ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 р.
Справа № 923/1380/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Соловйова К.В. при
секретарі Шульженко Г.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма
"Електронтехсервіс ЛТД", м. Жовті Води,
Дніпропетровська область,

до відповідача-1: Дочірнього
підприємства "Херсонський облавтодор"
ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України",
м. Херсон,

відповідача-2: Філії "Цюрупинська
дорожня експлуатаційна дільниця"
Дочірнього підприємства "Херсонський
облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні
дороги України", м.Цюрупинськ,
Херсонська область,

про стягнення 144 028,32 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача -1 - не прибув;

від відповідача -2 - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі
порушено за позовом ТОВ
"Виробничо-комерційна фірма
"Електронтехсервіс ЛТД" (позивач) до ДП
"Херсонський облавтодор" ВАТ"ДАК
"Автомобільні дороги України"
(відповідач-1) та філії "Цюрупинська
дорожня експлуатаційна дільниця" ДП
"Херсонський облавтодор" ВАТ ДАК
"Автомобільні дороги України"
(відповідач-2) з вимогами про стягнення
солідарно з цих відповідачів 144 028,32
грн., з яких 119 235,48 грн. заборгованості з
оплати товару, 13 235,14 грн. інфляційних
втрат, 1 597,43 грн. річних (3 %) та 9 960,27 грн.
пені, у зв'язку з невиконанням
відповідачем-2, який є структурним
підрозділом відповідача-1, зобов'язань
перед позивачем за договором поставки
№ 01-18 від 05.02.2014р.

17.10.2014р. через канцелярію суду надійшла
заява позивача під назвою "Заява про
уточнення позовних вимог", згідно з
якою позивач на підставі ст.ст.1, 21, 22 ГПК
України просить стягнути 144 028,32 грн.
вказаної заборгованості за договором
поставки № 01-18 від 05.02.2014р., з
урахуванням штрафних санкцій, саме, з
відповідача-1, оскільки відповідач-2 не
є юридичною особою.

Сторони належним чином повідомлені
судом про місце та час розгляду справи.
Зокрема, відповідачам ухвали суду від
22.09.2014р. та 09.10.2014р. по справі надіслано
за зареєстрованим станом на час
розгляду справи в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місцезнаходженням
відповідачів, згідно витягів стосовно
відповідачів з цього реєстру (а.с.32-36),
яке співпадає з адресами відповідачів
згідно позовної заяви. Першу з цих
ухвал було надіслано рекомендованими
листами з повідомленням, іншу -
рекомендованими листами. До суду
повернулися та залучені судом до
матеріалів справи поштові
повідомлення про вручення 24.09.2014р.
відповідачу-1 та 25.09.2014р. відповідачу-2
(а.с.27-28) рекомендованих листів з
ухвалою суду від 22.09.2014р. про порушення
провадження у справі. Надіслані ж судом
відповідачам рекомендовані листи з
ухвалою суду від 09.10.2014р. про
відкладення розгляду справи на 23.10.2014р.
не повертався до суду без вручення
відповідачам.

Всупереч вимог суду згідно з ухвалами
по справі відповідачі не надали суду
відзивів на позовну заяву та інших
витребуваних від них судом документів.
Про причини цього суду не повідомлено.

21.10.2014р. через канцелярію суду надійшло
два клопотання відповідача-1: про
здійснення розгляду справи без участі
представника цього відповідача, за
наявними у справі доказами, та про
розстрочення на 3 місяці виконання
рішення суду по справі, у разі
задоволення позову, у зв'язку із
скрутним фінансовим становищем
відповідача-1.

До суду не надходили заяви та
клопотання відповідача-2 щодо судового
засідання 23.10.2014р.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка
представника сторони у судове
засідання є підставою для відкладення
розгляду справи у разі, якщо за його
відсутності неможливо розглянути
певну справу. Неявка представників
сторін не унеможливлює розгляд справи
№ 923/1380/14. Суд не визнавав обов'язковою
явку представників сторін в судове
засідання 23.10.2014р. Розгляд справи за
відсутності представників сторін, при
тому, що сторони належним чином
повідомлено судом про місце та час
розгляду справи, не є порушенням
процесуальних прав сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма
"Електронтехсервіс ЛТД" (надалі -
позивач) та філія "Цюрупинська дорожня
експлуатаційна дільниця" Дочірнього
підприємства "Херсонський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державної акціонерної компанії
"Автомобільні дороги України" (надалі -
відповідач-2) уклали 05.02.2014р. договір
поставки № 01-18, за умовами якого
позивач зобов'язався поставити у
власність відповідача-2 товар
найменуванням, у кількості,
асортименті та за цінами згідно
специфікації до договору, а
відповідач-2 зобов'язався прийняти та
оплатити цей товар (надалі - договір).
Згідно з п. 3.2. договору загальна
сума договору складає 119 235,48 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору оплата
товару здійснюється в безготівковій
формі протягом 20 (двадцяти)
календарних днів з дня фактичного
отримання товару при наявності
оригіналів видаткової та податкової
накладних, а також, рахунку на оплату.

Підписавши специфікацію № 1 до
договору позивач та відповідач
узгодили між собою найменування,
кількість та асортимент товару, який
підлягає поставці за договором, ціну за
одиницю товару кожного виду, а також,
те, що загальна вартість вказаного у
специфікації товару становить 119 235,48
грн.

На підставі видаткової накладної від
12.02.2014р. № пк-0000067 та згідно довіреності
відповідача-2 від 13.02.2014р. № 20 позивач
передав відповідачеві-2 товар
загальною вартістю 119 235,48 грн.
найменуванням, у кількості,
асортименті та за цінами згідно з
специфікацією № 1 до договору.

Вказану накладну підписано
представником позивача та
представником відповідача-2 без
будь-яких зауважень та заперечень, а
також, скріплено відтисками печаток
позивача та відповідача-2.

Станом на час подання до
господарського суду позовної заяви, за
якою порушено провадження у даній
справі, відповідач не здійснив ані
повної, ані часткової оплати вказаного
у видатковій накладній від 12.02.2014р. №
пк-0000067 товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону та договору. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України. Згідно з ч. 2 ст. 193
Господарського кодексу України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та
загальногосподарського інтересу.
Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України одностороння відмова
від виконання умов договору не
допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) та сплатити за нього певну
грошову суму. Згідно з ч. 6 ст. 265
Господарського кодексу України до
відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу. Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 692
Цивільного кодексу України визначено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк
оплати товару, а також, що покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 3 ГПК України та
ст.33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Відповідно до ст. 43 ГПК
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розглядові в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Під час розгляду даної справи
відповідачами не надано будь-яких
заперечень щодо отримання
відповідачем-2 від позивача вказаного у
видатковій накладній від 12.02.2014р. №
пк-0000067 товару. З матеріалів справи
слідує, що цей товар переданий
позивачем уповноваженому на отримання
товару представнику відповідача-2 за
довіреністю.

На оплату відповідачем-2 цього товару
позивачем був складений
рахунок-фактура від 12.02.2014р. № пк-0000059.
Також, позивачем було складено
відповідну податкову накладну.

Під час розгляду справи відповідачами
не надано будь-яких заперечень щодо
отримання відповідачем-2 від позивача
передбачених п.4.1. договору супровідних
документів на товар (оригіналів
видаткової та податкової накладних,
рахунок на оплату).

Також, відповідачами у справі не надано
суду доказів того, що відповідач-2 (або
відповідач-1) звертався до позивача з
вимогами надати вказані супровідні
документи на товар, з підстав, що такі
документи не було надано відповідачу-2
позивачем при передачі товару. Умовами
ж договору не передбачено, що передача
позивачем відповідачеві-2 вказаних у
п.4.1. договору супровідних документів
на товар має бути оформлена у письмовій
формі.

Строк для оплати товару вказаний у п. 4.1.
договору як "протягом 20 (двадцяти)
календарних днів з дня фактичного
отримання товару" . У відповідності до
приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 692
Цивільного кодексу України відповідач
був зобов'язаний здійснити оплату
товару позивача у вказаний у п. 4.1.
договору строк та в повному обсязі.

Виходячи з дати складання довіреності
на представника відповідача-2 (а.с.17), а
саме, 13.02.2014р., а також, з того, що її
(довіреності) реквізити вказано у
видатковій накладній від 12.02.2014р. №
пк-0000067, суд дійшов висновку про те, що
передача позивачем відповідачеві-2
вказаного у даній накладній товару
мала місце 13.02.2014р. Доказів іншого
відповідачами не надано.

Таким чином, встановлений у п.4.1.
договору строк для здійснення оплати
товару розпочав свій перебіг з 13.02.2014р.
та скінчився 04.03.2014р. З 05.03.2013р.
виконання грошового зобов'язання у
розмірі 119 235,48 грн. (вартість товару
згідно накладної від 12.02.2014р. № пк-0000067)
є простроченим.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України порушення зобов'язань
є підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
Господарським кодексом України, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов`язання, на
вимогу кредитора зобов`язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також річні (3%) від
простроченої суми, якщо інший розмір
річних не встановлений договором.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями є
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського
кодексу України при порушенні, зокрема,
господарського зобов'язання, в якому
хоча б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектору економіки, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України за
порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожен день прострочення, а
за прострочення понад 30 днів додатково
стягується штраф у розмірі 7 відсотків
вказаної вартості, якщо інше
не передбачено законом чи договором.
Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу
України штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України та ст. 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений ст. 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.
Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.1. договору у випадку
невиконання або неналежного виконання
своїх зобов'язань за договором сторони
договору несуть відповідальність, яку
передбачено законами України та даним
договором. Згідно з п. 7.3. договору у
випадку несвоєчасної оплати
поставленого товару покупцем товару
сплачується пеня у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, яка діяла в період
прострочення, від вартості
непоставленого товару, за кожний день
прострочення оплати.

Поряд з вимогами про стягнення 119 235,48
грн. основного боргу (заборгованості з
оплати товару) позивачем заявлено
позовні вимоги про стягнення 1597,43 грн.
річних (3%) та 9 960,27 грн. пені, які
нараховані на суму заборгованості 119
235,48 грн. за період з 05.03.2014р. по 15.08.2014р., з
визначеною позивачем тривалістю цього
періоду як 163 дні, а також, позовні
вимоги про стягнення 13 235,14 грн. втрат
від інфляції, які нараховані на 119 235,48
грн. заборгованості з березня 2014 року
по липень 2014 року.

Розрахунки заявлених до стягнення 1597,43
грн. річних (3%) та 9 960,27 грн. пені (на
стор.№ 3 позовної заяви) судом
перевірено. Як встановлено судом, ці
розрахунки виконано з незначними
помилками. Так, позивачем помилково
визначено сумарну кількість днів у
періоді нарахування річних та пені як
163 дні замість правильного 164 дні (27 днів
з 05.03.2014р. по 31.03.2014р., 30 днів у квітні
2014р., 31 день у травні 2014р., 30 днів у
червні 2014р., 31 день у липні 2014р., 15 днів з
01.08.2014р. по 15.08.2014р.: 27 + 30 + 31 + 30 + 31 + 15
= 164). Крім цього, позивачем помилково
визначено кількість днів у окремих
періодах нарахування пені: тривалість
періоду з 05.03.2014р. по 14.04.2014р. визначено
позивачем як 40 днів замість
правильного 41 день, тривалість періоду
з 15.04.2014р. по 16.07.2014р. як 91 день замість
правильного 93 дні, тривалість періоду з
17.07.2014р. по 15.08.2014р. як 32 дні замість
правильного 30 днів.

Судом здійснений власний розрахунок
пені згідно договору та річних (3%), які
нараховані на суму заборгованості 119
235,48 грн. за період з 05.03.2014р. по 15.08.2014р.,
за результатами якого встановлено
наступне.

Річні за період з 05.03.2014р. по 15.08.2014р.,
включно, (або за 164 дні) на суму
заборгованості у розмірі 119 235,48 грн.
складають 1 607,23 грн.

1607,23 грн. = ((119 235,48 грн. х 164 х 3) /100) / 365

Пеня за період з 05.03.2014р. по 14.04.2014р.,
включно, (або за 41 день) на суму
заборгованості у розмірі 119 235,48 грн.
складає 1 741,16 грн.

1741,16 грн. = ((119 235,48 грн. х 41 день х 2 х 6,5 %)
/100 %) / 365 днів

Пеня за період з 15.04.2014р. по 16.07.2014р.,
включно, (або за 93 дні) на суму
заборгованості у розмірі 119 235,48 грн.
складає 5 772,30 грн.

5772,30 грн. = ((119 235,48 грн. х 93 дні х 2 х 9,5 %) /100
%) / 365 днів

Пеня за період з 17.07.2014р. по 15.08.2014р.,
включно, (або за 30 днів) на суму
заборгованості у розмірі 119 235,48 грн.
складає 2 450,04 грн.

2450,04 грн. = ((119 235,48 грн. х 30 днів х 2 х 12,5 %)
/100 %) / 365 днів

Загальна сума вказаної пені становить
9 963,50 грн.

9 963,50 грн. = 1741,16 грн. + 5 772,30 грн. + 2 450,04
грн.

Таким чином, розмір заявлених
позивачем до стягнення річних (3 %) та
пені, а саме, 1597,43 грн. та 9960,27 грн.,
відповідно, не перевищує їхнього
дійсного розрахованого судом розміру.

Виконаний позивачем розрахунок 13 235,14
грн. заявлених до стягнення втрат від
інфляції (на стор.№ 4 позовної заяви)
судом перевірено та встановлено, що цей
розрахунок є правильним.

Під час розгляду справи суду не надано
доказів сплати відповідачами на
користь позивача 119 235,48 грн.
заборгованості з оплати товару за
договором, 1597,43 грн. річних (3%), 13 235,14 грн.
втрат від інфляції та 9 960,27 грн. пені

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі відмовитися від позову. Згідно з
ч. 6 ст. 22 ГПК України господарський суд
не приймає відмову від позову,
якщо така відмова суперечить
законодавству або порушує чиї-небудь
права чи охоронювані законом інтереси.
Відповідно до ст. 78 ГПК України відмова
позивача від позову викладається в
адресованій господарському суду
письмовій заяві позивача, до прийняття
відмови позивача від позову суд
повинен роз'яснити позивачу наслідки
відмови від позову, а також перевірити
наявність у представника позивача
відповідних повноважень. Про прийняття
відмови позивача від позову
господарський суд виносить ухвалу,
якою одночасно припиняє провадження у
справі.

За нормами ГПК України не передбачено
права позивача на "уточнення" або
"доповнення" позовних вимог. Згідно з
письмовою заявою від 14.10.2014р. № 05/01-32 під
назвою "Заява про уточнення позовних
вимог", позивач, фактично, відмовився
від позову, в частині спрямованих до
відповідача-2 позовних вимог, оскільки
за цією заявою позивачем не змінено ані
підставу, ані предмет позову.

Разом з тим, згідно витягів стосовно
відповідачів по справі з Єдиного
державного реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (а.с.32-36)
відповідач-2 не має статусу юридичної
особи та є відокремленим підрозділом
відповідача-1.

Відповідно до ст.ст. 1, 12, 21 ГПК України
господарським судам України
підвідомчі господарські спори, в яких
сторони мають статус юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин, провадження у
справі в частині спрямованих до
відповідача-2 позовних вимог підлягає
припиненню на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК
України.

Позовні вимоги про стягнення 119 235,48 грн.
заборгованості з оплати товару, 1597,43
грн. річних (3%), 13 235,14 грн. втрат від
інфляції та 9960,27 грн. пені підлягають
задоволенню у повному обсязі за
рахунок відповідача-1: зазначені суми
заборгованості, річних, втрат від
інфляції та пені мають бути стягнуті з
відповідача-1.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів, покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Оскільки
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі, судовий збір повністю, у сумі 2
880,57 грн., має бути покладений на
відповідача-1.

Відповідно до ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право, зокрема, відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

За загальним правилом (згідно із ст. 121
ГПК України) відстрочка або розстрочка
виконання рішення може бути надана
відповідачу за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
зроблять його неможливим, у виняткових
випадках залежно від обставин справи.

Згідно ч. 2 ст. 4 3 ГПК України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідачем-1 не надано суду жодних
доказів на підтвердження тяжкого
фінансового стану відповідача-1.

При цьому, суд зазначає про те, що
власне, тяжкий фінансовий стан
відповідача-1 (або іншого суб'єкта
господарювання) не є достатньою
підставою для надання розстрочки
виконання судового рішення. А
відповідачем-1 не надано суду доказів
існування (наявності) обставин
відносно відповідача-1, які за законом
можуть бути підставами для надання
відповідачеві-1 розстрочки виконання
даного судового рішення. У зв'язку із
цим клопотання відповідача-1 про
розстрочку виконання рішення суду
не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82-85 ГПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

1. Припинити провадження у справі в
частині позовних вимог, які спрямовані
до Філії "Цюрупинська дорожня
експлуатаційна дільниця" Дочірнього
підприємства "Херсонський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державної акціонерної компанії
"Автомобільні дороги України".

2. Позовні вимоги, які спрямовані до
Дочірнього підприємства "Херсонський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державної акціонерної
компанії "Автомобільні дороги України",
задовольнити.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства
"Херсонський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державної
акціонерної компанії "Автомобільні
дороги України" (місцезнаходження: 73036,
Херсонська обл., м. Херсон, вул.
Поповича, буд.23; ідентифікаційний код
юридичної особи 31918234; р/р396 в філії
АТ "Укрексімбанк", МФО 352639) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-комерційна фірма
"Електронтехсервіс ЛТД"
(місцезнаходження: 52201,
Дніпропетровська обл., м. Жовті Води,
вул.50-річчя Комсомолу, буд.6;
ідентифікаційний код юридичної особи
04947995; р/р6 в АТ "Райффайзен Банк
Аваль", МФО 380805) 119 235 (сто дев'ятнадцять
тисяч двісті тридцять п'ять) грн. 48 коп.
заборгованості з оплати товару, 13 235
(тринадцять тисяч двісті тридцять
п'ять) грн. 14 коп. втрат від інфляції, 1 597
(одна тисяча п'ятсот дев'яноста сім) грн.
43 коп. в якості річних (3%), 9 960
(десять тисяч дев'ятсот шістдесят) грн.
27 коп. пені та 2880 (дві тисячі вісімсот
вісімдесят) грн. 57 коп. компенсації по
сплаті судового збору.

4. Відмовити у задоволенні клопотання
Дочірнього підприємства "Херсонський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державної акціонерної
компанії "Автомобільні дороги України"
про надання розстрочки виконання
даного рішення суду.

5. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено
29.10.2014р.

Суддя
К.В. Соловйов