ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року
Справа №908/1149/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя
Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Голозубовій О.І.

за участю представників сторін:

позивач - не з'явився;

відповідач - Маруфенко О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. №2645
З/1-35) на рішення господарського суду
Запорізької області від 06 червня 2014
року по справі №908/1149/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "РМ-ІНВЕСТ", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авангард-Інвест", м.
Запоріжжя

про стягнення 98 000 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 06 червня 2014
року по справі №908/1149/14 (суддя Корсун
В.Л.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду
не погодився, звернувся до
апеляційного господарського суду зі
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення норм чинного законодавства,
неповне з'ясуванням обставин справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати повністю та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ
"Авангард-Інвест" зазначило, що вважає
рішення суду першої інстанції законним
і обґрунтованим, прийнятим у повній
відповідності до норм матеріального та
процесуального права.

Будучи належним чином повідомленим про
час і дату судового засідання, позивач
у судове засідання не з'явився, правом,
передбаченим статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, не
скористався.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України,
перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи
та докази на їх підтвердження, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "РМ-ІНВЕСТ"
звернулось до господарського суду
Запорізької області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Авангард-Інвест", в
якому просив стягнути з останнього
суму заборгованості в розмірі 98 000 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначає, що відповідач 25 липня 2013 року
направив позивачу гарантійний лист,
яким взяв на себе обов'язок доставити 20
тон глинозему Г-00 протягом 3-х днів з
моменту здійснення позивачем 100%
попередньої оплати за товар та надав
рахунок на оплату товару від 25.07.13 № 1269
в сумі 98 000 грн.

У свою чергу, позивачем 26 липня 2013 року
був оплачений рахунок, що
підтверджується платіжним дорученням
від 26.07.13 № 12779.

Однак, під час приймання товару
позивачем було виявлено, що кількість
переданого товару не відповідає
обумовленій, а саме: замість 20 тон
відповідач передав 18 тон.

Виявивши розбіжність між замовленою і
поставленою кількістю товару, позивач
склав комерційний акт за участі
перевізника, яким зафіксовано, що вага
товару становить 18 тон.

Крім того, при перевірці товару за
якістю та проведення аналізу
Центральною лабораторією позивача
було виявлено, що вологість наданого
відповідачем глинозему становить 30%
замість 0,3%, вказаних у виписці
сертифікату якості, наданій
відповідачем.

У зв'язку з виявленням невідповідності
товару вимогам щодо кількості та
якості позивачем було зупинено
приймання товару та складено
відповідні акти виявлення
невідповідної кількості та якості
продукції.

Листом від 29 липня 2013 року № 13.07.29/4
позивач повідомив відповідача про
невідповідність товару умовам щодо
кількості та якості, а також просив
направити на адресу позивача
уповноваженого представника.

Оскільки листом від 30.07.13 № 495
відповідач відмовився направити свого
представника, то позивачем було
самостійно здійснено приймання товару
за кількістю із залученням
представника іншого підприємства та за
якістю із залученням представника
громадськості, про що були складені
відповідні акти.

Враховуючи вказані порушення, позивач
звернуся до суду за захистом порушених
прав, з вимогою стягнути з відповідача
сплачену вартість товару в розмірі 98 000
грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, господарський суд попередньої
інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського
кодексу України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України та ст. 174 Господарського
кодексу України договір є підставою
для виникнення цивільних прав і
обов'язків (господарських зобов'язань).

За приписами частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір та інші
правочини та юридичні факти. Підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво - чи
багатосторонніми (договори). Дво - чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно статті 205 Цивільного кодексу
України, правочин може вчинятись в
усній або в письмовій формі. Сторони
мають право обирати форму правочину,
якщо інше не встановлено законом.

Із змісту ст. 207 Цивільного кодексу
України вбачається, що правочин у
простій письмовій формі вчиняється
сторонами шляхом фіксації його змісту
в одному або кількох документах,
листах, телеграмах, якими сторони
обмінялись за допомогою телетайпних,
електронних або інших технічних
засобів зв'язку.

Як на докази, в позові ТОВ "РМ-ІНВЕСТ"
посилається на гарантійний лист ТОВ
"Авангард-Інвест" за вих. від 25 липня 2013
року, рахунок на оплату від 25 липня 2013
року № 1269, платіжне доручення від 26
липня 2013 року № 12779 на суму 98 000 грн.,
заявку від 27.07.13 № 449 на перевезення
вантажу автомобільним транспортом та
виписку з сертифікату якості.

З доданих до матеріалів справи
документів вбачається, що ТОВ
"Авангард-Інвест" був виставлений ТОВ
"РМ-ІНВЕСТ" рахунок від 25 липня 2013 року
№ 1269 на оплату глинозему
металургійного Г-00 у кількості 20 тон
загальною вартістю 98 000 грн.

Матеріали справи свідчать, що вказаний
вище рахунок був оплачений позивачем
повністю в сумі 98 000 грн., що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням від 26
липня 2013 року № 12779.

Господарським судом першої інстанції
встановлено, що між ТОВ
"Авангард-Інвест" (Замовник) та ФОП
ОСОБА_2 (Виконавець) 27.07.13 р. підписано
заявку № 449 на перевезення вантажу
автомобільним транспортом, згідно з
умовами якої сторонами визначено
маршрут руху: Запоріжжя-Київ,
найменування вантажу: глинозем Г-00,
вагу: 17 т в «биг-бегах» (мовою
оригіналу), водій: ОСОБА_3.

З товарно-транспортної накладної від 27
липня 2013 року вбачається, що
водій-експедитор ОСОБА_3 прийняв вантаж
(глинозем металургійний Г-ОО) в
кількості 20 тон від ТОВ
"Авангард-Інвест".

ТОВ "Авангард-Інвест" оформлено
видаткову накладну від 26 липня 2013 року
№ 1315, відповідно до якої кількість
товару, що поставляється до покупця -
ТОВ "РМ-ІНВЕСТ", становить 20 т вартістю 98
000 грн. Зміст цієї видаткової накладної
свідчить, що остання залишилась не
підписаною зі сторони покупця - ТОВ
"РМ-ІНВЕСТ".

Судом попередньої інстанції зазначено,
що вищенаведені докази в сукупності
свідчать про наявність між ТОВ
"РМ-ІНВЕСТ" та ТОВ "Авангард-Інвест"
угоди (правочину), який за своєю
правовою природою є угодою купівлі -
продажу.

Однак, судом відхилено посилання
позивача на гарантійний лист ТОВ
"Авангард-Інвест" за вих. від 25 липня 2013
року як на доказ виникнення між
сторонами господарських зобов'язань з
купівлі-продажу, оскільки лист був
адресований відповідачем товариству
«Атем», а не ТОВ "РМ-ІНВЕСТ", як вказує
позивач.

Згідно приписів статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу продавець
зобов'язується передати майно у
власність покупцеві, а покупець
зобов'язується прийняти майно і
сплатити за нього грошову суму.

Із змісту цієї статті вбачається, що
істотними умовами договору
купівлі-продажу є предмет і ціна.
Законодавством не передбачено
обов'язковість письмової форми
договору купівлі-продажу, окрім
випадків, визначених ст. 657 Цивільного
кодексу України.

Як вбачається з наданих суду
документів, між сторонами склались
господарські відносини, що породили
взаємні обов'язки. Обов'язки
відповідача полягали у поставці
товару, а обов'язки позивача - в оплаті
отриманого товару.

Тому, на думку суду, між сторонами
відбулась угода купівлі-продажу з
огляду на досягнення сторонами згоди
по всіх істотних умовах, необхідних для
зазначених угод.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, які кореспондуються
зі статтею 188 Господарського кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 626, ст. 638 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Статтею 669 Цивільного кодексу України
передбачено, що кількість товару, який
продається, встановлюється у договорі
купівлі-продажу у відповідних одиницях
виміру або грошовому вираженні. Умова
щодо кількості товару може бути
погоджена шляхом встановлення у
договорі купівлі-продажу порядку
визначення цієї кількості.

Статтею 670 Цивільного кодексу України
визначені правові наслідки порушення
умови договору щодо кількості товару.
Так, ч. 1 цієї статті передбачено, що,
якщо продавець передав покупцеві меншу
кількість товару, ніж це встановлено
договором купівлі-продажу, покупець
має право вимагати передання кількості
товару, якої не вистачає, або
відмовитися від переданого товару та
його оплати, а якщо він оплачений, -
вимагати повернення сплаченої за нього
грошової суми.

Частиною 1 ст. 673 Цивільного кодексу
України передбачено обов'язок продавця
передати покупцеві товар, якість якого
відповідає умовам договору
купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі
купівлі-продажу умов щодо якості
товару продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, придатний для мети, з
якою товар такого роду звичайно
використовується. Якщо законом
встановлено вимоги щодо якості товару,
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, який відповідає цим
вимогам (ч.ч. 2, 4 ст. 673 ЦК України).

Статтею 678 Цивільного кодексу України
передбачені правові наслідки
передання товару неналежної якості.

Так, у відповідності до ч. 1 цієї статті,
покупець, якому переданий товар
неналежної якості, має право, незалежно
від можливості використання товару за
призначенням, вимагати від продавця за
своїм вибором: 1) пропорційного
зменшення ціни; 2) безоплатного
усунення недоліків товару в розумний
строк; 3) відшкодування витрат на
усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо
якості товару (виявлення недоліків, які
не можна усунути, недоліків, усунення
яких пов'язане з непропорційними
витратами або затратами часу,
недоліків, які виявилися неодноразово
чи з'явилися знову після їх усунення),
згідно з ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу
України, покупець має право за своїм
вибором: 1) відмовитись від договору і
вимагати повернення сплаченої за товар
грошової суми; 2) вимагати заміни
товару.

Згідно з ч. 1 ст. 687 Цивільного кодексу
України, перевірка додержання
продавцем умов договору
купівлі-продажу щодо кількості,
асортименту, якості, комплектності,
тари та (або) упаковки товару та інших
умов здійснюється у випадках та в
порядку, встановлених договором або
актами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 29
липня 2013 року комісією у складі
представників ТОВ "РМ-ІНВЕСТ"
(начальника ЦПВ, інженер-технолога,
менеджеру ВМТЗ) за участю представника
перевізника - ФОП ОСОБА_2 складено
комерційний акт, відповідно до якого,
зазначені вище особи здійснили
відкриття автофургона № НОМЕР_1, який
доставив товар згідно видаткової
накладної від 26 липня 2013 року № 1315.
Після відкриття автофургона комісією
встановлено, що стан фургона: без
пошкоджень; цілісність пломб та опис
відтисків: не пломбувалось. Товар
розвантажено, зважено і переміщено на
склад покупця. Стан вантажу: товар в
мішках без маркування в загальній
кількості 18 т. Видимих дефектів не
помічено.

Також, 29 липня 2013 року комісія у складі
зам. директора ТОВ "РМ-ІНВЕСТ", керівник
складу кераміки та керівник складу
виробництва склали акт виявлення
невідповідної кількості поставленої
продукції. Із змісту цього акту слідує,
що 28.07.13 на склад цеху кераміки
автомобілем НОМЕР_2 згідно документу
від 26.07.13 № 1315 ТОВ "Авангард-Інвест" було
поставлено глинозем в кількості 20 тн.
При зважуванні на вагах, які
знаходяться в цеху підготовки
виробництва було виявлено, що фактична
кількість становить - 17,950 тн.
Недопоставка глинозему металургійного
становить 2,05 тн.

Крім того, 29 липня 2013 року комісія у
складі начальника лабораторії
контролю виробництва ТОВ "РМ-ІНВЕСТ" та
начальника комори ТОВ "РМ-ІНВЕСТ"
склали акт виявлення невідповідної
продукції. Згідно із змістом вказаного
акту, при проведені вхідного контролю
глинозему металургійного марки Г-ОО,
який поступив на адресу ТОВ "РМ-ІНВЕСТ"
від ТОВ "Авангард-Інвест" 29.07.13, при
перевірці встановлено: не
відповідність ваги згідно накладної
20,00 т, фактично - 18,0 т; не відповідність
вологи сировина має вологість 30%,
замість 0,3% згідно копії сертифікату з
якості. У зв'язку з викладеним,
вбачається, що комісія вказує партію
прибулого матеріалу поставити на
«штраф майданчик», а прибуткові
документи на глинозем не оформляти.

Листом за вих. від 29 липня 2013 року
№13.07.29/4 позивач повідомляє
відповідача, що при проведенні
вхідного контролю глинозему
металургійного марки Г-00 при перевірці
встановлено: не відповідність ваги -
згідно накладної 20,00 т, фактично - 18,00 т;
не відповідність вологи: сировина має
вологість 30% замість 0,3% згідно з копії
сертифіката з якості. Цим же листом, ТОВ
"РМ-ІНВЕСТ" запрошує представника ТОВ
"Авангард-Інвест" для участі в
прийманні за якістю вказаної продукції
до 02.08.13.

Листом за вих. від 30 липня 2013 року № 495
ТОВ "Авангард-Інвест" зазначає, що ним
отримано вищенаведений лист позивача
електронною поштою 30 липня 2013 року, а
дії ТОВ "РМ-ІНВЕСТ" щодо прийняття
вантажу порушують усі діючі правила
Інструкції про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення та товарів народного
вжитку по кількості та Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного вжитку за якістю.

З матеріалів справи вбачається, що 09
серпня 2013 року комісією у складі
заступника завідувача складом
керамічних виробів, начальника ЦВП ТОВ
"РМ-ІНВЕСТ", менеджера ВМТЗ ТОВ
"РМ-ІНВЕСТ" та представника ПАТ
«Асфальтобетонний завод» було
складено акт приймання продукції
(товарів) за кількістю, в якому вказаною
комісію визначено, що недостача товару
(при фактичній вологості 30%) складає 2
тони; недостача товару при нормативній
вологості 0,3% складає 7,35 тони; кількість
відсутнього товару і його вартість:
відсутні дві тони товару на суму 9 800
грн.

Також, 09 серпня 2013 року комісією у
складі начальника лабораторії з
контролю виробництва, головного
технолога та технолога ТОВ "РМ-ІНВЕСТ",
а також оператора
потоково-автоматичної лінії -
представника громадськості
підприємства-одержувача складено акт
приймання продукції (товарів) за якістю
№ 59, в якому зазначено детальний опис
виявлених недоліків за якістю:
фактична вологість товару (30%) не
відповідає показнику вологості, що
зазначений у наданій копії виписки із
сертифікату якості (0,3%).

Тобто, вологість товару в сто разів
перевищує зазначену у копії виписки із
сертифікату якості та в тридцять разів
перевищує нормативну.

Крім того, за змістом цього акту, були
відібрані зразки (проби) упаковані в
коробки, опечатані печаткою ТОВ
"РМ-ІНВЕСТ" з проставлянням підписів
учасників відбору, про що складено акт
про відбір зразків (проб). Відібрані
зразки (проби) направлені на аналіз до
ЦЛ ПАТ «УКРГЕОЛБУДМ».

За результатами періодичних
випробувань визначення вологості
глинозему провідним технологом та
техніком І категорії ЦЛ ПАТ
«УКРГЕОЛБУДМ» складений протокол від 16
серпня 2013 року № 27-13. Визначено, що
середня вологість зразків, які
випробувались ЦЛ ПАТ «УКРГЕОЛБУДМ»
складає 39,3%.

ТОВ "РМ-ІНВЕСТ" 16 серпня 2013 року
направлено на адресу відповідача
претензії за вих. № 130815/1 та № 130905/1, в
яких позивач просить відповідача
повернути сплачені грошові кошти в
сумі 98 000 грн. у зв'язку з
невідповідністю товару якісним та
кількісним характеристикам.

Порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного вжитку по кількості
визначається Інструкцією про порядок
приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного вжитку по кількості,
затвердженої постановою Державного
арбітражу при Раді Міністрів ССР від
15.06.65 № П-6 (надалі Інструкція № П-6).

Так, згідно з п. 12 вказаної Інструкції №
П-6 приймання продукції за кількістю
здійснюється за транспортними та
супровідними документами
(рахунку-фактурі, специфікації, опису
та інш.) відправника (виробника).

Пунктом 16 Інструкції № П-6 передбачено,
якщо при прийманні продукції буде
виявлена нестача, то отримувач
зобов'язаний зупинити подальше
приймання, забезпечити схоронність
продукції, а також прийняти заходи до
попередження її змішання з іншою
однорідною продукцією.

Про виявлену нестачу продукції
складається акт за підписами осіб, які
здійснюють приймання продукції.

Відповідно до п. 17 Інструкції № П-6,
одночасно з зупиненням приймання
отримувач зобов'язаний викликати для
участі у продовженні приймання
продукції та складання двостороннього
акту представника відправника. В цьому
випадку іногородній відправник
зобов'язаний не пізніше наступного дня
після отримання виклику отримувача
сповістити телеграмою або
телефонограмою чи буде направлений
представник для участі в перевірці
кількості продукції. Неотримання
відповіді на виклик у визначений строк
дає право отримувачу здійснювати
приймання продукції до закінчення
встановленого строку явки
представника відправника.

Представник іногороднього відправника
зобов'язаний прибути не пізніше ніж в
3-денний строк після отримання виклику
без врахування часу необхідного для
приїзду.

За змістом п. 17 «а» Інструкції № П-6,
повідомлення про виклик представника
відправника повинно бути направлено
(передано) йому телеграфом (телефоном)
не пізніше 24 годин.

Також, закріплено вимоги до
повідомлення і визначено, що воно має
містити: а) найменування продукції,
дата та номер рахунку-фактури або номер
транспортного документу, якщо до
моменту виклику рахунок не отриманий;
б) кількість нестачі продукції та
характер нестачі; в) стан пломб; г)
вартість нестачі продукції; д) час, на
який призначено приймання продукції за
кількістю.

Згідно з п. 25 Інструкції № П-6, якщо при
прийманні продукції за участю
представника буде виявлена нестача
продукції проти даних, визначених в
транспортних та супровідних
документах (рахунку-фактурі,
специфікації, опису (...), то наслідки
приймання продукції за кількістю
оформлюються актом. Акт повинен бути
складений той же день, коли нестача
виявлена. Акт повинен бути підписаний
усіма особами, які приймали участь в
прийманні продукції за кількістю.
Особа, яка не згодна зі змістом акту,
зобов'язана підписати акт з
«оговоркой». В акті перед підписами
осіб, які приймали участь в прийманні,
повинно бути зазначено, що ці особи
попереджені про те, що вони несуть
відповідальність за підписання акту,
який містить дані, що не відповідають
дійсності.

Порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного вжитку за якістю
визначається Інструкцією про порядок
приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного вжитку за якістю,
затвердженої постановою Держарбітражу
при Раді Міністрів ССР від 25.04.66 № П-7
(надалі Інструкція № П-7).

Приписами п. 6 Інструкції № П-7 (із
відповідними змінами) передбачено, що
приймання продукції за якістю
здійснюється на складі отримувача при
іногородній поставці - не пізніше 20
днів (...).

За змістом п. 16 Інструкції № П-7, при
виявленні невідповідності якості
отримувач зупиняє подальше приймання
продукції та складає акт, в якому
визначає кількість оглянутої
продукції та характер виявлених при
прийманні дефектів. Отримувач також
зобов'язаний визвати для участі в
продовженні приймання продукції та
складанні двостороннього акту
представника іногороднього
відправника, якщо це передбачено
основними та особливими умовами
поставки, іншими обов'язковими
правилами або договором.

Відповідно до п. 17 Інструкції № П-7, у
повідомленні про виклик відправнику
повинно бути зазначено: а) найменування
продукції, дата та номер
рахунку-фактури або номер
транспортного документу, якщо до
моменту виклику рахунок не отриманий;
б) основні недоліки, виявлені в
продукції; в) час, на який призначено
приймання продукції за якістю; г)
кількість продукції неналежної якості.

Повідомлення про виклик представника
відправника повинно бути направлено
(передано) йому телеграфом (телефоном)
не пізніше 24 годин (п. 18 Інструкції №
П-7).

Іногородній відправник, згідно з п. 19
Інструкції П-7, зобов'язаний не пізніше
наступного дня після отримання виклику
отримувача сповістити телеграмою або
телефонограмою чи буде направлений
представник для участі в перевірці
якості продукції. Неотримання
відповіді на виклик у визначений строк
дає право отримувачу здійснювати
приймання продукції до закінчення
встановленого строку явки
представника відправника.

Представник іногороднього відправника
зобов'язаний прибути не пізніше ніж в
3-денний строк після отримання виклику
без врахування часу необхідного для
приїзду.

Згідно з п. 29 Інструкції № П-7, за
наслідками приймання продукції по
якості за участі представників,
визначених п. 19 та 20 цієї Інструкції,
складається акт про фактичну якість та
комплектність отриманої продукції.

Акт повинен бути підписаний усіма
особами, які приймали участь в
перевірки якості та комплектності
продукції. В акті перед підписами осіб,
які приймали участь в прийманні,
повинно бути зазначено, що ці особи
попереджені про те, що вони несуть
відповідальність за підписання акту,
який містить дані, що не відповідають
дійсності (п. 30 Інструкції № П-7).

Отже, з урахуванням вказаних вимог і
порядку Інструкцій за №№ П-6, П-7, суд
попередньої інстанції дійшов висновку,
з яким погоджується колегія суддів, що
позивач, при виявленні невідповідності
поставленого відповідачем товару
вимогам щодо якості та кількості, був
зобов'язаний зупинити подальше його
приймання та одночасно з зупиненням
приймання викликати для участі у
продовженні приймання продукції та
складання двостороннього акту
представника відправника.

Втім, як встановлено господарським
судом, в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження того, що
позивачем було дотримано вимог
Інструкції П-7, зупинено подальше
приймання товару та не пізніше 24 годин
було викликано представника
відповідача для участі у продовженні
приймання товару та складання
двостороннього акту.

Лист 29 липня 2013 року № 13.07.29/4, на який
посилається як на доказ позивач,
колегія суддів не може взяти до уваги в
якості належного доказу, оскільки
повідомлення відповідача про виклик
для участі у продовженні приймання
товару він не місить всіх необхідних
реквізитів, які встановлені приписами
Інструкціій №№ П-6, П-7 для повідомлень
такого виду.

Зокрема, позивачем не зазначено часу,
на який викликається представник
відповідача для продовження приймання
продукції, повідомлення про виклик
представника постачальника (покупця)
від 05.08.13 за вих. № 130805/2 направлено на
адресу відповідача з порушенням строку
встановленого для такого повідомлення
та отримано відповідачем лише - 06.08.13.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у
рішенні суду встановлено, що
комерційний акт від 29 липня 2013 року
окрім членів комісії ТОВ "РМ-ІНВЕСТ" був
підписаний і представником
перевізника - ОСОБА_2.

