номер провадження справи 18/107/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014
Справа № 908/3762/14

за позовом приватного підприємства
«БІЗОН-ТЕХ 2006» (69005, м. Запоріжжя, вул.
Якова Новицького, 11)

до відповідача приватного
сільськогосподарського підприємства
Агрофірми «ЛАН» (72150, Запорізька
область, Приморський район, с.
Партизани, вул. Чапаєва, буд. 46)

про стягнення 3062103,53 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Тищенко Г.Г., довіреність
№ 20/14 від 08.01.2014 р., паспорт серії НОМЕР_1
від 23.12.1997 р.;

від відповідача: не з'явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької
області 01.10.2014 року звернулося приватне
підприємство «БІЗОН-ТЕХ 2006» з позовною
заявою до відповідача приватного
сільськогосподарського підприємства
Агрофірма «ЛАН» про стягнення 3062103,53
грн., які складаються з: 1434451,45 грн.
основного боргу, 970358,93 грн. індексації
ціни товару, 226957,72 грн. пені та 430335,43 грн.
штрафу. Позовні вимоги ґрунтуються на
ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 556, 549, 612, 625, 629, 692 ЦК
України, ст.ст. 173, 193, 199, 230 ГК України та
вмотивовані неналежним виконанням
відповідачем умов договору поставки
пестицидів № ТК-П-82 від 17.04.2013 р.
щодо вчасного розрахунку за отриманий
товар.

Ухвалою суду від 01.10.2014 року порушено
провадження у справі № 908/3762/14,
присвоєно справі номер провадження
18/107/14, судове засідання призначене на 30
жовтня 2014 р. Розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу та за наявними у справі
документальними доказами в порядку ст.
75 ГПК України, який закінчений 30.10.2014 р.,
судом оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Представник позивача на виконання
ухвали суду від 01.10.2014 р. надав
документи, які залучені до матеріалів
справи. Надав повідомлення № 571/14-юр від
27.10.2014 р. яким повідомив суд про
часткове погашення відповідачем
заборгованості у розмірі 700000,00 грн., у
зв'язку з чим сума основного боргу на
день судового засідання склала 734451,45
грн. З урахуванням зазначеного просив
провадження в частині стягнення
основного боргу в розмірі 700000,00 грн.
припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК
України у зв'язку з відсутністю
предмету спору. Решту заявлених
позовних вимог підтримав, просив суд їх
задовольнити в повному обсязі.
Підставою для звернення з позовом
зазначав неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
№ ТК-П-82 від 17.04.2013 р., а саме порушення
строків та порядку внесення оплати за
отриманий товар, внаслідок чого
утворилась заборгованість в розмірі
734451,45 грн. Враховуючи положення
договору та норми чинного
законодавства позивачем нараховані до
стягнення пеня у розмірі 226957,72 грн.,
430335,43 грн. штрафу та індексації ціни
товару у розмірі 970358,93 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
спростував, відзив на позов суду не
надав, представник відповідача в
судове засідання за викликом не
з'явився. Про час та місце судового
засідання відповідача повідомлено
належним чином, в порядку ст. 64 ГПК
України. Згідно з витягом з державного
підприємства «Інформаційно-ресурсний
центр» № 30870506 від 18.06.2014 р. адреса
приватного сільського господарського
підприємства Агрофірма «ЛАН»: 72150,
Запорізька область, Приморський район,
с. Партизані, вул. Чапаєва, 46. Саме на цю
адресу надсилались процесуальні
документи. Зазначене свідчить, що судом
вжиті всі заходи повідомлення
відповідача про порушення провадження
у справі, місце та час розгляду справи.

Заслухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Бізон-Тех 2006»
(постачальник, позивач у справі) та
приватне сільськогосподарське
підприємство Агрофірма «ЛАН»
(покупець, відповідач у справі) 17.04.2013 р.
уклали договір поставки пестицидів №
ТК-П-82 (надалі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору, у порядку,
строки та на умовах, визначених цим
договором та Специфікаціями до нього,
позивач зобов'язується поставляти та
передавати у власність відповідача
пестициди (засоби захисту рослин) та
мікродобрива (далі - товар), а
відповідач зобов'язується приймати цей
товар та оплачувати його.

Згідно з п. 2.1. договору, найменування
(асортимент) товару, його кількість та
ціна вказуються в Специфікаціях до
договору, що є невід'ємними його
частинами.

Згідно з п. 2.2. договору, кожна наступна
Специфікація після першої регулює
окрему поставку товару в рамках цього
договору й не скасовує та не змінює дію
попередніх Специфікації ні повністю,
ні частково, якщо тільки інше не
вказано в ній.

Згідно з п. 4.3. договору, дата (термін,
строк) поставки товару вказується в
Специфікаціях.

Покупець зобов'язується оплатити
постачальнику товар у строки, вказані в
Специфікаціях, а також зобов'язується
сплатити постачальнику суму
індексації ціни товару в порядку та
строки, визначені цим договором. Якщо в
Специфікації не вказано дату (термін,
строк) оплати товару, то такий товар
оплачується покупцем у день його
отримання від постачальника. Такий же
строк оплати товару діє, якщо між
сторонами фактично відбулась поставка
товару по накладній, але на такий товар
не була підписана Специфікація і він
попередньо не був оплачений покупцем
(п. 5.1 договору).

Згідно з п. 5.2. Договору, оплата товару
повинна бути здійснена відповідачем в
українських гривнях у безготівковому
порядку шляхом перерахування грошових
коштів платіжним дорученням на
поточний рахунок Постачальника.
Підставою для платежу є даний Договір.

Відповідно до п. 7.1.1 договору покупець
зобов'язується оплатити товар (у т.ч.
сплатити суму індексації ціни товару) в
порядку, строки та в розмірах згідно з
договором та Специфікаціями.

Всього сторонами було підписано 2 (дві)
Специфікації до договору, якими
спочатку передбачалась поставка
відповідачу товару на загальну суму
2275161,55 грн., а саме:

- Специфікація № 1 від 17.04.2013 року на
загальну суму 2122405,55 грн.;

- Специфікація № 2 від 07.06.2013 року на
загальну суму 152756,00 грн.

Згідно з п. 2 Специфікацій сторони
визначили умови та місце поставки
(передачі) товару: ЕХW (склад позивача).
Згідно з п. 4.1. договору, вказана умова
поставки (ЕХW) передбачає вибірку
товару покупцем зі складу
постачальника автомобільним
транспортом за свій рахунок.

Згідно з п.п. 7.1.4 договору, відповідач
зобов'язувався з'явитися за товаром у
місце поставки товару, прийняти його і
передати в обмін нього позивачу
належним чином оформлену довіреність
на отримання товару.

На виконання умов договору позивач, у
місці поставки передав відповідачу
товар на загальну суму 2000651,55 грн., що
підтверджується видатковими
накладними:

- № ЗП5230 від 25.04.2013 року - 969440,80 грн.
(поставка за Специфікацією № 1);

- № ЗП5517 від 08.05.2013 року - 344952,25 грн.
(поставка за Специфікацією № 1);

- № ЗП6452 від 08.05.2013 року - 532593,00 грн.
(поставка за Специфікацією № 1);

- № ЗП7325 від 16.05.2013 року - 909,50 грн.
(поставка за Специфікацією № 1);

- № ЗП10156 від 14.06.2013 року - 152756,00 грн.
(поставка за Специфікацією №2), та
довіреностями: № 21 від 25.04.2013 р., № 20 від
07.05.2013 р., № 30 від 06.06.2013 р.

На підставі листів № 31 від 31.05.2013 р., № 35
від 25.06.2013 р., № 39 від 05.07.2013 р., № 46 від
29.08.2013 р. відповідачем повернуто
позивачу товар на загальну суму
56620010 грн., що підтверджується
накладними на повернення товару:

- № ЗП192 від 31.05.2013 року на суму 2437,20 грн.;

- № ЗП193 від 31.05.2013 року на суму 35208,00 грн.;

- № ЗП194 від 31.05.2013 року на суму 909,50 грн.;

- № ЗП323 від 25.06.2013 року на суму 14082,00 грн.;

- № ЗП344 від 05.07.2013 року на суму 16818,00 грн.;

- № ЗП426 від 29.08.2013 року на суму 199013,00
грн.;

- № ЗП427 від 29.08.2013 року на суму 219922,00
грн.;

- № ЗП428 від 29.08.2013 року на суму 77810,40 грн.

Таким чином, різниця між сумою
поставленого і повернутого товару
склала 1434451,45 грн. (2000651,55 грн. - 566200,10
грн.).

У зв'язку з поверненням та частковою
невибіркою товару відповідачем зі
складу позивача за Специфікацією № 1
від 17.04.2013 року, сторони 29.08.2013 року
виклали цю специфікацію в новій
редакції, в якій остаточно узгодили
обсяг договірних зобов'язань сторін за
нею.

Так, за Специфікацією № 1 в редакції від
29.08.2013 року відповідачу повинно бути
поставлено товар на загальну суму
1281695,45 грн., таким чином, після внесення
змін до Специфікації № 1, всього за
договором передбачалась поставка
відповідачу товару на загальну суму
1434451,45 грн., а саме:

- за Специфікацією № 1 в редакції від
29.08.2013 року на загальну суму 1281695,45 грн.;

- за Специфікацією № 2 від 07.06.2013 року на
загальну суму 152756,00 грн.

На підтвердження виконання позивачем
своїх зобов'язань з поставки
відповідачу товару (з урахуванням
вищевикладених обставин) сторони
склали та підписали Акт звірки
взаєморозрахунків від 31.12.2013 року., який
з боку відповідача підписаний його
директором та головним бухгалтером без
застережень, чиї підписи засвідчені
відбитком печатки відповідача. Крім
того, в п. 3 Акту відповідач підтвердив,
що позивач свої зобов'язання з поставки
товару за договором виконав повністю
та належним чином, претензій щодо
позивача стосовно виконання ним
договору, стосовно кількості,
асортименту та якості поставленого
товару у відповідача немає.

Строки розрахунку за товар вказані в
пункті 3 Специфікацій, згідно з якими
граничним строком повного та
остаточного розрахунку за товар є
12.09.2013 року.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті
отриманої продукції в зазначені в
Специфікації строки у повному обсязі
не виконав, чим порушив умови договору.

У зв'язку з наявністю заборгованості,
яка виникла внаслідок неналежного
виконання відповідачем зобов'язань
щодо оплати отриманої продукції,
позивач звернувся з позовом до суду за
захистом своїх порушених прав та
законних інтересів.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено,
що сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України. Цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК
України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Статтею 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін
прийняла на себе певні зобов'язання
щодо його виконання, однак відповідач,
покладений на нього обов'язок щодо
оплати поставленої позивачем
продукції на суму 1434451,45 грн., у
встановлений Специфікаціями строк, не
виконав, факт порушення відповідачем
умов, визначених договором, доведений
та підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, на день розгляду спору,
суду надані докази часткового
погашення заборгованості у розмірі
700000,00 грн., про що свідчить банківська
виписка за 09 жовтня 2014 р. Запорізького
відділення ПАТ «Укрсоцбанк».

Таким чином, сума боргу відповідача за
поставлену йому продукцію на момент
розгляду справи становить 734451,45 грн.

Згідно з п. 11 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Оскільки погашення заборгованості в
сумі 700000,00 грн. відбулося після
звернення позивача із позовом до суду,
провадження у справі, в цій частині,
підлягає припиненню на підставі пункту
1-1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з
відсутністю предмету спору в цій
частині позову, з віднесенням на
відповідача судових витрат.

Факт наявності заборгованості у
розмірі 734451,45 грн. підтверджується
матеріалами справи.

На день розгляду спору відповідач
повну оплату отриманої продукції не
довів, будь-яких претензій щодо
кількості або якості позивачу не
пред'явив, тому вимоги позивача про
стягнення заборгованості у розмірі
734451,45 грн. суд визнає документально
підтвердженими, нормативно
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Отже, вимога позивача про стягнення із
відповідача 734451,45 грн. основного боргу
обґрунтована та задовольняється судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна
в договорі встановлюється за
домовленістю сторін, а частиною 2 цієї
статті встановлено, що зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Відтак, чинним законодавством України
передбачено, що договір може містити
умови, що передбачають порядок зміни (у
т.ч. збільшення) ціни товару і обов'язок
боржника сплатити кредитору змінену (у
т.ч. збільшену) ціну товару (тобто
доплатити суму збільшення ціни товару).

Згідно з п. 5.6. договору, ціна товару, що
вказана в Специфікації, визначена на
дату їх складання. У зв'язку з тим, що
товар буде оплачуватися покупцем не в
день складання Специфікацій, то всі
платежі покупця постачальнику за товар
підлягають індексації. Проіндексована
сума платежу визначається таким чином:
ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП- проіндексована
сума платежу, яка підлягає сплаті
покупцем постачальнику; СП - сума
платежу за Товар; К2 - середній курс
продажу банками доларів США за гривні
на міжбанківському валютному ринку,
зафіксований на момент закриття торгів
у найближчий попередній до дати
платежу день; К1 - курс гривні до долару
США на дату складання Специфікації, за
яким визначалась ціна товару в ній
(вказується в Специфікаціях). Якщо
показник К1 не вказаний у Специфікації,
то він дорівнює офіційному курсу
гривні до долару США, встановленого
Національним банком України на дату
складання Специфікації. Якщо на якусь
дату НБУ не встановлений офіційний
курс гривні до долару США, то сторони
беруть офіційний курс гривні до долару
США встановлений НБУ в найближчий до
такої дати попередній день.

Для розрахунку такої індексації
сторони в підпункті 5.6.1. договору
визначили, що для показника К2 вони
використовують середній курс продажу
банками доларів США за гривні (показник
АSК на веб-сторінці http:/www.udinform.com/ в
огляді фінансового дня) на
міжбанківському валютному ринку,
зафіксований на момент закриття торгів
у найближчий попередній до дати
платежу день, інформацію про який
сторони одержують із веб-сторінки
http:/www.udinform.com/ в огляді фінансового дня.
Якщо показник К2 не можливо встановити
з причини непрацездатності
веб-сторінки http:/www.udinform.com/, то він
дорівнює офіційному курсу гривні до
долару США, встановленого НБУ, у
найближчий попередній до дати платежу
день.

Згідно з п.п. 5.6.2. договору, у день
здійснення платежу покупець
самостійно, без пред'явлення йому
рахунку із збоку постачальника,
проводить його індексацію у
вищевстановленому порядку та
перераховує постачальнику
проіндексовану суму платежу. Якщо К2 є
меншим за К1, то ПСП дорівнює СП.

Згідно з пп. 5.6.6. договору, зобов'язання
покупця щодо сплати проіндексованих
сум платежів є грошовим зобов'язанням
покупця перед постачальником з оплати
товару. Сплачені покупцем
постачальнику суми у зв'язку з
виконанням цього пункту, що
перевищують ціну товару вказану в
Специфікаціях, є індексацією (тобто
збільшенням) ціни товару.

Відповідно до розрахунку позивача,
сума індексації ціни неоплаченого
відповідачем товару становить 970358,93
грн. станом на 25.09.2014 р.

Враховуючи наведене, перевіривши
наданий розрахунок, суд дійшов
висновку, що розрахунок індексацій є
вірним, вимога позивача щодо стягнення
індексації ціни товару у розмірі 970358,93
грн. станом на 25.09.2014 р. судом
задовольняється.

За порушення відповідачем строків
оплати отриманого товару, позивач,
враховуючи положення п. 8.1.3 договору,
просив стягнути 226957,72 грн. пені за
період прострочення з 13.09.2013 р. по 25.09.2014
р. та 430335,43 грн. 30% штрафу за
прострочення оплати товару понад 20
календарних днів (378 днів прострочення).

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочення платежу пеню, в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Умовами п. 8.1.3 договору передбачено, що
за прострочення строків виконання
грошових зобов'язань відповідач
сплачує позивачу пеню у розмірі 0,05% від
простроченої суми грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад 20
календарних днів відповідач додатково
сплачує позивачу штраф у розмірі 30% від
простроченої суми.

Положенням п. 8.2 договору встановлено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань за цим договором не
обмежується шістьома місяцями, а
здійснюється до моменту їх фактичного
виконання (виключення з ч. 6 ст. 232 ГК
України), а строк позовної давності з
вимог про стягнення штрафних санкцій
(неустойки) по таким зобов'язанням
сторони згідно із ст. 259 ЦК України
збільшують до трьох років.

Враховуючи наведене, перевіривши
надані розрахунки, суд дійшов висновку,
що розрахунки пені та штрафу є вірними
та виконаними з дотриманням вказаних
норм права та умов договору, тому
вимоги позивача щодо стягнення пені у
розмірі 226957,72 грн. за період
прострочення з 13.09.2013 р. по 25.09.2014 р. та
430335,43 грн. штрафу за прострочення
оплати товару понад 20 календарних днів
(378 днів прострочення) судом
задовольняються.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості
в повному обсязі, пені, штрафу та
індексації ціни товару відповідач суду
не надав, викладені в позові обставини
не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, п. 1-1 ст. 80,
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного
сільськогосподарського підприємства
Агрофірми «ЛАН» (72150, Запорізька
область Приморський район, с.
Партизани, вул. Чапаєва, буд. 46, , п/р 1001 в філії ПАТ КБ
«ПриватБанк» м. Запоріжжя, МФО 313399) на
користь приватного підприємства
«БІЗОН-ТЕХ 2006» (69005, м. Запоріжжя, вул.
Якова Новицького, 11, , п/р
6 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
МФО 380805) 734451,45 грн. (сімсот тридцять
чотири тисячі чотириста п'ятдесят одну
грн. 45 коп.) основного боргу, 970358,93 грн.
(дев'ятсот сімдесят тисяч триста
п'ятдесят вісім грн. 93 коп.)
індексації ціни товару, 430335,43 грн.
(чотириста тридцять тисяч триста
тридцять п'ять грн. 43 коп.) штрафу, 226957,72
грн. (двісті двадцять шість тисяч
дев'ятсот п'ятдесят сім грн. 72 коп.) пені,
61242,07 грн. (шістдесят одну тисячу двісті
сорок дві грн. 07 коп.) судового збору.
Видати наказ.

3. Провадження у справі, в частині
стягнення 700000,00 грн. основного боргу,
припинити.

Суддя
В.В.
Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно
із вимогами ст. 84 ГПК України, 04
листопада 2014 р.