ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.14р. Справа № 920/1448/14За позовом
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1, м. Суми

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Гетьман", с.
Криничувате Нікопольського району
Дніпропетровської області

про стягнення 17 485 грн. заборгованості
за виконані роботи, 73, 43 грн. пені, 10, 03
грн. 3% річних та 181, 84 грн. інфляційних
збитків

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа ОСОБА_1, м.
Суми звернувся до господарського суду
Сумської області з позовом про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Гетьман", м. Нікополь
17 485 грн. заборгованості за роботи
виконані на підставі договору на
прибирання ранніх зернових №11/06-2014 від
11.06.14р., 73, 43 грн. пені, 10, 03 грн. 3% річних
та 181, 84 грн. інфляційних збитків. та
судових витрат.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 15.08.14р. порушено
провадження у справі №920/1448/14 і
прийнято позовну заяву до розгляду.

Господарський суд Сумської області
керуючись ст.ст. 15, 17 Господарського
процесуального кодексу України 27.08.14р.
прийняв ухвалу про направлення
матеріалів справа №920/1448/14 за
підсудністю до господарського суду
Дніпропетровської області.

02.09.14р. до господарського суду
Дніпропетровської області надійшла
справа №920/1448/14.

Ухвалою господарського суду від 04.09.2014
року справу прийнято до провадження
суддею Мартинюк С.В.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов
договору №11/06-2014 від 11.06.2014 року в
частині повного розрахунку за виконані
роботи.

Відповідач надав відзив на позов. в
задоволенні позовних вимог просить
відмовити з посиланням на те, що
розрахувався з позивачем в своєчасно
та в повному обсязі.

В межах строку передбаченого ст. 69 ГПК
України, в судових засіданнях
оголошувались перерви з 23.09.2014 року до
14.10.2014 року, з 14.10.2014 року до 27.10.2014 року.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 27.10.2014року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, надані в попередніх судових
засіданнях, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11 червня 2014 року між ТОВ „Гетьман" (далі
- відповідач, Замовник) та ФОП
ОСОБА_1. (далі - позивач, Виконавець) був
укладений договір на прибирання ранніх
зернових №11/06-2014 (далі-договір), за
умовами якого Виконавець зобов'язався
виконати роботи по прибиранню врожаю
ранніх зернових на площах «Замовника»
в 2014році, а Замовник - прийняти та
оплатити виконані роботи.

Пунктом 3.3. Договору встановлено, що
остаточний розрахунок з «Виконавцем»
за фактично виконану роботу
проводиться «Замовником» протягом 3
банківських днів з моменту підписання
акту виконаних робіт, який є
невід'ємною частиною даного договору.

Вартість послуг поданому договору
складає 145000 грн. (п. 3.4. договору).

На виконання умов договору, виконавцем
в період з 16.06.2014року по 07.07.20І4року
включно було виконано скошування
ранніх зернових, а саме: рапсу - 115,3 га;
ячменю - 65,6 га; пшениці - 145,9га. на
загальну суму 136 485,00 грн.

Відповідач частково розрахувався з
позивачем на загальну суму 119895, що
підтверджується платіжними
дорученнями, які містяться в
матеріалах справи.

21 липня 2014року позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія
та акти приймання-передачі виконаних
робіт.

Доказів повного розрахунку з позивачем
сторонами не надано.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно,
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ст.
548 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.2. Договору, в разі
прострочки виконання грошових
зобов'язань відповідно до умов
договору, замовник сплачує виконавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла на момент
порушення, від суми простроченого
зобов'язання за кожен день прострочки.

На підставі п. 4.2. позивачем нараховано
відповідачу пеню в розмірі 73,43 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Сума 3% річних нарахованих відповідачу
складає 10,03 грн. та інфляційні 181,84 грн.

Відповідно до п. 1.12 постанови
Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013 року у разі
якщо відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивачем не зазначено періоду
нарахування штрафних санкцій, а сума
основного боргу визначена останнім
невірно, господарський суд позбавлений
можливості здійснити перерахунок
штрафних санкцій, а відтак суд зулишає
останні без розгляду.

Крім того, суд критично ставиться
до наданого відповідачем акту від
18.07.2014року, відповідно до якого
останній зазначає, що йому нанесені
збитки через дії позивача, оскільки він
складений в односторонньому порядку,
без виклику позивача і через 8 днів
після завершення робіт, а тому не
сприймається судом як належний та
допустимий доказ неналежного
виконання робіт позивачем.

Щодо заявлених позивачем до стягнення
з відповідача судових витрат,
господарський суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджено належними доказами між
позивачем та адвокатом ОСОБА_2 укладено
договір про надання послуг адвоката, з
урахуванням якого позивач просить суд
стягнути з відповідача витрати за
послуги адвоката в загальному розмірі
4482,67 грн.

Відповідно до розділу 1 постанови
пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013 року,
судовими витратами є витрати сторін та
інших учасників судового процесу в
господарському суді, які пов'язані з
розглядом справи і складаються з:
судового збору; сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом; витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження; оплати послуг
перекладача, адвоката; інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Склад
судових витрат не є вичерпним, і оцінка
тих чи інших витрат сторін як судових
здійснюється господарським судом з
урахуванням обставин конкретної
справи.

До інших витрат у розумінні
статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми,
які підлягають сплаті особам,
викликаним до господарського суду для
дачі пояснень з питань, що виникають
під час розгляду справи (стаття 30
названого Кодексу); витрати сторін та
інших учасників судового процесу,
пов'язані з явкою їх або їхніх
представників у засідання
господарського суду, за умови, що таку
явку судом було визнано обов'язковою.

Вирішуючи питання про такий
розподіл, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
судових витрат, не пов'язаних зі
сплатою судового збору, не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
порівняно з ціною позову. У зв'язку з
цим суд з урахуванням конкретних
обставин, зокрема ціни позову, може
обмежити даний розмір з огляду на
розумну необхідність судових витрат
для даної справи. Так, у визначенні
розумно необхідного розміру сум, які
підлягають сплаті за послуги адвоката,
можуть братися до уваги, зокрема:
встановлені нормативно-правовими
актами норми видатків на службові
відрядження (якщо їх установлено);
вартість економних транспортних
послуг; час, який міг би витратити на
підготовку матеріалів кваліфікований
фахівець; вартість оплати відповідних
послуг адвокатів, яка склалася в країні
або в регіоні; наявні відомості органів
статистики або інших органів про ціни
на ринку юридичних послуг; тривалість
розгляду і складність справи тощо.
Докази, які підтверджують розумність
витрат на оплату послуг адвоката,
повинна подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

Таким чином, господарський суд,
виходячи з принципів розумності та
справедливості, оцінює правові
послуги, надані адвокатом ОСОБА_2
позивачу по даній справі у розмірі 4482.67
грн.

Приписами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судовий збір
покладається у спорах, що виникають
при виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 75, 82-85,
116-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Гетьман" (53244,
с. Криничувате, вул. Леніна, 2, ) на користь суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) заборгованість в розмірі 16 590
грн., 4482.67 грн. адвокатських послуг, 61,20
грн. витрат пов'язаних з розглядом
справи, та судовий збір в розмірі 1707,57
грн.

Решту позовних вимог - залишити без
розгляду.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 03.11.2014
року.

Суддя С.В. Мартинюк