Разом з тим, як свідчить зміст
товарно-транспортної накладної від
27.07.13, товар був переданий ТОВ
"Авангард-Інвест" водію-експедитору
ОСОБА_3, який прийняв його в кількості 20
тон.

Отже, оскільки товар був переданий
водію ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який і
доставляв до пункту розвантаження
товар, судом не приймається до уваги в
якості належного та допустимого доказу
доданий до матеріалів справи
комерційний акт від 29.07.13, який
підписаний ОСОБА_2 без участі
уповноваженого представника
перевізника ОСОБА_3 та відправника.

Слід також зазначити, що надані
позивачем на підтвердження своїх вимог
акт виявлення невідповідної кількості
поставленої продукції від 29.07.13 та акт
виявлення невідповідної продукції від
29 липня 2013 року не відповідають
Інструкціям №№ П-6, П-7, складені
представниками позивача в
односторонньому порядку без участі
уповноваженого представника
відправника.

В той же час, акт приймання продукції
(товарів) за кількістю від 09 серпня 2013
року та акт приймання продукції
(товарів) за якістю від 09 . серпня 2013
року № 59 оформлені позивачем з
недодержанням порядку, встановленого
Інструкціями №№ П-6, П-7 щодо строку (що
перевищує 24 години) виклику
відповідача для участі у продовженні
приймання поставленого товару та
складання двостороннього акту.

Посилання позивача на протокол від 16
серпня 2013 року № 27-13, складений ЦЛ ПАТ
«УКРГЕОЛБУДМ» за результатами
періодичних випробувань визначення
вологості глинозему не доводить факту
постачання відповідачем товару
неналежної якості оскільки із змісту
цього протоколу не вбачається, що товар
(глинозем металургійний марки Г-ОО)
відносно якого проводилось
випробування був саме той, який
поставлявся відповідачем за
видатковою накладною від 26.07.13 № 1315.

За обставин наведених вище, суд дійшов
висновку, що позивачем не доведе ю
належними та допустимими доказами
факту поставки відповідачем товару у
меншій кількості ніж це визначено у
видатковій накладній від 26 липня 2013
року № 1315 та у невідповідній якості.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу
України, продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Нормами ст. 664 Цивільного кодексу
України передбачено, що обов'язок
продавця передати товар покупцеві
вважається виконаним у момент: 1)
вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; 2) надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Договором
купівлі-продажу може бути встановлений
інший момент виконання продавцем
обов'язку передати товар.

Кількість товару, що продається,
встановлюється у договорі
купівлі-продажу у відповідних одиницях
виміру або грошовому вираженні (ч. 1 ст.
669 ЦК України).

В матеріали справи відсутні докази на
підтвердження того, що позивач
відмовився від укладеного між
сторонами правочину або ж повернув
відповідачу прийнятий товар.

З огляду на вищевикладені норми
чинного законодавства України та
враховуючи наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку, що
відповідач, як продавець, виконав свій
обов'язок з передачі попередньо
оплаченого товару (глинозему
металургійного Г-ОО) позивачу в
кількості 20 тон, передбаченого
накладною від 26 липня 2013 року № 1315, а
позивач прийняв такий товар.

Отже, враховуючи те, що відповідачем
належним чином виконаний обов'язок з
передачі товару, у той час, як під час
прийняття товару позивачем присутні
суттєві недоліки, підстави для
задоволення позову відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що прийняте у даній
справі рішення господарського суду
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги щодо порушення цих
норм є безпідставними, твердження
апелянта не спростовують висновків
суду першої інстанції у зв'язку з чим
відсутні підстави для скасування
рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 99, 101, п. 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 06 червня 2014
року по справі №908/1149/14 залишити без
змін.

Повний текст постанови складено 31.10.2014
року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Хачатрян В.С.