ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2014 р.
Справа №922/1549/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя
Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників:

прокурор - не з'явився;

першого позивача за первісним позовом -
Мазур Л.Б., за довіреністю №220/350/д від
04.04.2014 року;

другого позивача за первісним позовом -
Кероп’ян С.Є., за довіреністю №20 від
08.01.2014 року;

відповідача за первісним позовом - Шох
К.А., за довіреністю б/н від 16.09.2014 року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача за
первісним позовом (позивача за
зустрічним позовом) - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вєгол»,
м.Харків (вх.№1998Х/2-7) на рішення
господарського суду Харківської
області від 01.07.2014 року у справі
№922/1549/14,

за позовом Харківського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері, м.Харків, в інтересах
держави в особі:

1. Міністерства оборони України, м. Київ,

2. Квартирно-експлуатаційного відділу
м. Харків,

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вєгол», м.Харків,

про стягнення коштів,

та за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вєгол»,
м.Харків,

до: 1. Міністерства оборони України, м.
Київ,

2. Квартирно-експлуатаційного відділу
м. Харків,

за участю Харківського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері, м.Харків,

про зарахування вартості виконаних
відновлювальних капітальних робіт в
рахунок орендної плати за договором
оренди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 01.07.2014р. у
справі №922/1549/14 (суддя Присяжнюк О.О.)
первісні позовні вимоги задоволено
повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вєгол» на користь
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Харкова заборгованість в сумі
801712,34грн., штраф в сумі 24051,37грн., пеню в
сумі 6846,65грн.

Зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вєгол» повернути
Квартирно-експлуатаційному відділу
м.Харкова шляхом складення акту
прийому-передачі нерухоме військове
майно - нежитлові приміщення площею
10181,6 кв.м. військового містечка №193.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вєгол» на користь
Державного бюджету України 18970,21 грн.
судового збору.

Не погодившись з рішенням місцевого
господарського суду від 01.07.2014 року,
відповідач за первісним позовом
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом при
прийнятті оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, а також на неповне з'ясування
обставин, що мають істотне значення для
справи, просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 01.07.2014 року у справі №922/1549/14
та прийняти нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні первісного
позову в повному обсязі, задовольнити
вимоги зустрічного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що в порушення норм
процесуального права в оскаржуваному
рішенні не зазначені результати
розгляду зустрічного позову.

Скаржник вказує, що після підписання
сторонами актів прийому-передачі
орендованих приміщень орендатор ТОВ
«Вєгол» виявив, що орендовані
приміщення знаходяться в аварійному
стані та потребують капітального
ремонту, без проведення якого їх
використання як об'єкту оренди
неможливе. На думку апелянта, в акті
прийому-передачі приміщень, який
відповідно до п. 2.4 договору оренди
склав орендодавець, останній
недобросовісно вніс відомості, які не
відповідають дійсності, щодо
придатності об'єктів оренди для
використання за призначенням.

Апелянт зазначає, що оскільки
використання предмету оренди за
цільовим призначенням відповідно до п.
1.3 договору оренди в якості сховищ у
наявному стані було неможливим, ТОВ
«Вєгол» змушено було виконати
будівельні роботи по капітальному
ремонту орендованих приміщень. Такі
роботи виконувались у декілька етапів.
Перша частина робіт по відновленню
майна що орендується прийнята
орендодавцем, що підтверджується актом
прийому-передачі виконаних підрядних
робіт за вересень 2010 року, підписаний
10.10.2011 року. Загальна вартість
виконаних робіт склала 264104,52 грн. На
другому етапі відновлення предмету
оренди було проведено з вересня 2011 року
по лютий 2012 року на загальну суму 362155,42
грн. Зазначені роботи в добровільному
порядку орендодавцем прийняті не були,
в зв'язку з чим ТОВ «Вєгол» зверталося
до суду з позовною заявою про
зобов'язання КЕВ м.Харкова прийняти
роботи. Рішенням господарського суду
Харківської області від 28.02.2013 року у
справі №922/431/13-г позовні вимоги
задоволені. Суд зобов'язав КЕВ
м.Харкова прийняти та підписати акти
виконаних будівельних робіт за лютий
2012 року на суму 362155,42 грн. Отже, як
вказує апелянт, загальна сума
прийнятих КЕВ м.Харкова робіт по
усуненню перешкод в користуванні
предметом оренди в добровільному
порядку та за рішенням суду склала
626259,94 грн.

Відповідач за первісним позовом
зазначає, що він неодноразово
звертався до КЕВ м.Харкова з проханням
зменшити орендну плату на суму
виконаних робіт, однак відповіді
надано не було. Суд першої інстанції,
приймаючи оскаржуване судове рішення,
також, на думку апелянта, не взяв до
уваги норми матеріального права, які
передбачають право орендаря на
зменшення орендної плати відповідно до
ч. 3 ст. 776 Цивільного кодексу України.

Як вказує скаржник, наданими суду
доказами та рішенням господарського
суду Харківської області від 28.02.2013
року у справі №922/431/13-г
підтверджується, що ТОВ «Вєгол» були
передані приміщення, які неможливо
використовувати за цільовим
призначенням, обумовленим у договорі
оренди, оскільки приміщення
потребували ремонту. Матеріали справи
свідчать, що у період з 11.11.2009 року по
лютий 2012 року об'єкт оренди був
непридатний для користування
орендарем, а отже орендна плата за
зазначений період позивачами за
первісним позовом нарахована
безпідставно та не підлягає стягненню,
як не підлягає стягненню сума пені та
штрафу.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 року
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вєгол»
прийнято до провадження та призначено
до розгляду.

08.08.2014 року представник
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Харкова, представник Міністерства
оборони України та Харківський
прокурор з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері надали через
канцелярію суду відзиви на апеляційну
скаргу (вх.№6406, вх.№6419, вх.№6426), в яких
просять суд відмовити в задоволені
апеляційної скарги ТОВ «Вєгол», а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції залишити без змін, як таке, що
є законним та обґрунтованим, прийнятим
при повному, всебічному, об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи.

Свою позицію обґрунтовують тим, що суд
першої інстанції у мотивувальній
частині зазначив у зв'язку з чим
зустрічний позов не підлягає
задоволенню. Відсутність у
резулятивній частині даних про відмову
у задоволенні зустрічного позову не є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення у розумінні ст.
104 Господарського процесуального
кодексу України.

Позивачі зазначають, що при розгляді
даної справи необхідно враховувати
умови укладеного договору оренди
№06/2009/КЕВ, а саме пункт 5.7 згідно якого
обов'язком орендаря є - своєчасно
здійснювати за власний рахунок
капітальний, поточний та інші види
ремонтів орендованого майна. Ця умова
не розглядається як дозвіл на
здійснення поліпшень орендованого
майна і не тягне за собою зобов'язання
орендодавця щодо компенсації вартості
поліпшень.

Позивачі звертають увагу суду
апеляційної інстанції на те, що при
проведені конкурсу про визначення
переможця конкурсу на право укладення
договору оренди, ТОВ «Вєгол» зробив
пропозицію, згідно з якою відповідач за
первісним позовом забезпечить
проведення ремонту за власні кошти, не
буде вимагати компенсації вартості
ремонту, підтвердженням чого є
протокол №17 засідання конкурсної
комісії КЕВ м.Харкова від 09.02.2009 року.
Відповідна пропозиція була однією із
обставин перемоги відповідача у
конкурсі.

Необґрунтованим, на думку позивачів, є
посилання апелянта на приписи ст. 762 та
ст. 767 Цивільного кодексу України,
оскільки майно було прийнято у
відповідності до акту
прийому-передачі, в якому зазначено що
майно знаходиться у задовільному
стані. При цьому, капітальний ремонт
речі, переданої у найм, провадиться
наймодавцем за його рахунок, якщо інше
не встановлено договором або законом, а
в договорі сторонами визначено, що цей
обов'язок покладається на відповідача
за первісним позовом.

Стосовно рішення господарського суду
Харківської області від 28.02.2013 року по
справі №922/431/13-г позивачі зазначають,
що ним зобов'язано КЕВ м.Харкова
підписати акт виконаних будівельних
робіт за лютий 2012 року, по
відновлювальному ремонту нежитлових
приміщень на суму 362155,22 грн., однак
зазначене рішення не зобов'язує КЕВ
м.Харкова зараховувати зазначену суму
в рахунок орендної плати, у зв'язку з
тим, що на це відсутні законні підстави.

Відповідач за первісним позовом
(апелянт) надав через канцелярію суду
клопотання (вх.№6424), в якому просить суд
призначити у справі судову економічну
експертизу, проведення якої доручити
Харківському науково-дослідному
інституту судових експертиз ім. засл.
проф. Бокаріуса М.С., а на розгляд
експертизи винести наступне питання:
чи підтверджується документально
заявлений у позовних вимогах позивачів
розмір заборгованості ТОВ «Вєгол» у
розмірі 801712,34 грн., штраф в сумі 24051,37
грн., пеня у розмірі 6846,65 грн. в якості
орендної плати за користування
нерухомим майном - нежитловим
приміщеннями, площею 6500,00 кв.м.
військового містечка №122.

Крім того, 08.08.2014 року апелянт надав до
суду клопотання (вх.№6427), в якому
просить суд призначити у справі судову
товарознавчу експертизу, проведення
якої доручити Харківському
науково-дослідному інституту судових
експертиз ім. засл. проф. Бокаріуса М.С.,
а на розгляд експертизи винести
наступні питання:

- яка ринкова вартість здійсненого
капітального ремонту в нежитлових
приміщеннях площею 6500,00 кв.м.,
військового містечка №122, що
розташовані за адресою: Харківська
область, Харківський район, хутір
Небоженко;

- чи відповідає дійсності заявлена
сума здійсненого ремонту в нежитлових
приміщеннях площею 6500,00 кв.м.,
військового містечка №122, що
розташовані за адресою: Харківська
область, Харківський район, хутір
Небоженко, у розмірі 626259,94 грн.

23.09.2014 року до Харківського
апеляційного господарського суду
разом із супровідним листом про
долучення до матеріалів справи
надійшло додаткове рішення
господарського суду Харківської
області від 17.09.2014 оку по справі №922/1549/14
згідно якого резолютивну частину
оскаржуваного рішення доповнено
абзацом щодо відмови в задоволенні
зустрічного позову.

03.10.2014 року від Харківської прокуратури
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері центрального регіону
України надійшли письмові пояснення по
справі (вх.№8553), в яких він заперечує
проти призначення судових експертиз.

Зокрема, прокурор зазначає, що питання,
які ставляться відповідачем у
клопотаннях про призначення судових
експертиз є необґрунтованими, зайвими
та недоцільними, оскільки висновки
експерта не встановлять нових обставин
справи, не створять нових доказів, а
правовідносини щодо предмета оренди,
суми орендної плати заздалегідь були
урегульовані сторонами при укладенні
та виконанні умов договору. При цьому,
питання необхідності призначення
судової товарознавчої експертизи з
приводу здійсненого капітального
ремонту орендованих приміщень та суми
витрат на такий ремонт не стосуються
предмету спору по даній справі та не
можуть впливати на правильне і
всебічне вирішення справи.

Представник
Квартирно-експлуатаційного відділу
м.Харкова також надав 03.10.2014 року
письмові пояснення по справі (вх.№8575), в
яких заперечує проти призначення
судових експертиз, оскільки головним
питанням спору по даній справі є
стягнення заборгованості по орендній
платі, а також чи повинен КЕВ м.Харкова
відповідно до договору та чинного
законодавства зараховувати вартість
капітального ремонту чи ні. КЕВ
м.Харкова не заперечує проти того
факту, що відповідачем по первісному
позову було проведено капітальний
ремонт, але вартість цього ремонту не є
істотним питанням для правильного
вирішення справи №922/1549/14.

Розглянувши заявлені відповідачем за
первісним позовом клопотання про
призначення судової економічної
експертизи та судової товарознавчої
експертизи, колегія суддів зазначає
наступне

Відповідно до ст. 41 Господарського
процесуального кодексу України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову
експертизу» судова експертиза - це
дослідження експертом на основі
спеціальних знань матеріальних
об'єктів, явищ і процесів, які містять
інформацію про обставини справи, що
перебуває у провадженні, зокрема, суду.

У пункті 2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №4 від
23.03.2012 року «Про деякі питання практики
призначення судової експертизи»
зазначено, що судова експертиза
призначається лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмету доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

Предметом дослідження у даній справі, а
отже предметом доказування, є
обставини для стягнення
заборгованості по орендній платі, а
також наявність або відсутність у
відповідності до умов укладеного між
сторонами договору та вимог чинного
законодавства правових підстав
зараховувати вартість капітального
ремонту в рахунок орендної плати.

Призначення судової товарознавчої
експертизи та питання, які просить
відповідач за первісним позовом
поставити на її вирішення не
стосуються предмету спору по даній
справі і не є предметом доказування.
Встановлення експертом вартості
капітального ремонту і відповідність
його сумі заявленій до зарахування не
впливає на дослідження факту наявності
чи відсутності правових підстав для
стягнення заборгованості по орендній
платі, а також не впливає на висновки
щодо наявності або відсутності
зарахування вартості капітального
ремонту в рахунок орендної плати.

Щодо клопотання про призначення
судової економічної експертизи, метою
проведення якої відповідач за
первісним позовом ставить дослідження
факту підтвердження документально
заявлений у позовних вимогах позивачів
розмір заборгованості ТОВ «Вєгол» в
якості орендної плати за користування
нерухомим майном, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідач за первісним позовом при
заявлені вищевказаного клопотання не
надав документального і нормативного
обґрунтування, а також доказів, які
підтверджували б потребу у спеціальних
знаннях для дослідження. Сторони у
договорі оренди №06/2009/КЕВ м.Харкова та
у додаткових угодах до нього узгодили
розмір орендної плати, який підлягає
сплаті. Позивачі за первісним позовом,
звертаючись до суду з позовною заявою
про стягнення заборгованості по
орендній платі надали розрахунок.
Відповідач, у разі своєї незгоди з
розрахунком позивача не позбавлений
права надати свій контррозрахунок суми
коштів заявлених до стягнення. Проте,
відповідачем таких дій вчинено не було.

Враховуючи, що сторонами у договорі та
додаткових угодах до нього чітко
врегульовано розмір орендної плати,
який підлягає стягненню, а відповідач
за первісним позовом доказів та
аргументувань у спростування
заявленої суми до стягнення, окрім
вимоги про призначення експертизи не
наводить, колегія суддів не вбачає
дійсної необхідності в призначенні
судової експертизи. При цьому,
призначення по даній справі судової
економічної експертизи призведе до
затягування розгляду справи по суті.

Таким чином, у задоволенні клопотань
відповідача за первісним позовом про
призначення у справі судової
економічної та товарознавчої
експертизи слід відмовити.

06.10.2014 року представник ТОВ «Вєгол» на
виконання вимог ухвал суду надав до
матеріалів справи докази в
підтвердження сплати ним судового
збору в належному порядку та розмірі,
які долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.10.2014 року
представник відповідача за первісним
позовом надав письмове правове
обґрунтування апеляційної скарги,
зокрема зазначив, що під час розгляду
справи суд першої інстанції не
застосував приписи ст.ст. 767, 776
Цивільного кодексу України та ст. 18-1
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна». Крім того, як
вказує скаржник, враховуючи умови ст. 762
Цивільного кодексу України, наймач
звільняється від сплати за весь час
протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає. Отже, на думку
апелянта, ТОВ «Вєгол» за весь час
проведення ремонту має звільнятися від
сплати орендної плати, так як не могло
користуватися об'єктом спору не з
власної волі.

Ухвалою суду від 06.10.2014 року задоволено
клопотання представника відповідача
за первісним позовом та відкладено
розгляд справи на іншу дату.

05.11.2014 року від прокурора до суду
надійшло клопотання (вх.№9977), в якому
просить відкласти розгляд справи на
інший термін, у зв'язку із неможливістю
ним прийняти участь у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 05.11.2014 року
представник відповідача заявила усне
клопотання про відкладення розгляду
справи посилаючись на те, що між
сторонами ведуться переговори щодо
укладання мирової угоди на
взаємовигідних умовах, з урахуванням
реальної можливості подальшого
виконання мирової угоди, тому вважає за
доцільне відкласти розгляд справи до
моменту отримання офіційної відповіді
від сторін щодо згоди або відмови
укладення мирової угоди.

Представники позивачів проти
клопотань прокурора та відповідача за
первісним позовом заперечували. Крім
того, представник КЕВ м.Харкова надав
до суду з метою залучення до матеріалів
справи листи від 06.10.2014 року та від
13.10.2014 року, в яких начальник Головного
квартирно-експлуатаційного управління
Збройних Сил України повідомив про
неможливість укладення мирової угоди з
ТОВ «Вєгол», зокрема, по справі №922/1549/14,
оскільки останній ухиляється від
виконання раніше прийнятих судових
рішень та умов договорів оренди щодо
погашення заборгованості та
повернення нерухомого майна як за
припиненим договорами оренди так і за
діючими.

Розглянувши заявлені клопотання про
відкладення розгляду справи, колегія
суддів вважає за необхідне зазначити,
що у відповідності до ч. 1 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному судовому засіданні, у
разі нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу; неподання
витребуваних доказів; необхідність
витребування нових доказів; залучення
до участі в справі іншого відповідача,
заміна неналежного відповідача;
необхідність заміни відведеного судді,
судового експерта.

Колегія суддів зазначає, що
неможливість вирішення господарського
спору в даному судовому засіданні,
вирішується господарським судом в
кожному випадку окремо з урахуванням
обставин справи.

Прокурор, звертаючись з клопотанням
про відкладення розгляду справи не
надав у його підтвердження
обґрунтувань, а також не навів підстав
неможливості розгляду справи за його
відсутності. Колегія суддів вважає
необхідним зазначити, що чинне
законодавство не обмежує сторін певним
колом осіб, які можуть представляти
його в суді, а тому прокурор, у разі його
бажання бути присутнім у судовому
засіданні, повинен був направити
представника, який в змозі представити
інтереси в суді.

Щодо клопотання відповідача за
первісним позовом про відкладення
розгляду справи, колегія суддів
зазначає, що воно також є
необґрунтованим, оскільки наявність
переговорів між сторонами про
укладення мирової угоди не є підставою
для відкладення розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що
така обставина, як укладення мирової
угоди між сторонами не впливає на
розгляд справи по суті в суді
апеляційної інстанції. У той час,
представником другого позивача надано
до суду докази в підтвердження
неможливості укладення між сторонами
мирової угоди по даній справі.

Окрім того, сторонам було створено всі
умови в силу приписів ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України та надано достатньо часу для
врегулювання спору між ними. Зокрема,
апеляційне провадження по даній справі
було порушено ухвалою суду від 21.07.2014
року. В подальшому розгляд справи
неодноразово відкладався. При цьому,
06.10.2014 року було задоволено клопотання
представника відповідача про
відкладення розгляду справи з метою
досягнення між сторонами згоди щодо
укладення мирової угоди.

Таким чином, з огляду на викладене
колегія суддів не вбачає підстав для
задоволення клопотань прокурора та
відповідача за первісним позовом про
відкладення розгляду справи і в їх
задоволенні відмовляє.

У судовому засіданні 05.11.2014 року
апелянт підтримав доводи та вимоги
апеляційної скарги з урахуванням
письмових пояснень до неї у повному
обсязі та просив її задовольнити.

Представники позивачів за первісним
позовом проти позиції скаржника
заперечували з підстав, викладених у їх
відзивах та письмових поясненнях по
справі.

Розглянувши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі та
відзивах на неї доводи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлених обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
заслухавши пояснення представників
позивачів та відповідача, повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

11.11.2009 року між
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Харкова та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Вєгол» укладено
договір оренди №06/2009/КЕВ м. Харкова
нерухомого військового майна,
розташованого в Харківськім гарнізоні
за адресою: Харківська область,
Харківський район, хутор Небоженко,
військове містечко №122, буд. №1, 2, 3, 6, 7, 8,
11, 12, 13, 23, 24, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36 (далі
- договір оренди).

Згідно п. 1.1 договору оренди
орендодавець (КЕВ м. Харкова) передає, а
орендар (TOB «Вєгол») приймає в строкове
платне користування нерухоме
військове майно - нежитлові приміщення
площею 10181,6 кв.м. в будівлях №1, 2, 3, 6, 8, 11,
12, 13, 23, 24, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36
зазначеного містечка.

Вказані приміщення, відповідно до
вимог ст. 765 Цивільного кодексу України
передані TOB «Вєгол», що підтверджується
складеним та підписаним актом
інвентаризації орендованого майна та
двостороннім актом приймання-передачі.

25.10.2010 року між КЕВ м. Харкова та TOB
«Вєгол» укладено додаткову угоду
№14д/2010/КЕВ м. Харкова до договору
оренди, якою викладено пункт 1.3
договору щодо предмету договору у
новій редакції, а також пункт 3.1.
договору оренди, а саме: «Орендна плата
встановлена без ПДВ за базовий місяць
(жовтень 2010 року) на рівні 59500 грн. за
результатами конкурсу (домовленості) з
врахуванням моніторингу орендної
плати на аналогічних об'єктах оренди,
але не нижче орендної плати визначеної
на підставі Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою КМУ від 04.10.95 №786 (із
змінами), яка становить без ПДВ за
базовий місяць розрахунку (жовтень 2010
року) 59439,84 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди
визначається шляхом корегування
базової орендної плати на індекси
інфляції за період з базового до
першого місяця оренди».

01.01.2011 року між тими ж сторонами
укладена додаткова угода №02д/2011 КЕВ м.
Харкова згідно з якою викладено пункт
1.3 договору щодо предмету договору у
новій редакції, а також пункт 3.1.
договору оренди, а саме: «Орендна плата
встановлена без ПДВ за базовий місяць
(грудень 2010 року) на рівні 54600 грн. за
результатами конкурсу (домовленості) з
врахуванням моніторингу орендної
плати на аналогічних об'єктах оренди,
але не нижче орендної плати визначеної
на підставі Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою КМУ від 04.10.95 №786 (із
змінами), яка становить без ПДВ за
базовий місяць розрахунку (грудень 2010
року) 54566,96 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди
визначається шляхом корегування
базової орендної плати на індекси
інфляції за період з базового до
першого місяця оренди».

16.06.2011 року між КЕВ м. Харкова та TOB
«Вєгол» укладено додаткову угоду
№07д/2011/КЕВ м. Харкова до договору
оренди, якою викладено пункт 1.3
договору щодо предмету договору у
новій редакції, а також пункт 3.1.
договору оренди, а саме: «Орендна плата
встановлена без ПДВ за базовий місяць
(грудень 2010 року) на рівні 54895,32 грн. за
результатами конкурсу (домовленості) з
врахуванням моніторингу орендної
плати на аналогічних об'єктах оренди,
але не нижче орендної плати визначеної
на підставі Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою КМУ від 04.10.95 №786 (із
змінами), яка становить без ПДВ за
базовий місяць розрахунку (грудень 2010
року) 54566,96 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди
визначається шляхом корегування
базової орендної плати на індекси
інфляції за період з базового до
першого місяця оренди».

22.07.2011 року між КЕВ м. Харкова та TOB
«Вєгол» укладено додаткову угоду
№19д/2011/КЕВ м. Харкова до договору
оренди, якою викладено пункт 1.3
договору щодо предмету договору у
новій редакції, а також пункт 3.1.
договору оренди, а саме: «Орендна плата
встановлена без ПДВ за базовий місяць
(червень 2011 року) на рівні 51834,78 грн. за
результатами конкурсу (домовленості) з
врахуванням моніторингу орендної
плати на аналогічних об'єктах оренди,
але не нижче орендної плати визначеної
на підставі Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
державного майна, затвердженої
постановою КМУ від 04.10.95 №786 (із
змінами), яка становить без ПДВ за
базовий місяць розрахунку (червень 2011
року) 51486,92 грн.

Орендна плата за перший місяць оренди
визначається шляхом корегування
базової орендної плати на індекси
інфляції за період з базового до
першого місяця оренди».

Згідно пункту 10.1 договору оренди, він
укладений строком на два роки і
одинадцять місяців, що діє з 11
листопада 2009 року по 10 жовтня 2012 року
включно.

Додаткові угоди до договору є
невід'ємною частиною договору оренди
(пункт 5 додаткових угод).

У пункті 3.6 договору оренди сторони
погодили, що орендна плата у розмірі 100%
перераховується орендарем до
спеціального фонду Державного бюджету
на спеціальний реєстраційний рахунок
квартирно-експлуатаційного відділу
м.Харкова в територіальному органі
Державного казначейства щомісячно не
пізніше 15 числа місяця наступного за
звітним.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язку, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності зі ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язок.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст.174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох чи більше осіб,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно до статті 284 Господарського
кодексу України орендна плата є
істотною умовою договору оренди.

Пунктом 1 статті 286 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності.

Згідно пункту 1 статті 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Обов'язок своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату встановлений
частиною 2 статті 285 Господарського
кодексу України.

Договір найму укладається на строк
встановлений договором (ст. 763
Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалося, приміщення
визначені у договорі оренди,
відповідно до вимог ст. 765 Цивільного
кодексу України були передані TOB
«Вєгол», що підтверджується складеним
та підписаним актом інвентаризації
орендованого майна та двостороннім
актом приймання-передачі.

Проте, TOB «Вєгол» взяті на себе
зобов'язання щодо сплати орендної
плати належним чином виконані не були,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка за період з 01.10.2011
року по 01.11.2012 року складає 801712,34 грн.

Внаслідок не виконання TOB «Вєгол»
зобов'язання по сплаті орендної плати
за користування нерухомим майном, в
розмірі та строки, передбачені
договором оренди №06/2009/КЕВ м. Харкова
від 11.11.2009 року (з урахуванням
додаткових угод до нього), у останнього
перед КЕВ м.Харкова утворилась
заборгованість, що й стало підставою
звернення прокурора та позивачів до
суду.

Суд першої інстанції встановив, що у
відповідача за первісним позовом - ТОВ
«Вєгол» існує перед КЕВ м.Харкова
заборгованість за договором оренди в
розмірі 801712,34 грн. за період з 01.10.2011
року по 01.11.2012 року, яка підтверджується
наявним у матеріалах справи
розрахунками.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Положення статті 525 Цивільного кодексу
України визначають, що одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом (ст.ст. 611, 612 Цивільного кодексу
України).

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що матеріалами справи
підтверджено, а відповідачем за
первісним позовом не надано доказів,
які б спростовували факт невиконання
ним прийнятого на себе зобов'язання по
сплаті за оренду приміщень за
договором оренди №06/2009/КЕВ м.Харкова
від 11.11.2009 року (у рахуванням додаткових
угод до нього). Таким чином, місцевий
господарський суд дійшов правомірного
висновку, що позовні вимоги про
стягнення 801712,34 грн. за період з 01.10.2011
року по 01.11.2012 року є обґрунтованими,
підлягають задоволенню, а вказана сума
стягненню з ТОВ «Вєгол» (орендаря) на
користь КЕВ м.Харкова (орендодавця).

Крім того, позивачі за первісним
позовом просили стягнути з відповідача
за первісним позовом на користь КЕВ
м.Харкова пеню у розмірі 61846,65 грн. та
штраф у розмірі 24051,37 грн.

Правові наслідки порушення
зобов'язання встановлені статтею 611
Цивільного кодексу України. Відповідно
до частини 1 вказаної статті, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлює, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно ч.1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно статті 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, а
згідно із статтею 3 зазначеного Закону
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до пункту 3.7. договору
оренди орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає індексації і стягується
відповідно до чинного законодавства з
урахуванням пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості, з урахуванням
індексації, за кожний день
прострочення включаючи день оплати.

Згідно пункту 3.8. договору оренди, у
разі, якщо на дату сплати орендної
плати заборгованість за нею становить
загалом не менше ніж три місяці,
орендар також сплачує штраф у розмірі 3%
від суми заборгованості.

Враховуючи те, що сплата орендної плати
за період з 01.10.2011 року по 01.11.2012 року не
відбулася, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції, перевіривши
розрахунок позивачів, дійшов
обґрунтованого та правомірного
висновку, з яким погоджується колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду, про задоволення
позовних вимог і стягнення з ТОВ
«Вєгол» на користь КЕВ м.Харкова пені у
розмірі 61846,65 грн. та штрафу в сумі 24051,37
грн.

Відповідно до пункту 10.9. договору
оренди, у разі припинення або
розірвання цього договору майно
протягом трьох робочих днів
повертається орендарем орендодавцю. У
разі, якщо орендар затримав повернення
майна, він несе ризик його випадкового
знищення або випадкового пошкодження.

Згідно пункту 10.10. договору оренди
майно вважається поверненим
орендодавцю з моменту підписання
сторонами акту приймання-передавання.
Обов'язок щодо складення акту
покладається на орендаря.

Матеріали справи свідчать, а сторонами
підтверджено, що акт
приймання-передачі не складався, що дає
підстави вважати майно, а саме
приміщення по договору оренди не
повернуті.

Сплата пені, штрафу не звільняє сторони
від виконання своїх обов'язків (пункт
11.3. договору оренди).

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного
кодексу України у разі припинення
договору найму, наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» передбачено, що у разі
розірвання договору оренди, закінчення
строку його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.

Отже, з огляду на викладене, а також
враховуючи наявність обов'язку у
відповідача за первісним позовом щодо
повернення майна, який передбачений у
договорі оренди, колегія суддів вважає,
що суд першої інстанції правомірно та
обґрунтовано задовольнив первісний
позов і зобов'язав Товариство з
обмеженою відповідальністю «Вєгол»
повернути Квартирно-експлуатаційному
відділу м.Харкова шляхом складення
акту прийому-передачі нерухомого
військового майна - нежитлові
приміщення площею 10181,6 кв.м.
військового містечка №122.

У травні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вєгол» звернулося в
межах даної справи з зустрічним
позовом до Міністерства оборони
України та Квартирно-експлуатаційного
відділу м.Харкова, в якому просило суд
зарахувати вартість виконаних робіт по
відновлювальному капітальному ремонту
нежитлових приміщень військового
містечка №122 за адресою: Харківська
область, Харківський район, хутір
Небоженко на загальну суму 626259,94 грн. в
рахунок орендної плати ТОВ «Вєгол» за
договором оренди №06/2009/КЕВ від 11.11.2009
року.

Суд першої інстанції у задоволенні
зустрічного позову відмовив, про що
зазначено у мотивувальній частині
оскаржуваного рішення та у додатковому
рішенні від 17.09.2014 року по справі
№922/1549/14, посилаючись на те, що такі
вимоги суперечать правовідносинам, які
склалися між сторонами та умовам,
укладеного між сторонами договору.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
погоджується із такими висновками
місцевого господарського суду з огляду
на наступне.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає із
суті договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту вимог розумності та
справедливості.

У пункті 5.7. договору оренди №06/2009/КЕВ м.
Харкова сторони погодили, що обов'язком
орендаря є - своєчасно здійснювати за
власний рахунок капітальний, поточний
та інші види ремонтів орендованого
майна. Ця умова договору не
розглядається як дозвіл на здійснення
поліпшень орендованого майна і не
тягне за собою зобов'язання
Орендодавця щодо компенсації вартості
поліпшень.

Тобто, укладаючи договір оренди, КЕВ
м.Харкова та TOB «Вєгол» визначили та
погодили всі умови на яких будуть
здійснюватись правовідносини між ними.
Зазначений договір підписаний
начальником КЕВ м.Харкова та
директором TOB «Вєгол», а також
скріплений печатками, що свідчить про
згоду TOB «Вєгол» з умовами зазначеного
договору. Договір оренди майна є чинним
і відступати від його умов правові
підстави відсутні.

Таким чином, враховуючи обставини
справи, а також умови укладеного між
сторонами договору оренди, зарахувати
вартість виконаних робіт по
відновлювальному капітальному ремонту
нежитлових приміщень військового
містечка №122 в рахунок орендної плати
ТОВ «Вєгол» за договором оренди
№06/2009/КЕВ м.Харкова від 11.11.2009 року
правові підстави відсутні, у зв'язку з
чим, на думку суду апеляційної
інстанції, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у задоволенні
вимог зустрічної позовної заяви.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
також зазначає, що, як встановлено під
час апеляційного провадження, при
проведенні конкурсу про визначення
переможця конкурсу на право укладання
договору оренди, TOB «Вєгол» зробило
пропозицію, згідно з якою воно
забезпечить проведення ремонту за
власні кошти, не буде вимагати
компенсації вартості ремонту, що
підтверджується протоколом №17 від
09.02.2009 року засідання конкурсної
комісії КЕВ. При укладені договору
оренди №06/2009/КЕВ м.Харкова від 11.11.2009
року, у пункті 5.7 сторони врахували
надану ТОВ «Вєгол» пропозицію при
проведенні конкурсу.

