ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 р. Справа № 909/1013/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Кобецької С. М.,
при секретарі судового засідання
Савчин Т.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Торгівельно-промислова
компанія "Укрхімекспорт",

вул.Комсомольська, 5,
м.Дніпропетровськ, 49044;

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

про: стягнення заборгованості в сумі 138
584,56грн., з яких: 110 306,00грн. - основний
борг,

28 278,56грн. - пеня.

За участю представників сторін:

від позивача: Мурін О.С., (довіреність №
б/н від 25.09.2014р.);

від відповідача: не з"явилися.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Торгівельно-промислова
компанія "Укрхімекспорт", звернувся до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом, в
якому просить суд, стягнути з
відповідача - ФО-П ОСОБА_1
заборгованість в сумі 210 306,00грн., з яких:
110 306,00грн. - основний борг, 100 000,00грн. -
пеня.

Ухвалою від 30.10.14р., судом прийнята до
розгляду заява позивача про зменшення
позовних вимог вх№13746/14 від 23.10.14р., а
спір вирішується виходячи зі зменшеної
ціни позову, а саме, заборгованість яку
просить позивач стягнути з відповідача
складає 138 584,56грн., з яких:
110 306,00грн. - основний борг, 28 278,56грн. -
пеня.

Представник позивача, в судовому
засіданні, підтримав позовні вимоги
вказуючи при цьому на:

- укладення між сторонами Договору
поставки меляси бурякової №229-190-AN13 від
01.04.13р., на виконання умов якого, за
домовленістю сторін, Покупець/позивач,
платіжними дорученнями №212 від 19.04.13р.,
№10240 від 15.05.13р., №10262 від 22.05.13р.,
перерахував на рахунок
Продавця/відповідача 1 400 000,00грн., в
якості попередньої оплати за
продукцію, обумовлену Договором;

- неналежне виконання відповідачем
взятих на себе договірних зобов"язань,
в частині поставки продукції на суму 110
306,00грн. (продукція поставлена в обсязі
1228,28тон, на суму 1 289 694,00грн.);

- звернення до відповідача з вимогою
від 28.05.14р., про поставку продукції або
повернення попередньої оплати в сумі 110
306,00грн., яка залишилась без належного
реагування з боку відповідача;

- п.5.2.Договору, на підставі якого,
відповідачу нараховано 28 278,56грн. - пені;

- приписи ст. ст. 509, 530, 526, 610, 611, 612, 693
Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193
Господарського кодексу України.

Представник відповідача в судові
засідання жодного разу не з"явився,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи був належним чином
повідомлений, про що свідчать
повідомлення про вручення поштових
відправлень від 26.09.14р., 16.10.14р., 01.11.14р.
Однак, адресував суду клопотання б/н
(вх№17695/14) від 10.11.14р., б/н (вх№14532/14) від
11.11.14р., в яких, через неможливість
участі в судовому засіданні
представника відповідача, а також, у
зв"язку з направленням позивачу
проекту мирової угоди, просить суд
відкласти розгляд справи в судовому
засіданні та продовжити строк
вирішення спору на п"ятнадцять днів, що
передбачено ч.3 ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України.

Представник позивача, категорично
заперечив проти поданих відповідачем
клопотань, вважає що такі дії
відповідача спрямовані на умисне
затягування судового процесу та
ухилення від сплати заборгованості,
яка є предметом даного спору. Крім того
зазначив, що позивач не погоджується з
умовами, запропонованими відповідачем
у проекті мирової угоди, а відтак,
остання не може бути прийнята та
підписана позивачем.

З"ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтується клопотання, про
відкладення розгляду справи, суд
прийшов до висновку, про відмову в його
задоволенні з огляду на те, що
клопотання необґрунтоване,
документально не підтверджене (в
частині неможливості з"явитись в
судове засідання) та носить
неодноразовий характер (клопотання а.с.
33, 41, 55). Неприбуття в судове засідання
представника відповідача без
документального обґрунтування
поважності причин такого неприбуття
розцінюється судом, як зловживанням
процесуальним правом та затягуванням
судового процесу, при цьому, за змістом
абз.5 п.3.14. постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18
від 26.12.11р., під затягуванням судового
процесу розуміються дії або
бездіяльність учасника судового
процесу, спрямовані на: неможливість
початку розгляду судом порушеної
провадженням справи; неможливість
прийняття судом рішення в даному
судовому засіданні; створення інших
перешкод у вирішенні спору по суті з
метою недосягнення результатів такого
вирішення протягом установлених
законом процесуальних строків.

Не підлягає задоволенню і клопотання
відповідача про продовження строку
розгляду спору, оскільки приписи ч.3
ст.69 Господарського процесуального
кодексу України надають право
господарському суду лише у виняткових
випадках, з урахуванням особливостей
розгляду спору, продовжити строк його
розгляду. Чи є той чи інший випадок
винятковим, вирішує суд з урахуванням
конкретних обставин справи, в т.ч. її
складності, кількості учасників
судового процесу, значного обсягу
доказів, які підлягають збиранню та
оцінці (абз.2 п.3.8. постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.11р.).

В даному конкретному випадку,
відсутні обставини, які б вказували на
особливість та складність розгляду
справи, а відтак, суд не вбачає підстав
для продовження строку розгляду спору
та вважає, що справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами, у строк встановлений
приписами ч.1 ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України.

За таких обставин, згідно ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, ст.6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
стосовно розгляду спору впродовж
розумного строку, беручи до уваги той
факт, що відповідач, відповідно до
законодавства належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, а у суду є всі
необхідні матеріали (докази) для
вирішення спору по суті, спір належить
вирішити у відсутності представника
відповідача за матеріалами справи
запобігаючи, одночасно, безпідставному
затягуванню розгляду спору та сприяючи
своєчасному поновленню порушеного
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
всебічно та повно з'ясувавши обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши в сукупності всі
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
враховуючи вимоги чинного
законодавства, суд вважає позов таким,
що підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торгівельно -
промислова компанія "Укрхімекспорт"
(Покупець/позивач) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1
(Продавець/відповідач) укладено
Договір поставки меляси бурякової
№229-190-AN13 від 01.04.13р.

Згідно розділу 1 Договору, Продавець
постачає у власність Покупця, а
Покупець на підставі заявок купує
мелясу бурякову ГОСТ 30561-98, виробництва
2012р. Загальний обсяг продукції, що
постачається по цьому Договору,
складає 2 000тон.

Пунктом 2.1. Договору обумовлено, що
кількість та строк поставки кожної
партії продукції, яка має бути
відвантажена Продавцем у
відповідності до потреб Покупця,
повідомляється Покупцем Продавцю у
вигляді письмових або усних заявок
(замовлень), не менше як за одну добу до
запланованої дати поставки по
телефону, за допомогою факсимільного
зв"язку, електронною поштою,
телеграфом, або іншим прийнятним для
Покупця способом.

Відповідно до п. п. 2.3., 2.4. Договору,
Продавець зобов"язаний поставляти
Покупцю продукцію, визначену у розділі
1 цього Договору, згідно заявок Покупця,
починаючи з 01.04.13р. до 31.08.13р. Датою
поставки вважається дата передання
продукції Покупцю у названому місці,
згідно базису поставки та оформлення
відповідних документів.

Ціна за 1 тону продукції складає 1
050,00грн. в т.ч. ПДВ 20%. Загальна сума
Договору складає 2 100 000,00грн. в т.ч. ПДВ
20%. Оплата за продукцію здійснюється
згідно підписаного Договору
безготівковим розрахунком по факту
поставки терміном в три банківські дні
з моменту поставки (п.п.3.1., 3.2., 3.3.
Договору).

Дослідженням матеріалів справи,
судом встановлено, що на виконання умов
договірних відносин, за домовленістю
сторін, позивач - ТОВ "Торгівельно -
промислова компанія "Укрхімекспорт",
платіжними дорученнями №212 від 19.04.13р.,
№10240 від 15.05.13р., №10262 від 22.05.13р. (а.с.13-15),
перерахував на рахунок відповідача -
ФО-П ОСОБА_1, кошти за мелясу, згідно
Договору №229-190-AN13 від 01.04.13р., в
загальній сумі 1 400 000,00грн.

Однак, відповідач не виконав в
повному обсязі взяті на себе
зобов"язання, в частині поставки
продукції на суму здійсненої позивачем
передоплати. Продукція (меляса
бурякова) поставлена відповідачем
позивачу в обсязі 1 228,28тон, на загальну
суму 1 289 694,00грн., що підтверджують
видаткові накладні №1 від 30.04.13р., №2 від
14.05.13р., №3 від 17.05.13р., №5 від 01.06.13р., №1
від 04.01.14р., №2 від 17.01.14р., №1 від 12.03.14р.,
№1 від 11.04.14р. (а.с.16-23).

Наявність заборгованості за
непоставлену продукцію, обумовлену
Договором №229-190-AN13 від 01.04.13р., в сумі 139
349,00грн., визначено самим відповідачем,
у підписаному сторонами акті звіряння
розрахунків між ТОВ "Торгівельно -
промислова компанія "Укрхімекспорт та
ФО-П ОСОБА_1, за період 01.01.14р. - 31.03.14р.
Слід зазначити, що 11.04.14р., відповідачем
здійснено часткову поставку продукції
на суму 29 043,00грн.(а.с.23). При цьому, як
доведено перед судом позивачем та не
спростовано відповідачем, продукція на
суму 110 306,00грн., залишилась
непоставленою Продавцем Покупцю.

Позивач звертався до відповідача з
вимогою від 28.05.14р. (а.с.24), про поставку
продукції або повернення попередньої
оплати в сумі 110 306,00грн. Проте, дана
вимога залишилась без належного
реагування з боку відповідача.

Позивачем доведено перед судом, факт
наявності у відповідача боргу за
непоставлену продукцію в сумі 110
306,00грн.

Враховуючи той факт, що станом на
11.11.14р., в матеріалах справи відсутні
відомості, які б підтвердили
повернення відповідачем коштів в сумі
110 306,00грн., то позивачем правомірно
заявлено вимогу про їх стягнення.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу
України вбачається, що цивільні права
та обов'язки виникають зокрема, з
договору.

Договір поставки меляси бурякової
№229-190-AN13 від 01.04.13р., укладений між
сторонами в межах чинного
законодавства України - є правомірним,
оскільки його недійсність прямо не
встановлена законом та він не визнаний
судом недійсним (ст.204 Цивільного
кодексу України).

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ст. 712 Цивільного
кодексу України).

В силу ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і оплатити за
нього певну грошову суму.

Якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати (ч.2 ст. 693 Цивільного
кодексу України).

Отже, у розумінні приписів цієї
норми покупцю належить право вимагати,
крім іншого, повернення передоплати за
непоставлений товар. При цьому,
попередньою оплатою є часткова або
повна оплата товару до його передання
продавцем. Тобто, наведена норма є
спеціальною нормою, яка регулює такі
правовідносини.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України).

В силу положень ст. 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України, ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України).

Нормою ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, встановлено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Більше того, як вказує ст.629
Цивільного кодексу України договір є
обов"язковим для виконання сторонами.

Приписами ст.ст. 610, 612 Цивільного
кодексу України, встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Оскільки, відповідач неналежно
виконав свої зобов"язання, які
випливають з Договору та закону, то,
вимога позивача про стягнення з
відповідача заборгованості за
непоставлену продукцію в сумі 110
306,00грн., підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Крім того, приписами п.3 ч.1 ст. 611
Цивільного кодексу України,
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 5.2. Договору, встановлено, що
сторони несуть відповідальність за
несвоєчасність виконання умов
Договору. Винна сторона виплачує
неустойку у розмірі 0,5% від вартості
недоданої або неякісної продукції,
суми невідшкодованих витрат або суми
неповернених коштів, за кожен день
прострочки, до моменту належного
виконання Договору.

Враховуючи вище зазначену правову
норму та п.5.2. Договору, позивачем
правомірно нараховано відповідачу 28
278,56грн. - пені, у відповідності до
розрахунку а.с.49, який перевірено судом
та визнано арифметично вірним.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Позивачем доведено та документально
підтверджено обставини, на які він
посилався, як на підставу своїх вимог.

В силу п. 2 ст. 614 Цивільного кодексу
України відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов"язання. Відповідач в судові
засідання жодного разу не з"явився,
будь - яких заперечень проти позову чи
доказів належного виконання своїх
зобов"язань не надав, доводи позивача
не спростував. А зі змісту адресованих
суду клопотань та доданих до них до них
документів (а.с.60-66), фактично
вбачається визнання позову
відповідачем.

За таких обставин, вимога позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 138 584,56грн., з яких:
110 306,00грн. - основний борг, 28 278,56грн. -
пеня, правомірна, обґрунтована,
документально підтверджена і підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, ст.ст. 11, 204, 509, 525, 526, 530, 610, 611,
612, 614, 629, 655, 693, 712 Цивільного кодексу
України, ст.ст.173, 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов ТОВ "Торгівельно-промислова
компанія "Укрхімекспорт" до
відповідача ФО-П ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 138 584,56грн. -
задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1
(реєстраційний номер НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Торгівельно-промислова компанія
"Укрхімекспорт", вул.Комсомольська, 5,
м.Дніпропетровськ, 49044
(ідентифікаційний код 25543463) 110 306,00грн.
(сто десять тисяч триста шість грн.
00коп.) - заборгованості, 28
278,56грн. (двадцять вісім тисяч двісті
сімдесят вісім грн. 56 коп.) - пені, 2
771,70грн. (дві тисячі сімсот сімдесят
одну грн. 70коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 12.11.14р.

Суддя
С.Кобецька