ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2014 р.Справа № 922/3430/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Фермерське господарство
"Бутенко Микола Васильович", смт.
Томаківка,Дніпропетровська область
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд"
смт.Золочів, Харківська область про
стягнення коштів за участю
представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Колосова А.В.,дов.№ б/н від
09.09.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Бутенко
Микола Васильович" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд"
про стягнення 89 504,0грн. основного
боргу, штрафу в сумі 44 752,0грн. та витрати
по сплаті судового збору в сумі 2686,0грн.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що 20.11.2013 року
сторони уклали договір про надання
послуг №12, відповідно до якого позивач
зобов'язався надати СТОВ "Відродження"
послуги по збиранню соняшника прямим
комбайнуванням ,а також збирання сої та
кукурудзи, а відповідач зобов'язався
прийняти і оплатити надані послуги.

Як вказує позивач у позовній заяві,
23.12.13 року роботи по вищезазначеному
договору, а саме комбайнування
кукурудзи, були виконані фермерським
господарством "Бутенко Микола
Васильович" без зауважень і загальна
вартість робіт становить 89504,00 грн., що
підтверджується актом здачі-прийняття
робіт(надання послуг). Однак відповідач
не сплатив кошти у встановлений
договором строк, що стало причиною для
пред'явлення відповідного позову.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2014
року порушено провадження у справі
№922/3430/14, розгляд справи призначено на
23.09.2014 року.

Ухвалою господарського суду від
23.09.2014року , у зв'язку із неявкою сторін
в судове засідання , розгляд справи
відкладено до 09.10.2014року.

Ухвалою господарського суду від
09.10.2014року, задоволено клопотання
відповідача продовжено строк
розгляду спору на п'ятнадцять днів
до 30.10.2014 року на підставі ч.3 ст.69 ГПК
України, розгляд справи відкладено до
30.10.2014року.

Представник позивача в судове
засідання 30.10.2014року не з'явився, через
канцелярію господарського суду
(вх.№35688 від 13.10.2014року ) надав заяву , в
якій вказує на те, що в прохальній
частині позовної заяви позивачем було
зроблено механічну помилку, а саме:
замість ТОВ "Сінтал Агро Трейд" вказано
СТОВ "Відродження", а тому позивач
зазначає , що в прохальній частині
позовної заяви, слід вважати
відповідачем саме: ТОВ "Сінтал Агро
Трейд", у зв'язку із вищевикладеним
позивач просить суд стягнути з ТОВ
"Сінтал Агро Трейд" 89 504,0 грн. основного
боргу, штрафу в сумі 44 752,0грн.та
розглянути справи за наявними в
матеріалах справи документами без
участі представника позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні 301.01.2014року, через канцелярію
господарського суду (вх.№35480 від
10.10.2014року) надав заперечення на
позовну заяву в яких посилається що, є
неналежним відповідачем, разом з тим,
представник відповідача звернувся до
суду з клопотанням (вх.№37965 від
30.10.2014року) про зменшення розміру
штрафу на 22 376,0грн.

Господарський суд вважає
необгрунтованими заперечення
відповідача стосовно того, що останній
є неналежним відповідачем , оскільки
наявні в матеріалах справи документи
підтверджують існування господарських
взаємовідносин, саме між Фермерським
господарством "Бутенко Микола
Васильович" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд",
крім того в матеріалах справи
міститься опис вкладення щодо
направлення копії позовної заяви з
додатками саме адресу ТОВ "Сінтал Агро
Трейд", а не іншому контрагенту.

Враховуючи те, що норми ст.38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе здійснити розгляд
справи за наявними у справі і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши надані сторонами
документи і матеріали, всебічно та
повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

20.11.13р. між ФГ «ОСОБА_3.» та ТОВ «Сінтал
Агро Трейд» укладено договір про
надання послуг № 12.

Відповідно до п. 1.1. Договору Позивач
зобов'язався надати ТОВ «Сінтал Агро
Трейд» послуги по збиранню соняшника
прямим комбайнуванням, а також
збирання сої та кукурудзи, а Відповідач
зобов'язався прийняти і оплатити
надані послуги.

Відповідно до п.3.1.,.3.2. договору,
сторонами визначено, що вартість за
надані послуги складає 320 грн. в т.ч. ПДВ
за 1 га., Строк оплати : протягом п'яти
календарних днів на підставі рахунку
виконавця після завершення наданих
послуг.

Як встановлено матеріалами справи,
позивачем на підставі акту
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 23.12.13р. підписаним обома сторонами,
виконанні Позивачем без зауважень на
загальну суму 89 504,00 грн.

30.07.14р. на адресу Відповідача був
направлений оригінал рахунку-фактури
№ 27 від 23.12.13р. та вимога про погашення
заборгованості у розмірі 89 504,00 грн.
Зазначений рахунок та вимогу ТОВ
«Сінтал Агро Трейд» було отримано
01.08.14р., що підтверджується витягом з
офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» про
відстеження переселення поштових
відправлень, однак відповідач не
сплатив кошти у встановлений договором
строк, що стало причиною для
пред'явлення відповідного позову.

Згідно ст.11 ЦК України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

За ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовні вимоги ґрунтуються на
укладеному сторонами договорі №1707 про
надання послуг від 17.07.2013р.

Приписами ст.901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Нормою ст. 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, а за відсутності
таких вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт надання відповідачу послуг по
збиранню соняшника прямим
комбайнуванням ,а також збирання сої та
кукурудзи підтверджується
двохстороннім актом здачі-приймання
робіт ( надання послуг) від 23.12.2013р. на
суму 89 504,0грн. (а.с.39).

З огляду на виконання позивачем умов
договору про надання послуг №12 від
20.11.2013р., у відповідача виник обов'язок,
відповідно до п.3.2 договору, здійснити
оплату за отримані послуги .

Відповідач своє зобов'язання належним
чином не виконав (в матеріалах справи
відсутні докази, що свідчать про
протилежне), розрахунків з позивачем за
надані послуги не провів.

Враховуючи наведене, суд вважає
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 89 504,0грн. основного боргу
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення з відповідача 44 752,0грн.штрафу
на підставі п.4.1.договору, відповідно до
якого відповідальність за невиконання
або часткове виконання п.3.2. даного
договору замовник сплачує виконавцю
штраф в розмірі 50% від загальної суми
наданих послуг ,який оплачується
протягом п'яти днів з дати порушення
зобов'язань визначених п.3.2. даного
договору і завдані збитки .

30.10.2014року від відповідача надійшло
клопотання про зменшення розміру
штрафу (вх.№37965) , мотивуючи вказане
клопотання відповідач посилається на
те, що співвідношення розміру
заявленої суми основного боргу та
нарахованих штрафних санкцій є
надмірно високим .

Щодо стягнення з відповідача штрафу в
розмірі 44 752,0 грн., суд зазначає
наступне.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України
встановлено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право:
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 Постанови Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.11р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. У
зазначеній нормі ГПК йдеться про
можливість зменшення розміру саме
неустойки (штрафу, пені), а тому вона не
може застосовуватися у вирішенні
спорів, пов'язаних з відшкодуванням
сум збитків та шкоди (стаття 22,
глава 82 Цивільного кодексу України). У
резолютивній частині судового рішення
зазначається про часткове
задоволення позову і розмір суми
неустойки, що підлягає стягненню.
Судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

На підставі викладеного, враховуючи
принцип співрозмірності та враховуючи
інтереси обох сторін суд вважає за
можливе, у відповідності до ст.233
Господарського кодексу України, п.3 ст.83
Господарського процесуального кодексу
України зменшити розмір штрафу на 50%. За
таких обставин, вимога про стягнення
штрафу підлягає частковому
задоволенню в розмірі 22376,0 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Згідно приписів п.4.3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", у разі коли господарський суд
на підставі пункту 3 статті 83 ГПК
зменшує розмір неустойки (штрафу,
пені), витрати позивача, пов'язані зі
сплатою судового збору,
відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Таким чином, судовий збір у даній
справі покладається на відповідача в
сумі 2686,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 258, 267, 509, 525, 530, 611, 612, 629 Цивільного
кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 232, 233
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 12, 33, 43, 44-49, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю"Сінтал Агро Трейд"
(62203, Харківська область, Золочівський
район, смт.Золочів ,вул.Піонерська,40,
код 33817183) на користь Фермерського
господарства "Бутенко Микола
Васильович" (53500, Дніпропетровська
область, Томаківський район,
смт.Томаківка, вул.40-років Перемоги,
буд.45, код 20303702) - 89 504,0грн. основного
боргу, штраф в сумі 22376,0 грн., витрати по
сплаті судового збору в сумі 2686,0грн.

В іншій частині позовних вимог щодо
стягненння штрафу в сумі 22376,0 грн.

Наказ видати після набрання рішення
законної сили .

Повне рішення складено 31.10.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк