ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2014 р.
Справа № 923/1317/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Чернявського В.В. при
секретарі Борхаленко О.А., за участю
представників учасників процесу:

від позивача: Купріненка С.О.

від відповідача: Гіліна Є.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Арсенал
Страхування", м.Київ

до Спільного українсько-чеського
підприємства "ВЕВСО" у формі товариства
з обмеженою відповідальністю, м. Нова
Каховка Херсонської області

про стягнення 297503грн. 60коп.

Описова частина рішення.

Про обставини справи зазначено в
ухвалі суду від 25.09.2014р., якою розгляд
справи відкладався.

У судовому засіданні 14.10.2014р.
оголошувалась перерва до 10год. 00хв.
30.10.2014р., а в засіданні 30.10.2014р. - до 11год.
00хв. 10.11.2014р.

Провадження у справі порушено за
позовом про стягнення 250тис.грн. на
повернення фінансової допомоги,
29474,15грн. на відшкодування втрат від
інфляції, 4479,45грн. в якості 3% річних,
13550грн. у якості процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Вимоги обґрунтовано твердженням про
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за договором
безвідсоткової поворотної фінансової
допомоги № 02/240113-ФП від 24.01.2013р.

Представник відповідача заперечує
проти позовних вимог, заявлених з цих
підстав, стверджуючи, що директором
Спільного українсько-чеського
підприємства "ВЕВСО" у формі товариства
з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3
договір № 02/240113-ФП підписано з
перевищенням повноважень. Поряд з цими
твердженнями представник повідомив, що
зі слів ОСОБА_3, який вже не працює
директором підприємства, слідує, що
останній не ставив свого підпису на
договорі.

Перерва у судовому засіданні 14.10.2014р.
оголошувалась за клопотанням
представника відповідача для надання
йому додаткового часу для підготовки
відзиву на позовну заяву після
відхилення судом у засіданні 14.10.2014р.
клопотання відповідача про зупинення
провадження у справі до закінчення
провадження у іншій справі - № 668/13975/14-ц,
що знаходиться у провадженні
Суворовського районного суду
м.Херсона. Такий відзив від відповідача
до суду після перерви у справі не
надійшов, про відношення відповідача
до позовних вимог відомо з пояснень
представника відповідача, які
надавались під час судових засідань, та
з наданих у справі відповідачем копій
двох позовних вимог, якими ним
ініціювались провадження щодо
визнання недійсним договору 02/240113-ФП
від 24.01.2013р.

Як зазначено, судом 14.10.2014р. відхилено
клопотання відповідача про зупинення
провадження у справі. За цим
клопотанням відповідач просив
зупинити провадження до закінчення
іншої судової справи - № 668/13975/14-ц, яка
порушена 10.10.2014р. Суворовським районним
судом м.Херсона за позовом СП ТОВ
"ВЕВСО" до ОСОБА_4, ПрАТ "Страхова
компанія "Арсенал Страхування" про
визнання недійсним договору № 02/240113-ФП
від 24.01.2013р. та стягнення збитків. За цим
позовом зазначено, що директор СП ТОВ
"ВЕВСО" уклав договір № 02/240113-ФП з
порушенням обмеження за статутом та
трудовим контрактом, за якими не міг
укладати договори на суму 100тис.грн. і
більше без рішення загальних зборів
учасників, а такого рішення щодо
договору з ПрАТ "Страхова компанія
"Арсенал Страхування" не приймалося.

Відповідно до ст.79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
цієї справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Такої неможливості для розгляду справи
№ 923/1317/14 у зв'язку з розглядом названої
справи № 668/13975/14-ц об'єктивно не існує,
оскільки до предмету дослідження за
позовом про стягнення боргу
відноситься вирішення питання про
підставність виникнення зобов'язань
(чи відсутність підстав для виникнення
таких зобов'язань) зі сплати коштів на
заявлених підставах у особи, до якої
заявлено вимоги.

Відтак, щодо названого клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі судом не встановлено
достатніх підстав для такого
зупинення, тому й відмовлено в
задоволенні клопотання у судовому
засіданні 14.10.2014р.

В судовому засіданні 30.10.2014р.
представник відповідача повідомив про
заявлення 30.11.2013р. ще одного позову про
визнання недійсним договору № 02/240113-ФП.
Цей позов заявлено до господарського
суду, станом на час судового засідання
30.10.2014р. у справі № 923/1317/14 позов ще не
було розподілено певному судді,
відповідно, провадження за ним ще не
було порушено. Представник відповідача
у судовому засіданні 30.10.2014р. заявив
клопотання про відкладення розгляду
справи з метою дочекатися ухвали про
порушення провадження у справі за
названим позовом. З цією метою судом
оголошувалась перерва до 11год. 00хв.
10.11.2014р.

У судовому засіданні 10.11.2014р.
представник відповідача повідомив, що
за позовом Спільного
українсько-чеського підприємства у
формі ТОВ "ВЕВСО" до ПрАТ "Страхова
компанія "Арсенал Страхування" про
визнання недійсним договору № 02/240113-ФП
від 24.01.2013р. господарським судом
Херсонської області порушено справу №
923/1645/14, розгляд якої призначено на
20.11.2014р., заявив клопотання про
зупинення провадження № 923/1317/14 до
закінчення провадження у названій
справі № 923/1645/14.

Представник позивача заперечував
проти цього клопотання відповідача про
зупинення провадження у справі.

Судом відхилено це клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі також у зв'язку з відсутністю
передбаченої ст.79 ГПК України
неможливості розгляду справи № 923/1317/14
у зв'язку з провадженням у зазначеній
справі № 923/1645/14.

Відповідачем заявлено клопотання про
призначення комплексної
почеркознавчої та
техніко-криміналістичної експертизи
підпису та відбитку кліше з написом
"Спільне українсько-чеське
підприємство "ВЕВСО" у формі товариства
з обмеженою відповідальністю, які
розташовані на договорі № 02/240113-ФП від
24.01.2013р. про надання безвідсоткової
поворотної фінансової допомоги в р.6
"Реквізити сторін", "Позичальник" в
графі "Директор" зліва від напису
"ОСОБА_3."

Відповідач запропонував такі питання
експерту:

- чи виконано підпис ОСОБА_3?

- чи нанесено відбиток печатки з
використанням кліше, зразки яких
надаються на дослідження?

Клопотання мотивоване твердженням про
те, що проведеною на Спільному
українсько-чеському підприємстві
"ВЕВСО" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю службовою перевіркою
встановлено, що на договорі № 02/240113-ФП
міститься підпис не директора, а іншої
особи.

Доказів на обґрунтування клопотання,
матеріалів стверджуваної службової
перевірки відповідач в обґрунтування
клопотання не надавав.

Представник позивача заперечував
проти клопотання про експертизу.

Суд відхилив клопотання відповідача
про призначення експертизи з таких
міркувань.

Відповідно до ст.41 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає
експертизу.

Відтак, у випадку коли справа може бути
об'єктивно вирішена і без експертизи,
така експертиза не призначається.

Ця справа може бути об'єктивно вирішена
і без запропонованої відповідачем
експертизи, докази зазначених у
клопотанні підстав для експертизи
відповідач не надав, тому підстав для
призначення експертизи за ст.41 ГПК
України нема.

С у д в с т а н о в и в:

24.01.2013р. між ПрАТ "Страхова компанія
"Арсенал Страхування" та Спільним
українсько-чеським підприємством
"ВЕВСО" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю укладено договір про
надання безвідсоткової фінансової
допомоги № 02/240113-ФП.

За предметом цього договору (копія на
а.с.8,9) ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал
Страхування" зобов'язалось надати
Спільному українсько-чеському
підприємству "ВЕВСО" у формі товариства
з обмеженою відповідальністю
безвідсоткову поворотну фінансову
допомогу в сумі 250тис.грн. строком на
один рік з дати надходження коштів на
рахунок, а Спільне українсько-чеське
підприємство "ВЕВСО" у формі товариства
з обмеженою відповідальністю
зобов'язалось повернути фінансову
допомогу в цей строк.

Платіжним дорученням № 24 від 24.01.2013р.
(а.с.10), тобто датою договору, ПрАТ
"Страхова компанія "Арсенал
Страхування" перерахувало Спільному
українсько-чеському підприємству
"ВЕВСО" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю 250тис.грн. з
призначенням платежу: "надання
безвідсоткової поворотної фінансової
допомоги зг. дог. № 02/240113-ФП від 24.01.2013р.,
без ПДВ".

З огляду на правила перебігу строків у
цивільному законодавстві названий
річний строк на повернення коштів
розпочався 25.01.2013р., закінчився 24.01.2014р.

Позовну заяву подано до суду 08.09.2014р. за
вх. № 1350.

За позовною заявою позивачем заявлено
до стягнення в якості боргу 250тис.грн., а
також до ціни позову включено 29474,15грн.
на відшкодування втрат у зв'язку з
інфляцією, 4479,45грн. в якості 3% річних,
13550грн. в якості процентів за
користування чужими коштами.

Згідно зі ст.526, 625 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином, зокрема, відповідно до
умов договору, вимог законодавства;
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, має на вимогу
кредитора сплатити борг з втратами від
інфляції за весь період прострочки та
трьома відсотками річних за такий же
період прострочки, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Судом не встановлено, щоб законом або
договором був передбачений інший
розмір відсотків річних, ніж зазначені
у ст.625 ЦК України 3%.

Відповідач не надав доказів сплати
заявлених 250тис.грн. на повернення
фінансової допомоги, позивач стверджує
про неотримання цих коштів.

Судом перевірені наведені позивачем
розрахунки заявлених до стягнення
втрат у зв'язку з інфляцією та 3% річних
за ст.625 ЦК України.

Розрахунок 3% річних вчинено вірно,
розрахунок втрат від інфляції не
перевищує нормативного за вказаний
позивачем період.

Викладені встановлені судом обставини
та наведені норми є підставами для
задоволення позовних вимог щодо
стягнення 250тис.грн боргу, 29474,15грн. на
відшкодування втрат у зв'язку з
інфляцією, 4479,45грн. в якості відсотків
річних.

Достатніх підстав для стягнення 13550грн.
в якості процентів за користування
чужими коштами в розмірі облікової
ставки Національного банку України за
позовом нема.

Позивач запропонував такі
обґрунтування вимог про стягнення
13550грн.: "Відповідно до ч.2 ст.1214 ЦК
України у разі безпідставного
одержання чи збереження грошей
нараховуються проценти за
користування ними (ст.536 ЦК України).

Згідно із ст.536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

У випадку, коли договором та законом за
користування чужими грошовими коштами
на період прострочення виконання
грошового зобов'язання розмір
процентів не встановлений, відповідно
до ч.1 ст.8 ЦК України: за аналогією
повинна застосовуватись ч.1 ст.1048 ЦК
України, згідно з якою, якщо договором
не встановлено розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки НБ України".

Як вже зазначено, за назвою і предметом,
сторони договору передбачили,
обумовили безвідсотковість поворотної
допомоги. Тобто розмір відсотків за
договором становить 0%.

Відповідно до запропонованої
позивачем до застосування ст.536 ЦК
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором; розмір
процентів за користування чужими
коштами встановлюється договором,
законом або іншим актом цивільного
законодавства.

Оскільки сторони обумовили
безвідсотковість поворотної
фінансової допомоги (тобто %), то
підстав для стягнення відсотків у
розмірі облікової ставки
Національного банку України за
користування чужими коштами поряд зі
стягненням сум в якості 3% річних за
ст.625 ЦК України та сум на відшкодування
втрат у зв'язку з інфляцією за позовом
нема.

Позов задовольняється на 95,45% ((250000грн. +
29474,15грн. + 4479,45грн.) : 297503,60грн.).

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати у справі розподіляються
пропорційно задоволеним вимогам.

До судових витрат у справі відноситься
судовий збір.

95,45% судового збору у справі (а це
дорівнює 2% від суми, що підлягає
стягненню за результатами провадження)
відноситься на відповідача, решта - на
позивача. Відповідач має відшкодувати
позивачеві 95,45% витрат зі сплати
судового збору, вчинених останнім при
заявленні позову за платіжним
дорученням № 19714 від 01.09.2014р.

У задоволенні заяви позивача про
забезпечення позову № 8/к від
03.09.2014р. слід відмовити у зв'язку з
наступним.

Ця заява (а.с.15) мотивована наступним: у
добровільному порядку врегулювати
спір з боржником кредитору не вдалося
(претензія залишена без відповіді),
боржник знаходиться в скрутному
матеріальному становищі та не бажає
повертати борг, боржник намагатиметься
відчужити належне йому майно та зняти
кошти зі свого розрахункового рахунку,
що зробить неможливим виконання
рішення суду, ціна позову значна,
позивач може отримати збитки внаслідок
неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Це правило
поширюється і на заяви про
забезпечення позову: заявник має
довести підстави для забезпечення
позову.

Відповідно до ст.66 ГПК України
забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Стверджуючи про те, що невжиття заходів
до забезпечення позову (накладення
арешту на все майно та грошові кошти в
межах заявлених позовних вимог)
зробить неможливим виконання рішення
суду, позивач доказів цього твердження
не вказав та не надав. Тому заява про
забезпечення позову вважається
недоведеною заявником і не може бути за
цією ознакою (недоведеності)
задоволена судом. Судовий збір за
заявою про забезпечення позову, у якій
відмовлено, покладається на заявника -
позивача.

Заперечення відповідача проти
позовних вимог не спростовують тієї
частини вимог, яка задовольняється
судом у зв'язку з наступним.

Позивач одночасно стверджує,

а) що його директор, підписавши договір,
не отримував необхідного за статутом
рішення загальних зборів учасників на
повноваження щодо укладення договору
на суму, що перевищує 100000грн.;

б) що директор Спільного
українсько-чеського підприємства
"ВЕВСО" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю договір не
підписував.

Ці твердження є непослідовними,
суперечливими стосовно тези про те,
підписував чи ні директор договір.

Позивач, заперечуючи твердження
відповідача про недійсність договору
за ознакою підписання його директором
з перевищенням повноважень, у
письмових поясненнях на адресу суду
(вх. № 11549/14 від 28.10.2014р., а.с.55-57) зазначив,
що відповідач схвалив правочин,
прийнявши грошові кошти з визначеним
позивачем призначенням платежу, та
користуючись ними протягом майже двох
років. Також позивач у цих письмових
поясненнях зазначив наступне: "...саме
лише порушення обов'язку особи не
перевищувати своїх повноважень не є
підставою для визнання недійсним
правочину, що випливає з ч.3 ст. 92 ЦК
України та ст.241 ЦК України.

Відповідно до абзацу другого частини
третьої статті 92 ЦК України у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа (в даному випадку ТОВ
"ВЕВСО") доведе, що третя особа знала чи
за всіма обставинами не могла не знати
про такі обмеження.

Така правова позиція ПрАТ "СК "Арсенал
Страхування" співпадає з правовою
позицією викладеною в Постанові
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" від 29.05.2013р. № 11.

В п.3.3 Постанови Пленуму вказано, що
позов про визнання недійсним
відповідного правочину може бути
задоволений у разі доведеності
юридичною особою (позивачем) у суді
тієї обставини, що її контрагент знав
або повинен був знати про наявні
обмеження повноважень представника
цієї юридичної особи, але, незважаючи
на це, вчинив з ним оспорюваний
правочин (що не отримав наступного
схвалення особи, яку представляють). У
зв'язку з наведеним слід виходити з
того, що контрагент юридичної особи
знає (або повинен знати) про обмеження
повноважень цієї особи, якщо:

- такі обмеження передбачені законом
(наприклад, абз.2 ч.2 ст.98 ЦК України);

- про відповідні обмеження було вміщено
відомості у відкритому доступі на
офіційному веб-сайті розпорядника
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців.

ПрАТ "СК "Арсенал Страхування"
перевірило прізвище осіб
уповноважених представляти юридичну
особу у правовідносинах з третіми
особами та обмеження в їх
повноваженнях, взявши витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців станом на
дату укладення договору 24.01.2013 року.

Відповідно до витягу, ОСОБА_4 01.06.2012р.
обраний керівником ТОВ "ВