номер провадження справи 33/81/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014
Справа № 908/3605/14

за позовом Приватного підприємства
"ДУО" (юридична адреса: 04054, м. Київ,
вул. Воровського, буд. 22; поштова
адреса: 02660, м. Київ, вул. Червоноткацька,
63)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Торгівельно-промислова група
"Металпром" (69057, м. Запоріжжя, вул. 40
років Радянської України, буд. 72, кв. 15)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько
Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Романчук Д.М. -
довіреність б/н від 04.09.2013 р.;

від відповідача : не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "ДУО" звернулося
в господарський суд Запорізької
області із позовною заявою про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Торгівельно-промислова група
"Металпром" заборгованості за
договором поставки № 2012/04/5
від 05.04.2012 р. в розмірі 38855,33 грн., з яких:
32290,34 грн. - сума основного боргу, 907,29
грн. - сума 3% річних, 3508,09 грн. сума втрат
від інфляції та 2149,61 грн. - сума пені.

Обґрунтовуючи позов позивач
посилається на те, що на виконання умов
укладеного між сторонами договору
поставки № 2012/04/5 від 05.04.2012 р., позивач,
за видатковими накладними поставив
відповідачу товар на загальну суму
37291,02 грн. В рахунок погашення
заборгованості, за спірними
накладними, позивачем було прийнято
від відповідача 5000,68 грн. Решта боргу, в
сумі 32290,34 грн., залишилась несплаченою
За порушення строку виконання
грошового зобов'язання, на підставі п.
6.1 договору відповідачу нараховано
суму 2149,61 грн. пені та на підставі ст. 625
ЦК України суму 907,29 грн. - 3% річних
і суму 3508,09 грн. втрат від інфляції.
Посилаючись на приписи ст. 509, 530,
610, 612, 625 ЦК України, ст. 193, 231, 232 ГК
України позивач просить позов
задовольнити.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 26.09.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/3605/14,
розгляд якої призначено на 28.10.2014 р.

За клопотанням присутнього у судовому
засіданні представника позивача
судовий процес здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі. Надав Довідку (вих № 92
від 21.10.2014 р.) за підписом керівника та
головного бухгалтера підприємства,
згідно якої станом на 21.10.2014 р. основна
сума заборгованості відповідача перед
позивачем за Договором складає 32290,34
грн.

Відповідач - вимоги суду, викладені в
ухвалі від 26.09.2014р. щодо надання
письмового відзиву та витребуваних
судом документів не виконав,
процесуальним правом на участь
представника в судовому засіданні не
скористався, про причини неявки суд не
повідомив.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст.
87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

В даному випадку, ухвала
господарського суду від 26.09.2014р. була
направлена судом на адресу
відповідача: 69057, м. Запоріжжя, вул. 40
років Радянської України, буд. 72, кв. 15,
яка співпадає з місцезнаходженням
відповідача, визначеним у Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (Витяг з ЄДР
станом на 23.10.2014 р. наявний в
матеріалах справи).

Тобто, про час та місце слухання даної
справи відповідач був повідомлений
належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
№ 18 від 26.12.2011 р. у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду
розглянути спір за наявними у справі
матеріалами, у випадку, якщо відзив на
позов та витребувані судом документи
не надані.

Оскільки про час та місце судового
розгляду справи відповідач був
повідомлений належним чином, суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі його представника за
наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 28.10.2014 р. прийнято
і оголошено на підставі ст. 85 ГПК
України вступну і резолютивну частини
судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача, суд приходить
до висновку про наявність підстав для
задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 05.04.2012 р.
між ПП «ДУО» (Продавцем, позивачем у
справі) та ТОВ "Торгівельно-промислова
група "Металпром" (Покупцем,
відповідачем у справі) було укладено
договір поставки № 2012/04/5 (далі -
Договір), за умовами якого Продавець
зобов'язався передати у встановлені
строки Товар (друкарська фарба та
допоміжні матеріали) партіями, в
асортименті й у кількості, що
встановлені у видаткових накладних, у
власність покупця для використання
його у господарській діяльності або в
інших цілях, а Покупець зобов'язався
прийняти та оплатити Товар відповідно
до умов Договору.

Згідно із п. 1.4 Договору погоджені ціни,
асортимент та кількість Товару
відображаються в накладних, які
одночасно є і доказом факту
відвантаження Товару.

Відповідно до п. 3.2 та 3.3 Договору
передача кожної партії товару
оформлюється накладними. Право
власності на Товар переходить до
Покупця з моменту передачі йому Товару.

Товар приймається представником
Покупця, повноваження якого
підтверджується відповідною
Довіреністю (п. 3.5 Договору).

Пунктом 3.6 Договору встановлено, що при
передачі Товару Продавець передає
Покупцю документи: рахунок фактуру;
видаткову накладну; податкову
накладну.

Згідно із п. 4.2.3 Договору Покупець
зобов'язаний оплатити отриманий Товар
у розмірі та у терміни, що встановлені
даним Договором.

Відповідно до п. 5.4 Договору розрахунки
за відвантажений Товар здійснюються
покупцем у безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Продавця у розмірі 100% вартості
отриманої Покупцем партії товару, з
відстроченням платежу, але не більше
ніж на 28 календарних днів з моменту
отримання Покупцем відповідної партії
Товару.

За порушення строку розрахунку по
даному Договору, Покупець сплачує пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за кожний день прострочення від
несплаченої суми (п. 6.1 Договору).

Як встановлено судом, на
виконання умов укладеного між
Сторонами Договору позивачем, протягом
червня 2013 р., було поставлено
відповідачу Товар на загальну суму
37291,02 грн., що підтверджується
видатковими накладними: № РН-0000721 від
13.06.2013р. на суму 15388,68 грн., № 0000766 від
25.06.2013 р. на суму 20354,46 грн., № 0000770
від 25.06.2013р. на суму 1547,88 грн.

Товар отримано уповноваженим
представником відповідача на підставі
Довіреностей: № 139 від 13.06.2013 р., № 149 від
25.06.2013 р.

На оплату поставленого Товару
позивачем були виставлені відповідачу
рахунки-фактури: № СФ-0000845 від 13.06.2013 р.
на суму 15388,68 грн., № СФ-0000893
від 25.06.2013 р. на суму 20354,46 грн. та №
СФ-0000900 від 25.06.2013 р. на суму 1547,88
грн.

За отриманий Товар, відповідач
розрахувався лише частково, у зв'язку з
чим, у нього утворився борг в сумі 32290,34
грн.

Позовні вимоги про стягнення з ТОВ
"Торгівельно-промислова група
"Металпром" заборгованості за
договором поставки № 2012/04/5 від 05.04.2012 р.
в розмірі 38855,33 грн., з яких: 32290,34 грн. -
сума основного боргу, 907,29 грн. - сума 3%
річних, 3508,09 грн. сума втрат від
інфляції та 2149,61 грн. - сума пені, стали
предметом судового розгляду у даній
справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини…
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності
або в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти
товар і сплатити за нього певну
грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193
Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як вбачається з долучених до
справи копій видаткових накладних (№
РН-0000721 від 13.06.2013 р., № 0000766 від
25.06.2013 р. та № 0000770 від 25.06.2013р.), позивач
на виконання своїх договірних
зобов'язань протягом червня 2013 року
поставив відповідачу товар на загальну
суму 37291,02 грн.

Отримання відповідачем товару
підтверджується вказаними вище
накладними, які містять підпис
уповноваженого представника Покупця
та відбиток печатки підприємства
відповідача, а також Довіреностями № 139
від 13.06.2013 р., № 149 від 25.06.2013 р.

Відповідно до ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Умови здійснення розрахунків між
Сторонами, узгоджено в розділі 5
Договору.

Так, в пункті 5.4 Договору Сторонами
передбачено, що розрахунки за
відвантажений Товар здійснюються
покупцем у безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Продавця у розмірі 100% вартості
отриманої Покупцем партії товару, з
відстроченням платежу, але не більше
ніж на 28 календарних днів з моменту
отримання Покупцем відповідної партії
Товару.

Як вже зазначалось вище, Товар було
поставлено 13.06.2013 р. та 25.06.2013 р.

Отже, станом на дату звернення позивача
із даним позовом до суду, строк оплати
за вказаними вище видатковими
накладними наступив.

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати отриманого Товару, всупереч
умов Договору та вимог закону, виконав
частково.

Згідно з долученою до матеріалів
справи копією виписки банку від 25.06.2013
р., відповідачем 25.06.2013 р. були
перераховані позивачу грошові кошти в
сумі 14861,56 грн. Проте, зважаючи на
наявність заборгованості за раніше
поставлений товар, позивачем, суму 9860,88
грн. було зараховано в погашення
заборгованості за попередньою
видатковою накладною (№ РН-0000344 від
27.03.2013 р.), яка не включена до розрахунку
боргу, оскільки за нею заборгованість
погашена в повному обсязі, а залишкова
частина (5000,68грн.) була зарахована в
рахунок погашення заборгованості за
видатковою накладною № РН-0000721 від
13.06.2013 р.

Тобто, в якості оплати за спірними
видатковими накладними позивачем було
прийнято від відповідача 5000,68 грн.

Решта отриманого товару (на суму 32290,34
грн.) залишена відповідачем без оплати.

Таким чином, (із урахуванням факту
часткової оплати відповідачем товару
на суму 5000,68грн.), враховуючи неналежне
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань в частині
оплати отриманого Товару та
вищезазначені приписи норми чинного
законодавства України, суд констатує
правомірність заявленої позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
суми основної заборгованості в розмірі
32290,34 грн., а тому задовольняє її у
повному обсязі.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтею 625
Цивільного кодексу України. Зокрема,
частиною 2 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин, враховуючи
встановлений факт несвоєчасного
виконання відповідачем грошових
зобов'язань, вимоги про стягнення з
нього 3% річних в сумі 907,29грн. (за період
з 11.07.2013 р. по 25.06.2014 р.), а також втрат
від інфляції в сумі 3508,09грн. (за період
липень 2013 р. - червень 2014 р.) заявлені
позивачем обґрунтовано, а тому
задовольняються у повному обсязі.
Розрахунок судом перевірено та визнано
вірним.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, статтею 3 Закону
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Вимога про стягнення пені заявлена
позивачем на підставі пункту 6.1
Договору, за змістом якого, за
порушення строку розрахунку по даному
Договору, Покупець сплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожний день прострочення від
несплаченої суми

Перевіривши розрахунок пені за
допомогою юридичної
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство», суд відзначає, що
вимога про стягнення пені в розмірі
2149,61грн. за заявлений позивачем період
часу (за видатковою накладною № РН-0000721
від 13.06.2013р. з 11.07.2013 р. по 11.01.2014 р.; за
видатковою накладною № РН-0000766 від
25.06.2013 р. з 23.07.2013 р. по 23.01.2014 р.; за
видатковою накладною № РН-0000770 від
25.06.2013 р. з 23.07.2013 р. по 23.01.2014 р.), заявлена
позивачем правомірно, а тому
задовольняється у повному обсязі. Отже,
позов задовольняється повністю.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
витрати зі сплати суми 1827,00 грн.
судового збору покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Торгівельно-промислова група
"Металпром" (69057, м. Запоріжжя, вул. 40
років Радянської України, буд. 72, кв. 15,
код ЄДР 32680423, р/р № 0020 в ЗФ ВАТ
«Кредит промбанк» в м. Запоріжжі, МФО
373135) на користь Приватного
підприємства "ДУО" (юридична адреса: 04054,
м. Київ, вул. Воровського, буд. 22; поштова
адреса: 02660, м. Київ, вул. Червоноткацька,
63, код ЄДР 13691974, р/р № 1460 в філії
ВАТ «Укрексімбанк» в м. Києві, МФО 380333)
суму 32290 (тридцять дві тисячі двісті
дев'яносто) грн. 34 коп. основного боргу,
суму 2149 (дві тисячі сто сорок дев'ять)
грн. 61 коп. пені, суму 907 (дев'ятсот сім)
грн. 29 коп. - 3% річних, суму 3508 (три тисячі
п'ятсот вісім) грн. 09 коп. втрат від
інфляції та суму 1827 (одна вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та
підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК
України 30.10.2014 р.

Суддя
М.В. Мірошниченко