ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.Справа № 922/3941/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання Інте
Т.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"БІЗНЕСКОНТАКТ", м. Дніпропетровськ
до ФОП ОСОБА_3, м. Харків про стягнення
коштів за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_2, дов. № 5140 від 29.10.14
р., ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"Бізнесконтакт" звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3
заборгованість в сумі 317780,07 грн. та
судовий збір в сумі 6355,61 грн., мотивуючи
свої вимоги неналежним виконанням
відповідачем його грошових зобов'язань
за договором поставки № 22/32 від 01.09.14 р.

28.10.14 р. відповідач надав клопотання про
призначення експертизи, в якому просив
призначити у справі судову
почеркознавчу експертизу і на
вирішення експерта поставити таке
питання: "чи виконані підписи від імені
ФОП ОСОБА_3 в договорі поставки № 22/32
від 01.09.14 р. ОСОБА_3 чи підписи виконано
невідомою особою ?". Вказане клопотання
було обґрунтовано тим, що під час
ознайомлення з матеріалами справи,
відповідачем було виявлено, що договір
поставки № 22/32 від 01.09.14 р., на який
посилається позивач, підписаний від
імені ФОП ОСОБА_3 невідомою особою.

03.11.14 р. представник відповідача надав
письмовий відзив, в якому проти
задоволення позовних вимог
заперечував та зазначив, що договір
поставки № 22/32 від 01.09.14 р. та видаткові
накладні до нього підписані не ОСОБА_3,
а невідомою особою. Крім того, копії
видаткових накладних, на які
посилається позивач, як на доказ
поставки товару, не можуть бути
належним доказом в розумінні ст.34 ГПК
України, оскільки не відповідають
вимогам ч.2 ст.9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.11.14 р., у
позивача повторно були витребувані
оригінали документів, копії яких
додані до матеріалів справи, в тому
числі договір поставки № 22/32 від 01.09.14 р.
та видаткові накладні до нього.

Представник позивача в судове
засідання 10.11.14 р. не з'явився,
витребувані документи не надав, про час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується відповідним
повідомленням про дату, час та місце
наступного судового засідання (а.с. 289,
1-й том).

Представник відповідача в судовому
засіданні 10.11.14 р. підтримав свій
відзив, проти позовних вимог
заперечував. Крім того, відповідач
заявив про відмову від клопотання про
призначення судової почеркознавчої
експертизи, у зв'язку з неможливістю
надання оригіналів документів для
дослідження.

Враховуючи викладене, суд вважає за
необхідне, клопотання про призначення
судової почеркознавчої експертизи
залишити без розгляду.

З'ясувавши всі фактичні обставини,
повно та всебічно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника відповідача, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Позивач, в обґрунтування своїх
позовних вимог зазначив, що 01 вересня
2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"Бізнесконтакт" (постачальник, позивач)
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
(покупець, відповідач) було укладено
договір поставки № 22/32 (далі -
договір)(а.с. 30-33, 1-й том), відповідно до
умов якого, позивач зобов'язався в
обумовлений цим договором строк
передати відповідачу товар, а
відповідач зобов'язався прийняти товар
та здійснити оплату.

Позивач також зазначив, що зобов'язання
з поставки товару відповідачу виконав
в повному обсязі на загальну суму 317780,07
грн., в підтвердження чого надав копії
відповідних видаткових накладних (а.с.
34-238, 1-й том).

У зв'язку з порушенням відповідачем
умов п. 4.1 договору, в якому закріплено,
що розрахунок за договором
здійснюється відповідачем з
відстрочкою 14 календарних днів з дати
поставки товару та переходу права
власності на товар від позивача до
відповідача, позивач звернувся з даним
позовом до господарського суду
Харківської області.

Проте, суд, дослідивши надані позивачем
видаткові накладні, прийшов до
висновку, що вони не можуть бути
доказами отримання відповідачем
товару на загальну суму 317780,07 грн., з
наступних підстав.

Стаття 655 Цивільного кодексу України
встановлює, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і оплатити за нього певну
грошову суму.

В статті 692 Цивільного кодексу України
закріплені положення про те, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,

Відповідно до Закону України від 16.07.1999
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (далі - Закон),
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
діяльність та підтверджує її
здійснення.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 88 від 24.05.1995 року,
первинні документи - це документи,
створені у письмовій або електронній
формі, що фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення, первинні документи повинні
бути складені у момент проведення
кожної господарської операції або,
якщо це неможливо, безпосередньо після
її завершення.

Таким чином, лише первинні документи
можуть підтвердити факт господарської
операції, яка відображається в
бухгалтерському обліку, на підставі
якого в подальшому формується
податкова звітність.

У статті 9 Закону та пункті 2.4 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку
зазначено, що первинні документи
повинні мати такі обов'язкові
реквізити: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ, назва документа (форми), дата
і місце складання, зміст та обсяг
господарської операції, одиниця виміру
господарської операції (у натуральному
та/або вартісному виразі), посади і
прізвища осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Суд зазначає, що копії видаткових
накладних, на які посилається позивач,
як на доказ поставки товару, не можуть
бути належним доказом в розумінні ст.34
ГПК України, оскільки не відповідають
вимогам ч.2 ст.9 Закону, у зв'язку з тим,
що не містять обов'язкових законодавчо
визначених реквізитів до первинних
документів. Так, зазначені видаткові
накладні не містять посилання на
договір, на підставі якого відбувалась
поставка товару, відсутні дані про
особу, яка отримувала товар - посада,
ПІБ, довіреність. Крім того, відповідач
заперечує факт підписання спірних
видаткових накладних, а підписи, які
містяться на видаткових накладних,
візуально відрізняються від підпису на
вищевказаному договорі.

Суд також наголошує, що копії
видаткових накладної в силу статті 36
Господарського процесуального кодексу
України, при відсутності їх оригіналу,
не можуть бути доказами, які
підтверджують проведення
господарської операції по передачі
позивачем товару, згідно з договором
поставки № 22/32 від 01.09.13 р., у зв'язку з
чим, суд, своєю ухвалою від 03.11.14 р.
витребував у позивача оригінали
документів, копії яких додані до
матеріалів справи, в тому числі договір
поставки №22/32 від 01.09.14 р. та видаткові
накладні.

Проте, позивач, витребувані судом
оригінали вказаних видаткових
накладних не надав.

Відповідно до частини 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Таким чином, позивачем не доведено факт
передачі відповідачеві товару на суму
317780,07 грн., а тому у відповідача не
виникло обов'язку по його оплаті.

За таких підстав, вимоги позивача є
позбавленими фактичного та правового
обґрунтування, такими, що не
відповідають як матеріалам справи, так
і нормам чинного законодавства, у
зв'язку з ненаданням доказів в
підтвердження обставин, викладених у
позові, що порушує умови ст. 33 ГПК
України.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

В зв'язку з відмовою у задоволенні
позову, відповідно до чинного
господарського процесуального
законодавства, сплачені судові витрати
відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 11.11.2014 р.

Суддя Т.В. Інте