РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2014 р.
Справа № 902/1018/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючої судді
Олексюк Г.Є.

суддів
Маціщук А.В.

суддів
Сініцина Л.М.

при секретарі судового засідання
Сливінському О.А.

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача Фермерське господарство
"Ставнічука М.О." на рішення
господарського суду Вінницької
області від 13.08.14 р.

у справі № 902/1018/14 (суддя Грабик В.В. )

позивач Заступник Жмеринського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Головного управління
Держземагентства у Вінницькій області

відповідач Фермерське господарство
"Ставнічука М.О."

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
державна інспекція сільського
господарства у Вінницькій області

про стягнення 75646,3 грн. та повернення
самовільно зайнятої земельної ділянки.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

прокурора - Білера І.В.

третьої особи - не з'явився

Судом роз'яснено представникам сторін
права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

Розпорядженням В.о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 21 жовтня 2014
року у справі №902/1018/14 у зв'язку із
тимчасовою непрацездатністю судді
Миханюк М.В., відрядженням судді
Савченка Г.І. та відповідно до
затверджених складів колегій, внесено
зміни до складу колегії суддів, окрім
заміни головуючого судді та визначено
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В.,
суддя Сініцина Л.М.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 13 серпня 2014 року
у справі №902/1018/14 (суддя Грабик В.В.)
позов заступника Жмеринського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Головного управління
Держземагентства у Вінницькій області
до фермерського господарства
"Ставнічука М.О.", третя особа без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Державна інспекція
сільського господарства у Вінницькій
області про стягнення 75646,3 грн. та
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки задоволено.

Стягнуто з фермерського господарства
"Ставнічука М.О." шкоду, заподіяну
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки на користь держави в
особі Головного управління
Держземагентства у Вінницькій області
в сумі 75646,30грн..

Зобов'язано фермерське господарство
"Ставнічука М.О." повернути самовільно
зайняту земельну ділянку площею 66га, що
використовується для товарного
сільськогосподарського виробництва
(вирощування ріпака), яка знаходиться
на території Чернятинської сільської
ради Жмеринського району Вінницької
області у власність держави в особі
Головного управління Держземагентства
у Вінницькій області.

Задовольняючи позов з огляду на
положення ст. ст. 122, ст.211, ст.212 ЗК
України, роз'яснень Вищого
господарського суду України,
викладених в п.3.6.п.3.9 постанови пленуму
№6 від 17.05.2011р. "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин",
місцевий господарський суд вказав, що
факт самовільного зайняття земельної
ділянки та вина відповідача у вчиненні
цього правопорушення підтверджується
актом перевірки дотримання суб'єктами
господарювання вимог законодавства
№411/14 від 27.05.2014р., актом обстеження
земельної ділянки №26/14 від 27.05.2014р.,
протоколом про адміністративне
правопорушення №000113/14 від 27.05.2014р.,
приписом №000165/14 від 27.05.2014р., постановою
у справі про адміністративне
правопорушення №89/14 від 28.05.2014р., та
іншими наявними у справі доказами.
Розмір заподіяної відповідачем шкоди в
сумі 75 646,3грн. визначений компетентним
органом та у встановленому законом
порядку. Відповідач отримав всі
документи складені за наслідками
перевірки, але їх не оскаржував, як і не
оскаржував дії посадових осіб, які
проводили перевірку.

Фермерське господарство "Ставнічука
М.О." звернулось з апеляційною скаргою,
якою вважає, що рішення господарського
суду прийняте з порушенням вимог
чинного законодавства України, при
цьому суд першої інстанції не в повному
обсязі з'ясував обставини справи, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору,
неправильно та неповно дослідив
докази, що призвело до невідповідності
висновків суду обставинам справи, а
також суд не вірно застосував норми як
матеріального так і процесуального
права.

Зазначає, що судом першої інстанції
неправомірно було відмовлено в
задоволенні клопотання про зупинення
провадження у справі до вирішення
кримінального провадження № 0000005.

Крім того, вказує, що суд першої
інстанції, в рахунок обґрунтування
задоволення вимог позивача
посилається на акт перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства № 411/14 від 27.05.2014 р.,
акт обстеження земельної ділянки №26/14
від 27.05,2014 р., протокол про
адміністративне правопорушення №000113/14
від 27.05.2014р., припис №000165/14 від 27.05.2014р.
постанову у справі про адміністративне
правопорушення №89/14 від 28.05.2014р., які в
судовому засіданні не досліджувалися.

Також, звертає увагу, що акт перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства та акт обстеження
земельної ділянки, на які посилається
суд, складалися без його участі, як
голови фермерського господарства, чи
інших уповноважених осіб. Копії
вказаних документів йому були надані
під розписку.

Просить рішення Господарського суду
Вінницької області від 13 серпня 2014 року
по справі № 902/1018| 14 - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою
відмовити заступнику Жмеринського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення коштів в сумі 75646,30 грн. з
фермерського господарства "Ставнічука
М.О."

У відзиві на апеляційну скаргу
заступник Жмеринського міжрайонного
прокурора наводить свої міркування на
спростування доводів скаржника та
вказує на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції.

З посиланням на ст.ст. 116,125, 126, 211,212
Земельного кодексу України та ст. 1
Закону України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель",
звертає увагу, що пред'являючи позов в
інтересах держави в особі Головного
управління Держземагенства у
Вінницькій області прокурор мав на
меті повернення самовільно зайнятої
відповідачем земельної ділянки площею
66 га, а також стягнення на користь
держави шкоди, заподіяної внаслідок її
самовільного зайняття.

Серед іншого зазначає, що розмір шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки
обрахований державним інспектором
відповідно до Методики визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару) без спеціального дозволу,
затвердженої постановою КМУ від 25
липня 2007 року № 963.

Щодо твердження апелянта про
безпідставну відмову судом у
задоволені клопотання відповідача про
зупинення провадження у справі з
підстав проведення досудового
розслідування за ч. 1 ст. 197-1 КК України у
кримінальному провадженні № 0000005
вказує, що під час розгляду справи
судом установлено, що обставини,
зазначені в клопотанні жодним чином не
перешкоджають вирішенню
господарського спору.

Просить апеляційну скаргу ФГ
"Ставнічука М.О." залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Вінницької області від 13.08.2014р. у
справі № 902/1018/14 за позовом заступника
Жмеринського міжрайонного прокурора в
інтересах держави в особі Головного
управління Держземагенства у
Вінницькій області про стягнення 75 646,3
грн. шкоди та повернення самовільно
зайнятої земельної ділянки площею 66 га
- без змін.

У поясненнях Головне управління
Держземагенства у Вінницькій області
вказує на законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції. Просить рішення
господарського суду Вінницької
області від 13.08.14р. у справі №902/1018/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
ФГ "Ставнічука М.О." без задоволення.

В судове засідання позивач, відповідач
та третя особа не з'явилися, про час та
місце апеляційного перегляду справи
повідомлені належним чином та
заздалегідь, про що свідчать
повідомлення відділення поштового
зв'язку про вручення ухвали
Рівненського апеляційного
господарського суду від 09 вересня 2014
року про прийняття апеляційної скарги
до провадження та призначення
розгляду скарги на 22 жовтня 2014 року
(а.с. 117,119,120).

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Оскільки сторони належним чином
повідомлялись про час та місце
апеляційного перегляду справи,
враховуючи обмеженість строків
вирішення спору, явка сторін
обов'язковою не визнавалась, судова
колегія не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи та визнала
за можливе розглянути справу у
відсутність представників сторін.

Прокурор проти доводів апеляційної
скарги заперечував з підстав,
викладених у відзиві. Просив залишити
рішення господарського суду без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. У
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Заслухавши пояснення прокурора,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту з'ясування та
доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи, дослідивши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права при винесенні оскарженого
рішення, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга Фермерського
господарства "Ставнічука М.О." не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
19.05.2014р. Вінницьким міжрайонним
прокурором з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері
винесено постанову про проведення
перевірки в порядку нагляду за
додержанням і застосуванням законів
фермерського господарства ОСОБА_2, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 з
питань додержання вимог земельного та
природоохоронного законодавства
(а.с.23).

27.05.2014р. державною інспекцією
сільського господарства у Вінницькій
області проведено перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства.

В результаті перевірки встановлено, що
ФГ "Ставнічука М.О." в особі голови
ОСОБА_2 використовує земельну ділянку
із земель сільськогосподарського
призначення (рілля) із земель резерву
загальною площею 66,0 га на території
Чернятинської сільської ради
Жмеринського району Вінницької
області за межами населеного пункту с.
Токарівка.

На вказаній земельній ділянці засіяна
сільськогосподарська культура ріпак.
На момент перевірки вказана земельна
ділянка фактично використовується ФГ
"Ставнічука М.О." за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) та за відсутності відповідного
правочину щодо такої земельної
ділянки. Вказаний факт, згідно зі ст. 1
Закону України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель (зі
змінами) був кваліфікований як
самовільне зайняття земельної
ділянки", про що складено акт перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства, який підписали
всі особи, вказані в ньому (а.с.64-66).

27.05.2014р. державною інспекцією
сільського господарства у Вінницькій
області проведено обстеження
земельної ділянки, яка знаходиться на
території Чернятинської сільської
ради, Жмеринського району, Вінницької
області за межами населеного пункту с.
Токарівка.

Обстеженням встановлено, що ФГ
"Ставнічука М.О." в особі голови ОСОБА_2
використовується земельна ділянка
сільськогосподарського призначення із
земель резервного фонду, загальною
площею 66,0 га , яка розташована на
території Чернятинської сільської
ради, Жмеринського району за межами
населеного пункту с. Токарівка. На
вказаній земельній ділянці засіяна
сільськогосподарська культура ріпак.

На момент перевірки, вказана земельна
ділянка фактично використовується ФГ
"Ставнічука М.О." за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) та за відсутності відповідного
правочину щодо такої земельної
ділянки, про що складено акт обстеження
земельної ділянки №26/14 від 27.05.2014р.,
який підписали всі особи, вказані в
ньому. До акту долучено викопіювання із
земель Чернятинської сільської ради
із зображенням самовільно зайнятої
земельної ділянки (а.с.68, а.с.74).

Приписом № 000165/14 від 27.05.2014р. голову ФГ
"Ставнічука М.О." ОСОБА_2 зобов'язано у
30-ти денний термін усунути порушення
вимог земельного законодавства, а
саме, звільнити самовільно зайняту
земельну ділянку або оформити на неї
правовстановлюючі документи. Про
виконання припису повідомити до
27.06.2014р. Державну інспекцію сільського
господарства у Вінницькій області
(а.с.69).

За результатами перевірки державним
інспектором сільського господарства у
Вінницькій області Гамарником В.Я.
27.05.2014р. складено протокол про
адміністративне правопорушення №
000113/14 стосовно голови ФГ "Ставнічука
М.О." ОСОБА_2 за ст.53-1 КУпАП та пунктом "б"
ч.1 ст.211 Земельного кодексу України, в
зв'язку з порушенням вимог ст. 125, 126
Земельного кодексу України та ст.1
Закону України "Про державний контроль
за використанням та охороною земель". В
протоколі порушник зазначив, що
особисто він земельну ділянку не
використовував. Протокол вручено
відповідачу під розпис (а.с.83).

27.05.2014р. голові ФГ "Ставнічука М.О."
ОСОБА_2 вручено повідомлення про
розгляд справи про адміністративне
правопорушення, що стверджується
відміткою на повідомленні (а.с.70).

Постановою державного інспектора
сільського господарства у Вінницькій
області Гамарником В.Я. від 28.05.2014р.
закрито справу про адміністративне
правопорушення, яке вчинив голова ФГ
"Ставнічука М.О." ОСОБА_2 в зв'язку з
наявністю в його діях ознак злочину,
передбаченого ст.197-1 КК України.
Постанову надіслано поштою 30.05.2014р.(а.с.
71).

Згідно розрахунку, проведеного
державним інспектором сільського
господарства у Вінницькій області
Немировським Ю.В. у відповідності з
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.07.07 року № 963, розмір шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
загальною площею 66 га, становить 75646,30
грн. Даний розрахунок перевірений
державним інспектором сільського
господарства у Вінницькій області
Гамарником В.Я. (а.с.73).

27.05.2014 р. голові ФГ "Ставнічука М.О."
ОСОБА_2 надіслано повідомлення № 584/14
щодо відшкодування шкоди в розмірі 75
646,3грн., заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки, в 15-ти денний термін з дня
отримання повідомлення. В повідомлення
зроблена відмітка про його відправку
поштою 29.05.2014р. (а.с.34).

В добровільному порядку відповідач
завдану шкоду не сплатив, що стало
підставою звернення з позовом до суду.

Аналізуючи встановлені обставини
справи, Рівненський апеляційний
господарський суд вважає за необхідне
застосувати наступні положення
чинного законодавства .

Статтею 1 Закону України "Про державний
контроль за використанням та охороною
земель" передбачено, що самовільним
зайняттям земельної ділянки є будь-які
дії особи, які свідчать про фактичне
використання не наданої їй земельної
ділянки чи намір використовувати
земельну ділянку до встановлення її
меж у натурі (на місцевості), до
одержання документа, що посвідчує
право на неї та до його державної
реєстрації.

Згідно із ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав

Згідно із частиною першою ст. 124 ЗК
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Документи, що посвідчують право на
земельну ділянку, вказані в ст. 126 ЗК
України, зокрема, право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом, право постійного
користування земельною ділянкою -
державним актом на право
постійного користування, а право
оренди земельної ділянки - договором
оренди землі, зареєстрованим
відповідно до закону.

Таким чином, відповідно до наведених
вимог закону обов'язковою умовою
фактичного використання земельної
ділянки є наявність у особи, що її
використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а
відсутність у цієї особи на час
прийняття судом рішення таких
документів є самовільним зайняттям
вказаної земельної ділянки (постанова
Верховного суду України від 22.11.2010 у
справі №4/254-35/537).

В матеріалах справи відсутні будь - які
правовстановлюючі документи, які б
посвідчували право власності чи право
користування відповідача на земельну
ділянку площею 66,0 га.

До того ж, факт самовільного
використання саме відповідачем
спірних земельних ділянок
підтверджується актом перевірки
дотримання суб'єктами господарювання
вимог законодавства №411/14 від 27.05.2014р.,
актом обстеження земельної ділянки
№26/14 від 27.05.2014р., протоколом про
адміністративне правопорушення №000113/14
від 27.05.2014р., приписом №000165/14 від
27.05.2014р., постановою у справі про
адміністративне правопорушення № 89/14
від 28.05.2014р..

Відповідачем не надано доказів того, що
вказані акти оскаржувалися ним у
встановленому законом порядку та були
скасовані.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа,
якій завдано збитків в результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Приписами ст.1166 ЦК України встановлено,
що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.211 ЗК України
громадяни та юридичні особи несуть
цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність
відповідно до законодавства за
самовільне зайняття земельних ділянок
.

Згідно з пунктом 3.1 наказу Державного
агентства земельних ресурсів України
та Державної інспекції з контролю за
використанням і охороною земель від
12.09.2007 №110 "Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо застосування
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 № 963"
підставою для здійснення розрахунку
розміру шкоди, заподіяної державі,
територіальним громадам, юридичним чи
фізичним особам внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу,
є матеріали справи про адміністративне
правопорушення, які підтверджують факт
вчинення цього правопорушення, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства;

- протокол про адміністративне
правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для здійснення
розрахунку розміру шкоди, заподіяної
державі або територіальній громаді
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, є зазначені
документи в їх сукупності, оскільки
саме вони можуть підтвердити сам факт
самовільного зайняття земельної
ділянки, розмір зайнятої ділянки та
період часу, протягом якого вона
використовується без належних
правових підстав (п.3.9 постанови
пленуму №6 від 17.05.2011р. "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин").

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що факт самовільного
використання відповідачем спірної
земельної ділянки підтверджується:

- актом перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 27.05.2014р.
№411/14;

- актом обстеження земельної ділянки
від 27.05.2014р. № 26/14;

- приписом від 27.05.2014р. № 000165/14;

- протоколом про адміністративне
правопорушення від 27.05.2014р. №000113/14;

- постановою про адміністративне
правопорушення від 28.11.2012 №89/14.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується із висновком
місцевого господарського суду про
відмову в задоволенні клопотання про
зупинення провадження у справі до
вирішення кримінального провадження №
0000005, оскільки вказані в ньому
обставини жодним чином не
перешкоджають вирішенню
господарського спору. А тому, доводи
апелянта про безпідставну відмову у
його задоволенні не беруться судом до
уваги.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про задоволення
позову в повному обсязі.

В силу ст.ст. 33, 38, 43,47 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
коли кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
суд, оцінивши подані по справі докази
за своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, повинен
прийняти рішення за результатами
обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає,
що судом першої інстанції в порядку
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
всебічно, повно і об'єктивно досліджено
матеріали справи та вірно застосовані
норми процесуального і матеріального
права, у зв'язку з чим відсутні правові
підстави для задоволення апеляційної
скарги та скасування чи зміни рішення
господарського суду Вінницької
області від 13 серпня 2014 року у справі №
902/1018/14.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги відповідно до ст. 49 ГПК України
в зв'язку з відмовою в її задоволенні
покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Вінницької області від 13 серпня 2014 року
у справі №902/1018/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу фермерського
господарства "Ставнічука М.О." залишити
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Олексюк Г.Є.

Суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Сініцина Л.М.