на поточні рахунки
отримувачів допомоги. В списку, серед
одержувачів соціальної допомоги,
помилково було зазначено гр. ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, сума
для виплати 11 340,00 грн. Враховуючи, що
список не підлягає коригуванню,
позивач, разом із списком, направив на
адресу відповідача письмову вимогу про
не зарахування на поточний рахунок гр.
ОСОБА_3 та повернення грошової допомоги
у розмірі 11 340,00 грн. на реквізити
позивача (лист № 383 від 04.12.2013р.). Вимога
позивача була задоволена відповідачем
лише у сумі 89,00 грн. У позивача виникла
необхідність у повторному зверненні до
відповідача з письмовою вимогою про
повернення залишку коштів у розмірі 11
329,00 грн. У наданій відповіді відповідач
повідомив позивача про неможливість
виконання вимоги позивача в повному
обсязі. Всі інші неодноразово
направлені позивачем на адресу
відповідача письмові вимоги про
повернення коштів на виплату допомоги
при народженні дитини ОСОБА_3
Управлінню соціального захисту
населення Конотопської міської ради
залишені відповідачем також без
задоволення: помилково нараховані
кошти в повному обсязі на реквізити
позивача відповідачем не повернуто до
цього часу (із загальної суми
відповідачем повернуто лише 11,00 грн.).
Враховуючи, що в добровільному порядку
відповідач відмовляється повернути на
рахунок позивача залишок помилково
нарахованих коштів, позивач просить
суд стягнути з відповідача суму у
розмірі 11 329,00 грн. з відповідача в
примусовому порядку.

Відповідач проти позову заперечує,
вважає, що позивачем не доведено факт
отримання відповідачем повідомлення
про повернення сум грошової допомоги
на ім'я ОСОБА_3 саме 05.12.2013р. Стверджує,
що лист № 383 від 04.12.2013р. надійшов до
банку вже в той час, як сума грошової
допомоги була зарахована на поточний
рахунок одержувача, тобто, на момент
отримання суми допомоги на ім'я ОСОБА_3
правових підстав для її не зарахування
у відповідача не було. Враховуючи, що за
таких обставин перераховані грошові
кошти стали власністю отримувача
грошової допомоги, банк не має права
розпоряджатись коштами без згоди і
розпорядження власника.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2008р. між Управлінням соціального
захисту населення Конотопської
міської ради (далі - Управління) та
Публічним акціонерним товариством
Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" в особі
Конотопського відділення Сумської
філії "ПРИВАТБАНК" (далі - Банк)
укладений договір № 60 на зарахування і
виплату грошової допомоги в банку
„ПриватБанк".

Відповідно до цього договору Банк
виконує функції виплати грошової
допомоги, пільг, субсидій на тверде
паливо та скраплений газ, передбачений
Порядком виплати пенсій та грошової
допомоги за згодою пенсіонерів та
одержувачів допомоги через їх поточні
рахунки у банках, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 серпня 1999 року №1596 (з наступними
змінами та доповненнями) (далі -
Порядок) на території м. Конотоп (п.1.1.
договору).

Згідно із цим Порядком виплата пенсій
та грошової допомоги здійснюється
через поточні рахунки, що
відкриваються у банках. Установи
уповноважених банків здійснюють
відкриття поточних рахунків, проводять
операції із зарахуванням сум пенсій та
грошової допомоги на поточні рахунки
відповідно до цього Порядку, угод,
укладених ними з управлінням
Пенсійного фонду України в районах,
містах і районах у містах, управліннями
праці та соціального захисту населення
райдержадміністрацій, виконкомів
міських, районних у місті рад або
центрами з нарахування і виплати
пенсій та допомоги - у регіонах, де
функціонують такі центри.

Згідно п.16 Порядку органи Пенсійного
фонду України або органи праці та
соціального захисту населення на
підставі заяв одержувачів пенсій та
грошової допомоги на відкриття
поточних рахунків складають:

- списки на зарахування пенсій та
грошової допомоги на поточні рахунки у
двох примірниках;

- опис списків на зарахування пенсій та
грошової допомоги на поточні рахунки у
трьох примірниках;

- довідку щодо джерел фінансування
виплати пенсій та грошової допомоги в
одному примірнику.

Згідно п.17 та 18 Порядку списки у двох
примірниках за один день до початку
кожного виплатного періоду місяця, за
який виплачується пенсія та грошова
допомога, подаються органами
Пенсійного фонду України або органи
праці та соціального захисту населення
відповідним установам уповноваженого
банку разом з двома примірниками
описів за пенсіями та грошовою
допомогою. На підставі одержаних
документів органи Пенсійного фонду
України або органи праці та
соціального захисту населення
проводять перерахування відповідній
установі уповноваженого банку коштів,
необхідних для виплати пенсій та
грошової допомоги через поточні
рахунки одержувачів. Для забезпечення
своєчасної виплати пенсії органи
Пенсійного фонду України або органи
праці та соціального захисту населення
перераховують кошти не пізніше ніж за
один операційний день до встановленої
дати виплати.

Відповідно до п.19 Порядку зарахування
відповідних сум пенсій та грошової
допомоги установами уповноважених
банків на поточні рахунки здійснюється
не пізніше наступного операційного дня
після надходження зазначених сум від
органів Пенсійного фонду України,
органів праці та соціального захисту
населення.

Аналогічного змісту положення
містяться також в договорі № 60 на
зарахування і виплату грошової
допомоги в банку „ПриватБанк".

Як стверджує позивач, 05.12.2013р. на
підставі заяв одержувачів допомоги
Управлінням соціального захисту
населення Конотопської міської ради
останнім надано ПриватБанку список № 8
на зарахування грошової допомоги на
поточні рахунки за період з 01.12.2013р. по
31.12.2013р., відповідно до якого відповідач
повинен здійснити перерахування
грошової допомоги на поточні рахунки
отримувачів допомоги. В списку, серед
одержувачів соціальної допомоги,
помилково було зазначено гр. ОСОБА_3,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, сума
для виплати 11 340,00 грн.

Враховуючи, що список не підлягає
коригуванню, позивач, разом із списком,
направив на адресу відповідача лист №
383 від 04.12.2013р, згідно якого просив не
зарахувати на поточний рахунок гр.
ОСОБА_3 та повернути грошову допомогу у
розмірі 11 340,00 грн. на реквізити
позивача. Вимога позивача була
задоволена відповідачем лише у сумі 89,00
грн.

Аналогічні вимоги направлялись
позивачем 11.12.2013р., 13.12.2013р., 24.01.2014р.
Відповідачем на зазначені звернення
надані відповіді, з яких вбачається, що
відповідач не може виконати вимоги
позивача, оскільки вони отримані вже
після зараховання коштів на рахунок
ОСОБА_3.

Станом на час розгляду справи, вимоги
позивача про повернення коштів на
виплату допомоги при народженні дитини
ОСОБА_3 залишені відповідачем також без
задоволення (із загальної суми
відповідачем повернуто лише 11,00 грн.),
що стало причиною звернення позивача
до суду з позовом про стягненняи з
відповідача суми у розмірі 11 329,00 грн.

Відповідач проти позову заперечує,
вважає, що позивачем не доведено факт
отримання відповідачем повідомлення
про повернення сум грошової допомоги
на ім'я ОСОБА_3 саме 05.12.2013р. Стверджує,
що лист № 383 від 04.12.2013р. надійшов до
банку вже в той час, а саме 09.12.2013р., як
сума грошової допомоги була зарахована
на поточний рахунок одержувача, тобто,
на момент отримання суми допомоги на
ім'я ОСОБА_3 правових підстав для її не
зарахування у відповідача не було.
Враховуючи, що за таких обставин
перераховані грошові кошти стали
власністю отримувача грошової
допомоги, банк не мав права
розпоряджатись коштами без згоди і
розпорядження власника.

Приймаючи до уваги заперечення
відповідача, суд вважає, що позовні
вимоги позивача задоволенню не
підлягають, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 п. 20 Порядку, підставами для
зарахування сум пенсій та грошової
допомоги являються:

- невідповідність будь - яких
реквізитів, зазначених у списках, даним
поточного рахунку одержувача пенсії та
грошової допомоги;

- наявність даних про смерть
одержувача;

- закриття поточного рахунку;

- письмова вимога органу праці та
соціального захисту населення.

Згідно цього ж пункту Порядку не
зараховані суми пенсій та грошової
допомоги не пізніше наступного
операційного дня після надходження
коштів повертаються уповноваженим
банкам органам праці та соціального
захисту населення або органам
Пенсійного фонду.

Позивач стверджує, що лист № 383 від
04.12.2013р. з вимогою про не зарахування на
поточний рахунок гр. ОСОБА_3 грошової
допомоги у розмірі 11 340,00 грн. та її
повернення на реквізити позивача у
зв'язку з помилковим нарахуванням
отримано відповідачем 05.12.2013р.

В той же час матеріали справи свідчать
про те, що вказаного листа банком було
отримано лише 09.12.2013р. (скрін - шот
картка листа Управління № 383 (а.с.47)).

Відповідно до п. 13 цього Порядку суми
пенсій та грошової допомоги,
зараховані на поточний рахунок разом з
нарахованими на них відсотками
починаючи з місяця, наступного
операційного за місяцем смерті
пенсіонера, підлягають поверненню
уповноваженим банком відповідно
органам Пенсійного фонду та органам
праці та соціального захисту населення
не пізніше наступного операційного дня
надходження відомостей про смерть
одержувача.

Пунктом 2.9. договору передбачено
обов'язок Банку повертати на письмову
вимогу Управління суми коштів,
зараховані на поточний рахунок
Одержувачів (тільки померлих, а також
тих, які виїхали на постійне проживання
закордон чи інші регіони) у разі їх
помилкового перерахування Управлінням
протягом наступного банківського дня
з моменту отримання письмової вимоги,
за умови наявності вказаних у
письмовій вимозі коштів на поточному
рахунку Одержувача.

Отже, за наявності вказаних в договорі
підстав, відповідач повинен був
повернути суму грошової допомоги
позивачу, зараховану на поточний
рахунок одержувача разом з
нарахованими на них відсотками.

Згідно виписки по банківському рахунку
ОСОБА_3 (а.с.48), на момент отримання
відповідачем повідомлення про
необхідність повернення грошових
коштів у розмірі 11 329,00 грн. Управлінню
соціального захисту населення
Конотопської міської ради, на рахунку
будь-які кошти відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України Банк
не має права визначати та контролювати
напрями використання грошових коштів
клієнта та встановлювати інші, не
передбачені договором або законом,
обмеження його права розпоряджатися
грошовими коштами на власний розсуд

У ч. 1 ст. 1067 ЦК України закріплено, що
договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ч.5 ст.2 Закону України „Про
банки та банківську діяльність"
банківські рахунки - це рахунки, на яких
обліковуються власні кошти, вимоги,
зобов'язання банку стосовно його
клієнтів і контрагентів та які дають
можливість здійснювати переказ коштів
за допомогою банківських платіжних
інструментів.

Статтею 1071 ЦК України передбачено, що
банк може списати грошові кошти з
рахунка клієнта на підставі його
розпорядження.

Грошові кошти можуть бути списані з
рахунка клієнта без його розпорядження
на підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.39, 1.40, 7.1.2 ст. 1 та
ст. 30 Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні"
грошові кошти, переказані платником
отримувачу, з момент у їх зарахування
на рахунок переходять у власність
отримувача; примусовим списанням є
списання коштів, що здійснюється
стягувачем без згоди платника на
підставі встановлених законом
виконавчих документів у випадках,
передбачених законом; стягувачем
являється особа, яка може бути
ініціатором переказу коштів з рахунку
платника на підставі виконавчих
документів, визначених законом; банк на
договірній основі повинен здійснювати
зберігання коштів на поточному
рахунку, проводити розрахунково-касові
операції за допомогою платіжних
документів відповідно до умов договору
та вимог законодавства України.

Згідно з п. 1.4 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженій
постановою Правління Національного
Банку України № 22 від 21.01.2004, власник
рахунку в банку - особа, яка відкриває
рахунок у банку і має право
розпоряджатися коштами на ньому.

Банк здійснює розрахунково-касове
обслуговування своїх клієнтів на
підставі відповідних договорів і своїх
внутрішніх правил здійснення
безготівкових розрахунків, якщо ці
правила відповідають вимогам цієї
Інструкції, інших нормативно-правових
актів. Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
коштів клієнта та встановлювати інші,
не передбачені договором або законом,
обмеження його права розпоряджатися
коштами на власний розсуд (п. 1.6
Інструкції).

Кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі
розрахункових документів стягувачів
згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції
(п. 1.7 Інструкції).

Частиною 1 статті 316 ЦК України
передбачено, що правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

З вищенаведеного вбачається, що право
власності на кошти, які знаходяться на
рахунку, відкритому у банку, належить
власнику цього рахунку.

Окрім того, банк не має права на суму
коштів, що знаходяться на рахунку
фізичної особи, не є набувачем спірних
страхових коштів, а лише вчиняє дії по
обслуговуванню рахунка клієнта, а
обов'язок банку здійснити дії щодо
особового рахунку клієнта (в тому числі
списати кошти з особового рахунку
клієнта) виникає лише у визначених
законодавством випадках.

Положення ч. 2 ст. 1071 ЦК України визначає
обов'язок банку виконати судове
рішення, прийняте за наслідками
захисту прав стягувача щодо особи -
володільця рахунку та отримувача
грошових коштів незалежно від
волевиявлення володільця рахунку;
сторонами не було надано, а судами не
досліджувались докази у підтвердження
існування такого рішення щодо
володільця рахунку, порушення банком
прав позивача невиконанням цього
рішення, не вказали
матеріально-правових підстав для
здійснення банком на користь позивача
дій щодо особового рахунку
клієнта, як цивільного обов'язку банку,
що виник на час звернення позивача до
суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з наведеного, доказів вини
банку і передбачених договором та
законодавством підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача коштів
позивачем не наведено.

За таких обставин, суд розцінює вимоги
позивача необґрунтованими та
безпідставними та вважає, що правові
підстави для задоволення позову
відсутні.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.84
ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

03.11.2014р.

Суддя В.Г. Бєлік