м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Видавничі
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Медіа Пресс Сервіс"
про стягнення грошової суми
Суддя Полякова К.В.
від позивача: Фердман Є.Г. (дов.№б/н від
від відповідача: не з'явився
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Видавничі
Ініціативи" звернулось до
Господарського суду міста Києва із
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Медіа Пресс Сервіс"
про стягнення грошової суми.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань, прийнятих за договором
поставки №15 від 01.01.2013, у зв'язку із чим
за останнім утворилась заборгованість
нарахованими штрафними санкціями.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 порушено провадження у
розгляду на 02.09.2014 року.
За наслідками судового засідання
02.09.2014, суд відклав розгляд справи на
04.09.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва надійшли додаткові
документи для долучення до матеріалів
справи.
У судовому засіданні 02.10.2014 представник
позивача надав усні пояснення по суті
спору та підтримав позовні вимоги у
Представник відповідача до судових
засідань не з'являвся, причини неявки
суду не повідомляв, про дату, час та
місце проведення судових засідань
повідомлений належним чином, шляхом
направлення поштового відправлення на
адресу місцезнаходження юридичної
особи, проте зазначені відправлення
повертались до суду у зв'язку із
закінченням строку зберігання.
Згідно з положеннями ст. 93 ЦК України,
місцезнаходженням юридичної особи є
фактичне місце ведення діяльності чи
розташування офісу, з якого
проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.
У п. 94 Правил надання послуг поштового
зв'язку (затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 5
березня 2009р. № 270) зазначено, що прості
та рекомендовані поштові відправлення,
повідомлення про надходження поштових
відправлень, поштових переказів,
повідомлення про вручення поштових
відправлень, адресовані юридичним
особам, можуть доставлятися з
використанням абонентських поштових
скриньок, що встановлюються на перших
поверхах приміщень чи інших доступних
для цього місцях або у канцелярії,
експедиції тощо, розміщені на перших
поверхах приміщень, чи видаватися в
приміщеннях об'єкта поштового зв'язку
представникам юридичних осіб,
уповноваженим на одержання пошти.
Згідно з п. 117 вказаних Правил, поштові
відправлення, поштові перекази
повертаються об'єктом поштового
зв'язку відправнику у разі його
письмової заяви, письмової відмови
адресата від одержання чи закінчення
встановленого строку зберігання;
поштові відправлення, поштові перекази
повертаються також у разі неможливості
вручити їх через неправильно зазначену
адресу або її відсутність (змита,
відірвана чи пошкоджена в інший спосіб)
та з інших причин, які не дають змоги
оператору поштового зв'язку виконати
обов'язки щодо пересилання поштових
відправлень, поштових переказів.
Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України (далі
ГПК України) зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.
Нормами ст. 77 ГПК України передбачено,
що господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихсь
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
За таких обставин, незважаючи на те, що
відповідач не з'явився на виклик суду,
за висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення у відповідності до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України, а неявка вказаних
учасників судового спору не
перешкоджає вирішенню справи по суті.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,-
01.01.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Видавничі
Ініціативи" (постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Медіа Пресс Сервіс»
(покупець) укладено Договір №15
поставки періодичних видань засобів
масової інформації, відповідно до
предмета якого постачальник поставляє,
а покупець приймає та оплачує
друковану продукцію (видання) у порядку
та на умовах, визначених даним
Договором, з метою подальшого оптового
та роздрібного продажу на території
Вартість видань по даному Договору
зазначається у Додатку №2 та
фіксується сторонами у
товарно-транспортній
накладній/накладній, яка є невід'ємною
частиною Договору. Ціну Договору
становить сума вартості всіх партій
видань, поставлених у відповідності до
даного Договору. (п.3.1.Договору).
Умовами Договору, зокрема п.4.1.,
встановлено, що продаж кожної партії
видань здійснюється на підставі
замовлення покупця, яке направляється
постачальнику в електронному вигляді
не пізніше 30 календарних днів до дня
видачі видань шляхом направлення на
електронну адресу представника
Згідно п.5.1.Договору, постачальник у
разі відсутності заборгованості з боку
покупця на підставі отриманого
замовлення покупця, комплектує партію
видань, яка підлягає оплаті покупцем на
протязі 45 календарних днів з дати
отримання покупцем видань, відповідно
товарно-транспортної накладної.
Представник покупця, діючий на
підставі довіреності, виданої йому
покупцем, отримує видання у
уповноваженого перевізника, що
підтверджується відміткою у
товарно-транспортній накладній.
На виконання умов Договору, позивачем
поставлено та відповідачем отримано,
відповідно до накладної №008597 від 10.01.2014
116674,00 грн. Вказані накладні підписані
обома сторонами та скріплені печатками
Проте, відповідач здійснив оплату за
поставлений йому товар частково, у
зв'язку із чим за ним утворилась
непогашеною сума заборгованості у
звернення позивача із даним позовом до
суду.
Під час розгляду спору судом, позивачем
направлявся відповідачу акт звірки
взаєморозрахунків, проте даний акт
залишився відповідачем поза увагою.
У випадку прострочення оплати за товар,
відповідно до п.9.3.Договору, покупець
сплачує постачальнику неустойку у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожен день порушення
Нарахування штрафних санкцій (пені) за
невиконання чи неналежне виконання
покупцем своїх зобов'язань за даним
Договором не обмежується
шестимісячним строком, встановленим ч.6
ст.232 ЦК України, а здійснюється за весь
період прострочення виконання
Відтак, внаслідок не погашення
відповідачем заборгованості,
позивачем заявлено до стягнення з
відповідача нараховані штрафні
санкції, а саме 3766,98 грн. пені та 3%
річних у розмірі 442,79 грн.
Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Пунктом 1 частини 2
зазначеної статті визначені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.
Відповідно до статті 173 Господарського
кодексу України (далі- ГК України),
господарським визначається
зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
ГК України, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботи,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматись від
певних дій, а інший суб'єкт (управлена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.
Статтею 712 ЦК України встановлено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
У частині 2 статті 712 ЦК України
зазначено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 статті 665 ЦК України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) сплатити за нього певну
Як встановлено судом, 01.01.2013 між
сторонами укладено Договір поставки
№15, за яким постачальник
зобов'язується поставити (продати)
покупцю товар, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
його на умовах цього договору.
Стаття 629 ЦК України, яка
кореспондується із ст.526 ЦК України,
визначає обов'язковість виконання
сторонами договору, тобто всі умови
договору з моменту його укладення, який
встановлено ст.640 ЦК України, стають
однаково обов'язковими для виконання
сторонами. Будучи пов'язані взаємними
правами та обов'язками (зобов'язаннями),
сторони не можуть в односторонньому
порядку відмовлятися від виконання
зобов'язання або змінювати його умови,
крім випадків, передбачених угодою
Як зазначено в інформаційному листі
Вищого господарського суду України №
01-06/928/2012 від 17.07.2012 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" при
підписанні покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" і яка
відповідає вимогам, зокрема, статті 9
названого Закону і Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує
факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин, є підставою виникнення
обов'язку щодо здійснення розрахунків
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Частиною 1 статті 692 ЦК України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів до нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
Із матеріалів справи вбачається, що
позивач у повному обсязі виконав
прийняті за Договором зобов'язання, та
поставив відповідачу товарів на суму
116674,00 грн., проте оплату за поставлений
товар отримав частково, у зв'язку з чим
у відповідача утворилася
заборгованість перед позивачем у
у частині стягнення основного боргу у
цій сумі є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.
Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 3766,98 грн. пені
та 3% річних у розмірі 442,79 грн.
Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
Згідно п.1. статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
Господарському кодексі України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Згідно статті 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч.6 статті 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Відповідно до п.9.3.Договору, покупець
сплачує постачальнику неустойку у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожен день порушення
Судом перевірено наданий позивачем
розрахунок пені, з урахуванням умов
Договору та приписів ст. 232
Господарського кодексу України, з яким
суд погоджується щодо сум, строків,
ставок і методики нарахувань пені у
розмірі 3766,98 грн.
Згідно статті 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.
Враховуючи приписи статті 549, частини
другої статті 625 ЦК України правовими
наслідками порушення грошового
зобов'язання, тобто зобов'язання
сплатити гроші, є обов'язок сплатити не
лише суму основного боргу, а й
неустойку (якщо її стягнення
передбачене договором або актами
законодавства), інфляційні
нарахування, що обраховуються як
різниця добутку суми основного боргу
на індекс (індекси) інфляції, та
проценти річних від простроченої суми
Суд зауважує, що сплата трьох процентів
річних від простроченої суми (якщо
інший їх розмір не встановлений
договором або законом) та інфляційних
втрат, не має характеру штрафних
санкцій і є способом захисту майнового
права та інтересу кредитора, який
полягає у отриманні від боржника
компенсації (плати) за користування ним
коштами, належними до сплати
кредиторові та відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті.
З системного аналізу наведених
законодавчих норм, вбачається право
кредитора вимагати стягнення боргу,
враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних, як спосіб захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
Перевіривши розрахунок 3% річних, суд
визнав його обґрунтованим та таким, що
відповідає нормам чинного
законодавства України, а вимогу
позивача про стягнення з відповідача
суми 3% річних у розмірі 442,79 грн.
відповідно, такою, що підлягає
Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.
Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
З'ясувавши обставини справи та надавши
оцінку доказам за своїм внутрішнім
переконанням, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення
заборгованості підлягають задоволенню
Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судові витрати - судовий збір -
відповідно до приписів статті 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Видавничі
Ініціативи" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Медіа Пресс Сервіс"
про стягнення грошової суми -
задовольнити повністю.
Стягнути Товариства з обмеженою
відповідальністю "Медіа Пресс Сервіс"
будинок 2/46; ідентифікаційний код 33302094)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Видавничі
Воровського, будинок 33;
(дев'яносто тисяч двісті шістдесят
чотири) гривні 03 копійки основного
боргу, 3766 (три тисячі сімсот шістдесят
шість) гривень 98 копійки пені, 442
(чотириста сорок дві) гривні 79 копійок 3%
річних та 1889 (одну тисячу вісімсот
вісімдесят дев'ять) гривень 48 копійок
судового збору.
Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 02.10.2014 року.

Повний текст рішення буде складено
протягом п'яти днів з дня проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення.

Наказ видати відповідно до статті 116
Господарського процесуального кодексу
України, після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 07.10.2014 року

Суддя
К.В. Полякова