КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 212/2б-2006/14/3

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

при секретарі судового засідання
Патлань І.О.

та представників:

від боржника: не з'явився;

від ліквідатора: не з'явився;

від РВ ФДМ України по Київській
області: Бухаленков С.С. (дов. від 18.06.2014
№ 48);

від ПАТ "Київобленерго": Солнцева О.В.
(дов. від 20.05.2014 № 80);

від інших кредиторів: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Київській
області

на ухвалу господарського суду
Київської області від 09.07.2014

у справі № 212/2б-2006/14/3 (суддя Лопатін А.В.)

за заявою Переяслав-Хмельницької
об'єднаної державної податкової
інспекції

до Відкритого акціонерного
товариства "Племзавод "Світанок"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської
області від 09.07.2014 у справі № 212/2б-2006/14/3
відмовлено у задоволенні клопотання
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Київській
області, яким останнє просить суд
зобов'язати АІПС (автоматизована
інформаційно-пошукова система)
Управління державної автомобільної
інспекції Головного управління МВС
України у Київській області здійснити
розшук та затримання зареєстрованого
за банкрутом автотранспортного засобу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
суду першої інстанції, Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Київській області
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою від 27.08.2014 №03-16-4304, в якій
просить суд прийняти до розгляду
апеляційну скаргу, скасувати ухвалу
господарського суду Київської області
від 09.07.2014 у даній справі та
задовольнити клопотання Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Київській області щодо
зобов'язання підрозділу АІПС
Управління державної автомобільної
інспекції ГУ МВС України у Київській
області здійснити розшук та затримання
автотранспортного засобу: автомобіля
ГАЗ 2410 1988 року випуску, державний номер
9175 КХВ, що належить ВАТ "Племзавод
"Світанок".

В обґрунтування апеляційної скарги
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Київській
області посилається на те, що
оскаржувана ухвала прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції
необґрунтовано відмовив у клопотанні
про зобов'язання підрозділу АІПС
Управління державної автомобільної
інспекції ГУ МВС України у Київській
області здійснити розшук та затримання
автотранспортного засобу: автомобіля
ГАЗ 2410 1988 року випуску, державний номер
9175 КХВ, що належить ВАТ "Племзавод
"Світанок".

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.10.2014 у даній
справі прийнято до провадження
апеляційну скаргу Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Київській області на
вказану ухвалу господарського суду
Київської області від 09.07.2014 у даній
справі та призначено розгляд даної
апеляційної скарги на 29.10.2014.

29.10.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства
"Київобленерго" подано клопотання про
використання нової назви та документи,
що засвідчують зміну найменування
кредитора банкрута у даній справі з
Публічного акціонерного товариства
"А.Е.С. Київобленерго" на Публічне
акціонерне товариство "Київобленерго",
а саме: копія виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців та копія
статуту Публічного акціонерного
товариства "Київобленерго". Відповідно
до п.1.1. вказаного Статуту передбачено,
що Публічне акціонерне товариство
"Київобленерго" є новим найменуванням
Публічного акціонерного товариства
"А.Е.С. Київобленерго", яке було
правонаступником Закритого
акціонерного товариства "А.Е.С.
Київобленерго", яке було створено
шляхом реорганізації Відкритого
акціонерного товариства "А.Е.С.
Київобленерго" на підставі рішення
загальних зборів акціонерів від 18.12.2003.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 у даній
справі здійснено зміну найменування
кредитора у даній справі з ЗАТ "А.Е.С.
Київобленерго" на Публічне акціонерне
товариство "Київобленерго".

Представник апелянта та представник
ПАТ "Київобленерго" в судовому
засіданні апеляційної інстанції 29.10.2014
апеляційну скаргу підтримали та
просили її задовольнити.

В судове засідання 14.05.2014 представники
інших кредиторів, боржника та
ліквідатор не з'явились. Про день і час
розгляду справи повідомлені належним
чином, відповідно до статті 64
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

Судова колегія обговоривши на місці
вказані обставини, вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представників учасників
провадження у даній справі, що не
з'явилися у судове засідання, за
наявними у справі матеріалами.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Розглянувши наявні матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку фактичних
обставин даної справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, Київський апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному
гарантується право на судовий захист,
апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює
серед основних засад судочинства,
зокрема, забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в ст. 14
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права
на апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення названим Законом
ставиться в залежність від положень
процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен
містити імперативні норми про те, в
яких випадках особа має право
оскаржити рішення суду в апеляційному
чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду можуть подавати
сторони та інші учасники судового
процесу, зазначені у цьому Кодексі та
Законі України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до
приписів розділу Х "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі по тексту - Закон), застосовуються
норми Закону в редакції, що діяла з
19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону
провадження у справах про банкрутство
регулюється Законом, ГПК України,
іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України
встановлено, що господарські суди
розглядають справи про банкрутство у
порядку провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом.

Згідно статей 4, 43 ГПК України судове
рішення є законним та обґрунтованим
лише у випадку всебічного повного та
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою господарського суду
Київської області від 22.04.2013 ВАТ
"Племзавод "Світанок" визнано банкрутом
та відкрито відносно нього
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Шаргало Р.В., якого
зобов'язано у 5-денний строк з моменту
отримання постанови подати до
офіційного друкованого органу України
оголошення про визнання боржника
банкрутом та протягом встановленого
Законом строку за результатами роботи
подати до господарського суду звіт про
проведену роботу, ліквідаційний
баланс, який відповідає фактичному
фінансовому та майновому стану
банкрута, та пояснювальну записку до
нього, підприємницьку діяльність
банкрута завершено.

19.03.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області ліквідатором
банкрута подано клопотання, яким
останній просить суд зобов'язати
Головне управління МВС України у
Київській області Управління
державної автомобільної інспекції
здійснити розшук та затримання
автотранспортного засобу - автомобіля
марки: ГАЗ 2410 1988 р.в., державний номер 9175
КХВ, зареєстрованого за банкрутом.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.03.2014 у даній справі у
задоволенні вказаного клопотання
ліквідатора ВАТ "Племзавод "Світанок"
відмовлено.

29.05.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області представником
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Київській
області подано аналогічне клопотання,
яким останнє просить суд зобов'язати
підрозділ АІПС Управління державної
автомобільної інспекції ГУ МВС України
у Київській області здійснити розшук
та затримання автотранспортного
засобу: автомобіля ГАЗ 2410 1988 року
випуску, державний номер 9175 КХВ, що
належить ВАТ "Племзавод "Світанок".

Оскаржуваною ухвалою суд першої
інстанції відмовив у задоволенні
вищевказаного клопотання
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Київській
області, обґрунтувавши відмову тим, що
Головне управління МВС України у
Київській області Управління
державної автомобільної інспекції не є
стороною у даній справі, а тому, суд не
має повноважень зобов'язувати останнє
здійснити розшук та затримання
автотранспортного засобу - автомобіля
марки: ГАЗ 2410 1988 р.в., державний номер 9175
КХВ, зареєстрованого за банкрутом.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції вірно відмовив у
задоволенні вказаного клопотання,
проте не погоджується з вказаним
обґрунтуванням суду першої інстанції,
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 41 Закону ліквідатор,
як фізична особа, яка відповідно до
судового рішення господарського суду
організовує здійснення ліквідаційної
процедури боржника, визнаного
банкрутом, забезпечує задоволення
вимог кредиторів у встановленому цим
Законом порядку. Законом також
передбачено повноваження ліквідатора,
серед яких, зокрема, формування
ліквідаційної маси, вжиття заходів,
спрямованих на пошук, виявлення та
повернення майна банкрута, що
знаходиться у третіх осіб.

Функції господарського суду в
ліквідаційній процедурі визначені
статтею ст. 40 Закону, відповідно до
якої: у постанові про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури господарський суд призначає
ліквідатора банкрута з урахуванням
вимог, установлених цим Законом, з
числа арбітражних керуючих, якщо інше
не передбачено цим Законом; за
клопотанням ліквідатора, погодженим з
комітетом кредиторів, господарський
суд призначає членів ліквідаційної
комісії; розглядає скарги на дії
(бездіяльність) учасників
ліквідаційної процедури та здійснює
інші повноваження, передбачені цим
Законом.

Проте, Закон не визначає випадків, коли
господарський суд, який розглядає
справу про банкрутство, може
зобов'язати відповідних осіб здійснити
заходи з розшуку майна боржника,
зокрема розшуку і затримання
транспортних засобів, що належать
суб'єкту банкрутства. Суд може
зобов'язати вчинити певні дії лише у
тих випадках, коли це прямо передбачено
законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України суд, як орган державної влади,
зобов'язаний діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Право оголошувати в розшук
автотранспортні засоби мають органи
Державної виконавчої служби в порядку
ст. 40 Закону України "Про виконавче
провадження" та правоохоронні органи
відповідно до законодавства, що
регулює їх діяльність, процедуру
тимчасового затримання, зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках та їх
повернення визначено постановою
Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №
1102 "Про затвердження Порядку
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках", відтак, для
належного виконання ліквідатором
своїх повноважень щодо розшуку
належних банкруту транспортних
засобів йому належить звернутися до
компетентних правоохоронних органів в
установленому законодавством порядку.

У відповідності до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, судова колегія
відхиляє доводи Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Київській області,
викладені в апеляційній скарзі від
02.10.2014 № 03-16-4957, за необґрунтованістю.

Виходячи із наведеного, та враховуючи,
що відповідні висновки суду першої
інстанції у мотивувальній частині
ухвали не призвели до прийняття по суті
неправомірного судового рішення,
колегія суддів вважає за можливе
оскаржувану апелянтом ухвалу у даній
справі залишити без змін, зазначивши
вищевказані мотиви відмови у
задоволенні клопотання Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Київській області.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
правових підстав для зміни чи
скасування ухвали господарського суду
Київської області від 09.07.2014 у
справі № 212/2б-2006/14/3. Порушень норм
матеріального чи процесуального права,
які могли призвести до зміни чи
скасування оскаржуваної ухвали у даній
справі, судовою колегією не
встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4-1, 33, 34, 43, 101-106 ГПК України, Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», Київський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Київській області від 02.10.2014
№ 03-16-4957 залишити без задоволення, а
ухвалу господарського суду Київській
області від 09.07.2014 у справі № 212/2б-2006/14/3 -
без змін.

2. Матеріали справи № 212/2б-2006/14/3
повернути до господарського суду
Київській області для подальшого
розгляду.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний
03.11.2014.

Головуючий суддя
М.Л. Доманська

Судді
Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко