ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2014 р.
Справа № 914/3324/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача:
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова, м. Львів

про стягнення 34 309, 70 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Альховській І.Б.

Представники:

від позивача: Козак Н.В. - представник

від відповідача: Куцак В.Л. -
представник

Зміст ст. 22 ГПК України
представникам сторін роз'яснено.

Розглядається справа за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова про стягнення 34 309, 70 грн.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 18.09.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду в судовому
засіданні на 06.10.2014 року.

Розгляд справи відкладався з
підстав, викладених у відповідній
ухвалі суду.

Представник позивача в судовому
засіданні, яке відбулося 27.10.2014 р.
позовні вимоги підтримав, просив їх
задоволити з підстав наведених у
позовній заяві та усних поясненнях,
щодо задоволення клопотання
відповідача про зменшення неустойки
заперечив.

Представник відповідача в судових
засіданнях позовні вимоги заперечив,
подав відзив на позовну заяву в якому
просив зменшити розмір нарахування
пені, а в стягненні 7% штрафу відмовити.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулося в
господарський суд з позовом до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова про стягнення 34 309, 70 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
вказує на те, що 07.11.2012 р. між Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(надалі - позивач) та
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Львова (надалі - відповідач) укладено
договір купівлі-продажу № 12/1099-БО-21
(надалі - договір), відповідно до умов
якого позивач передав у власність
відповідачу природній газ, а
відповідач зобов'язався прийняти і
оплатити природний газ.

Так, на виконання умов договору позивач
передав у власність відповідача
протягом жовтня-грудня 2012 р. природній
газ у обсязі 128, 782 тис.м3 на загальну
суму 600 347, 69 грн., що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу від 31.10.2012 р., від 30.11.2012 р. та від
31.12.2012 р.

Згідно п. 6.1 договору остаточний
розрахунок за фактично переданий газу
здійснюється до 14 числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

Незважаючи на виконання позивачем
своїх зобов'язань щодо поставки газу,
відповідач свої зобов'язання щодо
оплати за природний газ виконав із
значним порушенням встановленого
договором строку.

Таким чином, за порушення строків
виконання грошових зобов'язань,
відповідно до п. 7.2. договору, позивачем
було нараховано відповідачу пеню в
розмірі 15 433, 15 грн. та за порушення
строків оплати понад 30 днів здійснено
нарахування 7% штрафу у розмірі 14 234, 30
грн., які позивач просить стягнути з
відповідача на свою користь.

Крім стягнення неустойки позивач
просить стягнути з відповідача,
відповідно до ст. 625 ЦК України, 3 %
річних в розмірі 4 445, 15 грн. та
інфляційні втрати в розмірі 197, 10 грн.

У представленому відзиві відповідач
зазначив, що він є структурним
підрозділом органу державної
виконавчої влади - Міністерства
оборони України, є бюджетною
організацією і фінансується за рахунок
державного бюджету України, тому є
неприбутковим. Борг відповідача виник
через те, що кошти не були вчасно
перераховані з державного бюджету.
Враховуючи наведене, відповідач
просить зменшити розмір пені за
несвоєчасну сплату боргу, а в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення 7% штрафу відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши докази по справі у їх
сукупності, суд прийшов до висновків
про те, що позовні вимоги підлягають до
задоволення частково виходячи з
наступних мотивів.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Судом встановлено, що 07.11.2012 р. між
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" та
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Львова укладено договір
купівлі-продажу № 12/1099-БО-21, відповідно
до умов якого позивач передав у
власність відповідачу природній газ, а
відповідач зобов'язався прийняти і
оплатити природний газ.

Згідно п. 6.1 договору остаточний
розрахунок за фактично переданий газу
здійснюється до 14 числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

Проте, відповідачем було допущене
порушення умови договору щодо оплати
коштів за отриманий природний газ, а
саме - прострочено терміни оплати.

Згідно з ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до вимог статті 611 ЦК
України та статті 230 ГК України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами першою і третьою статті 549
ЦК України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2. договору, у разі
невиконання покупцем п. 6.1. цього
договору, він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги позивача про стягнення
штрафу в розмірі 14 234, 30 грн. та пені в
розмірі 15 433, 15 грн. є обґрунтованими.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

В частині стягнення інфляційних втрат
в розмірі 197, 10 грн. та 3 % річних в
розмірі 4 445, 15 грн. суд вважає, що
розраховані вони вірно, тому позовні
вимоги в цій частині підлягають до
задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Виходячи із приписів вказаних вище
норм та враховуючи, що відповідач є
бюджетною організацією що
фінансується за рахунок державного
бюджету України, фінансовий стан
відповідача є складним, що
підтверджено долученими до справи
представником відповідача доказами, а
також зважаючи на відсутність основної
заборгованості, суд вважає за
необхідне, як виняток, зменшити розмір
неустойки (штрафу та пені), що підлягає
стягненню з відповідача на 50 %. Таким
чином до стягнення з відповідача
підлягає сума штрафу в розмірі 7 117, 15
грн. та сума пені в розмірі 7 648, 30 грн.

Зважаючи на те, що спір виник через
неправомірні дії відповідача, судовий
збір покладається на відповідача
повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, суд,-

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Львова (79016, м. Львів, вул. Шевченка, 3А,
) на користь Публічного
акціонерного товариства «Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ) суму в
розмірі 21 234, 70 грн., з них:

- 7 648, 30 грн. пені;

- 7 117, 15 грн. штрафу;

- 4 445, 15 грн. 3% річних;

- 197, 10 грн. інфляційних втрат;

- 1 827, 00 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Повне рішення складено 03.11.2014 року.

Суддя
Манюк П.Т.