Отже, така вимога позивача за
зустрічним позовом, як зарахування
вартості виконаних робіт по
відновлювальному капітальному ремонту
нежитлових приміщень військового
містечка №122 в рахунок орендної плати
ТОВ «Вєгол» за договором оренди не
тільки суперечить умовам укладеного
між сторонам договору оренди, а й
свідчить про невідповідність наданої
ним пропозиції при проведенні конкурсу
на укладення договору оренди.

Не приймає до уваги колегія суддів
посилання апелянта щодо
незадовільного стану приміщень, що
призвело до неможливості їх
використання та до ремонту, оскільки,
08.01.2009 року Фонд держаного майна
України видав розпорядження №02-р, яким
встановив вартість майна військового
містечка №122 та надав рецензію, згідно
якої фізичний знос будівель, які
передані в оренду, становить від 31% до
44%. Тобто зазначені будівлі були в
задовільному стані.

Частина 3 ст. 767 Цивільного кодексу
України встановлює, що Наймач
зобов'язаний у присутності наймодавця
перевірити справність речі. Якщо
наймач у момент передання речі в його
володіння не переконається у її
справності, річ вважається такою, що
передана йому в належному стані.

При підписані договору оренди
складався акт інвентаризації об'єкту
оренди, згідно якого будівлі були у
задовільному стані. При передачі
об'єкту оренди складався двосторонній
акт приймання-передачі, який
підписаний та скріплений печатками з
обох сторін. При цьому, ані в акті
інвентаризації, ані в акті
приймання-передачі приміщень відсутні
будь-які зауваження зі сторони ТОВ
«Вєгол» щодо неналежної якості
будівель (об'єкту оренди).

Щодо посилань апелянта на приписи ст. 762
Цивільного кодексу України, колегія
суддів зазначає, що зазначена норма
застосовується у випадках
неможливості використання майна з
причин не пов'язаних з ремонтом. Однак,
неможливість використання речі, як
вбачається з матеріалів справи,
виникла з підстави проведення
капітального ремонту і таким чином
застосуванню підлягає норма ст. 776
Цивільного кодексу України, яка
визначає, що капітальний ремонт речі
переданої у найм, провадиться
наймодавцем за його рахунок, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Договором, а саме пунктом 5.6 договору
оренди визначено, що обов'язок по
капітальному ремонту покладено на
орендаря - ТОВ «Вєгол».

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

ТОВ «Вєгол» всупереч приписів ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України не надав належних та
допустимих доказів у підтвердження
факту передання в оренду приміщень
незадовільного стану, що призвело до
неможливості його використання та
проведення капітального ремонту.
Натомість, матеріали справи свідчать,
що будівлі передавались у задовільному
стані, а укладаючи договір оренди,
апелянт узяв на себе обов'язок по
проведенню ремонту будівель без
можливості вимагати компенсацію.
Вимога за зустрічною позовною заявою
про зарахування вартості проведеного
капітального ремонту в рахунок
орендної плати може бути розцінена як
певна компенсація, що суперечить
наявним між сторонами правовідносинам,
визначених у договорі оренди.

Безпідставним на думку колегії суддів
є посилання апелянта на рішення
господарського суду Харківської
області від 28.02.2013 року по справі
№922/431/13-г предметом розгляду даної
справи було зобов'язання КЕВ м.Харкова
підписати акт виконаних будівельних
робіт за лютий 2012 року по
відновлювальному ремонту нежитлових
приміщень, які передалися в оренду за
договором №06/2009/КЕВ м.Харкова на суму
362155,22 грн., оскільки, вказане рішення не
встановлювало обов'язку зараховувати
зазначену суму в рахунок орендної
плати.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Колегія суддів вважає, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи, оскільки суд першої
інстанції дослідив належним чином факт
неналежного виконання ТОВ «Вєгол» умов
договору щодо оплати у встановленому
порядку та розмірі за договором оренди,
а вимоги зустрічної позовної заяви
суперечать правовідносинам, які
склалися між сторонами.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги у зв'язку з її необґрунтованістю
та відсутністю фактів, які свідчать про
те, що оскаржуване рішення прийнято з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
наведені висновки колегії суддів, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вєгол» не підлягає
задоволенню з підстав, викладених вище,
а оскаржуване рішення господарського
суду Харківської області від 01.07.2014
року по справі №922/1549/14 має бути
залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні апеляційної
скарги, витрати апелянта по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст.
103, ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Вєгол»
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 01.07.2014 року у
справі №922/1549/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 10
листопада 2014 року.

Головуючий суддя
Шевель О.В.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Фоміна В.О.