ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 рокуСправа № 912/2562/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Змеула О.А.
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничого
підприємства "Трансфер";

до відповідача 1: Головного управління
житлово-комунального господарства
Кіровоградської міської ради;

до відповідача 2: Кіровоградської
міської ради;

про стягнення 27067,00 грн,

представники сторін:

від позивача - Рєзнік Т.М., довіреність
№ 32/359 від 05.08.14;

від відповідача 1 - Шершнюк А.А.,
довіреність № 2232/01-01-06 від 15.10.14;

від відповідача 2 - Бардиш Є.М.,
довіреність № 823-мр/з від 05.05.14.

Товариство з обмеженою
відповідальністю виробниче
підприємство "Трансфер" (далі - позивач,
ТОВ ВП "Трансфер") звернулося до
Господарського суду Кіровоградської
області (далі - господарський суд) з
позовною заявою від 03.08.2014 про
стягнення з Головного управління
житлово-комунального господарства
Кіровоградської міської ради (далі -
відповідач 1, Головне управління
житлово-комунального господарства)
суми 27067,00 грн інфляційних втрат та
трьох процентів річних у зв'язку з
простроченням виконання наказу
Господарського суду Кіровоградської
області № 15/202 від 16.08.2006.

Ухвалою господарського суду від 05.08.2014
позовну заяву прийнято та порушено
провадження в справі, розгляд якої
призначено в засіданні на 16.09.2014, від
сторін витребувано необхідні для
розгляду справи документи; ухвала
надіслана сторонам.

Ухвалою господарського суду від 16.09.14
до участі в справі залучено
Кіровоградську міську раду як іншого
відповідача.

Головне управління
житлово-комунального господарства
подало відзив на позовну заяву, яким
позовні вимоги відхилено повністю, а
також подало клопотання про
застосування строку позовної давності.

Кіровоградська міська рада надала
відзив на позовну заяву, яким позовні
вимоги відхилила у повному обсязі.

У засіданні оголошувалася перерва з
16.10.14 до 28.10.14.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані сторонами докази,
господарський суд дійшов до висновку
про те, що позов задоволенню не
підлягає з огляду на наступні
обставини справи та приписи
законодавства.

Рішенням Господарського суду
Кіровоградської області від 02.12.02 у
справі № 13/266 за позовом ТОВ ВП
"Трансфер" до Головного управління
житлово-комунального господарства про
стягнення 72380 грн позовні вимоги
задоволено; з відповідача 1 на користь
позивача стягнуто 50319 грн боргу, 744 грн 3
% річних, 21317 грн збитків та судові
витрати.

На виконання рішення у справі №13/266, яке
набрало законної сили, господарським
судом 12.12.2002 видано наказ.

Зазначеним рішенням господарського
суду встановлено обставини, які не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини, що передбачено нормою ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України.

Отже, вищезазначеним рішенням
встановлено наступні обставини.

Між сторонами укладено договір підряду
від 20.04.1999 предметом якого є виконання
робіт по капітальному ремонту
житлового фонду, а 17.05.2000 сторони
підписали доповнення до цього
договору, за умовами якого позивач
доручив, а відповідач зобов'язався
виконати роботи по капітальному
ремонту покрівель житлових будинків по
вул. Дзержинського, 71, вул. Кірова, 29,
проспект Правди, 2в, вул. Пляжева, 1.

Відповідно до умов договору та
додаткової угоди підрядчик виконав для
замовника з його матеріалів роботи по
ремонту покрівлі житлового будинку по
вул. Кірова, 29 на суму 44755 грн.

Як передбачено п. 4 доповнення до
договору, замовник проводить оплату
виконаних робіт щомісячно згідно актів
КБ-2А та розрахунків фактичних затрат. У
порушення договірних зобов'язань
відповідач не розрахувався за виконані
роботи.

Окрім цього, позивачем було здійснено
роботи по ремонту покрівлі (житлового
будинку власними засобами по проспекту
Правди на суму 5564 грн. Всього виконано
робіт на суму 50319 грн.

Заявлені вимоги в сумі 744 грн суд
розцінив як 3 % річних і вони підлягають
стягненню на користь позивача в межах
заявленого 6 місячного терміну.

Рішення господарського суду від 02.12.02
по справі № 13/266 не скасовано і не
змінило обов'язок відповідача
розрахуватись з позивачем за вказаним
договором підряду.

Відповідач частково виконав рішення
суду від 02.12.02 по справі № 13/266,
сплативши 21.06.05 лише 13500 грн, у зв'язку з
чим позивач знову звернувся до
господарського суду з позовом про
стягнення інфляційних втрат і трьох
процентів річних з простроченої суми
заборгованості за договором підряду.

Рішенням господарського суду від 13.07.2006
у справі № 15/202 стягнуто з Головного
управління житлово-комунального
господарства на користь ТОВ ВП
"Трансфер" - 19025 грн 64 коп. інфляційних
втрат за період з 01.07.02 по 01.04.05, - 3634 грн
40 коп. 3 % річних за період з 03.12.02 по 01.05.05,
а також 176 грн 23 коп. сплаченого
державного мита та 37 грн витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

На виконання рішення у справі № 15/202
господарським судом 16.08.2006 видано
наказ.

У даній справі № 912/2562/14 предметом спору
є сума 23769 грн інфляційних втрат та сума
3297,51 грн трьох процентів річних,
нарахованих у зв'язку з простроченням
виконання наказу Господарського суду
Кіровоградської області № 15/202 від
16.08.2006 про стягнення з ТОВ ВП "Трансфер"
суми 22873,27 грн інфляційних втрат, трьох
процентів річних та витрат на державне
мито, інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
наказ господарського суду від 16.08.2006 у
справі № 15/202 перебував на виконанні у
Ленінському відділі ДВС.

22.08.2011 Ленінський відділ ДВС виконав
наказ № 15/202, стягнувши з Головного
управління житлово-комунального
господарства борг у сумі 22873,27 грн.

Факт надходження 22.08.2011 на рахунок ТОВ
ВП "Трансфер" суми 22873,27 грн боргу
Головного управління
житлово-комунального господарства за
наказом господарського суду № 15/202 від
16.08.2006 засвідчено банківською випискою
з особового рахунку ТОВ ВП "Трансфер",
ця сума була перерахована Ленінським
ВДВС Кіровоградського МУЮ.

Інфляційні втрати та 3 % річних
позивачем обраховано у цій справі на
підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України.

Як вбачається з розрахунку позовних
вимог, інфляційні втрати від суми 22873,27
грн боргу позивачем обчислено за
період з вересня 2006 року по червень 2011
року включно.

Три проценти річних від простроченої
суми позивачем обраховано за період з
16.08.2006 по 21.06.2011, у тому числі 122 дні у 2006
р., 4 роки по 365 днів (2007 - 2010 рр.) та 172 дні у
2011 році.

Головне управління
житлово-комунального господарства
подало клопотання про застосування
строку позовної давності тривалістю в
три роки, встановленого ст. 257 ЦК
України.

Господарським судом враховуються
правомірні та підставні заперечення
відповідачів, зокрема Головного
управління житлово-комунального
господарства, який зазначив, що:

станом на 16 серпня 2006 р. у позивача не
було претензій щодо стягнення суми
основного боргу по укладеним договорам
на капітальний ремонт покрівель
житлових будівель по вул.
Дзержинського, 71, вул. Кірова, 29, вул.
Пляжева, 1 проспект Правди, 2в, тобто,
сума основного боргу по укладеним
договорам вже була погашена;

позивач, реалізував своє право на
стягнення інфляційних втрат та 3 %
річних, подавши відповідний позов, який
був задоволений. У свою чергу,
відповідач (боржник), 22.08.2011 сплативши 22
873,27 грн виконав судовий наказ № 15/202 від
16.08.2006;

у позивача відсутні правові підстави
для застосування до правовідносин щодо
стягнення інфляційних витрат та 3 %
річних у цій справі положень статті 625
ЦК України;

відповідно до підпункту 3.3. пункту 3
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№ 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", на суму
інфляційних нарахувань не
нараховуються проценти. При цьому,
нарахування інфляційних втрат та 3%
річних на присуджені судом до
стягнення суми інфляційних втрат і 3%
річних не передбачено частиною 2 статті
625 ЦК України. Тобто нарахування
інфляційних витрат та 3 % річних на суму
попередньо стягнутих з відповідача за
рішенням суду інфляційних втрат та 3 %
річних суперечить приписам частини 2
статті 625 ЦК України, якими передбачено
можливість застосування індексу
інфляції та нарахування 3% річних
тільки на суму заборгованості.

Господарським судом доводи позивача
про можливість нарахування
інфляційних втрат та 3% річних на суму
попередньо стягнутих за рішенням суду
інфляційних втрат та 3% річних
відхиляються як безпідставні, оскільки
приписи частини 2 статті 625 ЦК України
поширюються виключно на
правовідносини з прострочення
виконання грошового зобов'язання. У
даному випадку грошове зобов'язання
відповідача 1 виникло на підставі
договору підряду, тому інфляційні
втрати та проценти річних можуть
нараховуватися виключно на суму
основного боргу, у т.ч. яка була
стягнена за рішенням суду;

Окрім того, відповідача 1 посилається
на сплив строку позовної давності у 3
роки, у межах якого позивач міг
звернутися з вимогою про стягнення
інфляційних втрат та 3 % річних,
оскільки право на пред'явлення вимоги у
позивача виникло з дати набрання
законної сили наказу господарського
суду від 16.08.2006 № 15/202, а саме з 09.08.2006.

У ході розгляду спору необхідно також
виходити з того, що згідно з ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За приписами ст. 266 ЦК України, зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно з нормами частин 3 і 4 ст. 267 ЦК
України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення; сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

У даному випадку позовні вимоги про
стягнення інфляційних втрат
обраховані по червень 2011р., а три
проценти річних - по 21.06.2011, а позов
подано до господарського суду 03.08.2014,
тобто після спливу строку загальної
позовної давності тривалістю в три
роки.

На підставі заяви відповідача 1,
зробленою до винесення рішення,
господарським судом застосовується у
спорі позовна давність тривалістю в
три роки.

Таким чином, у задоволенні позову слід
відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ГПК України витрати на
судовий збір покладаються на позивача,
оскільки в задоволенні позову
відмовлено повністю.

У засіданні оголошувалася вступна та
резолютивна частини рішення.

Керуючись статтями 44, 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРIШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
Господарський суд Кіровоградської
області протягом десяти днів з дня
підписання повного рішення,
оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України.

Повне рішення складено 03.11.14

Суддя
О.А. Змеул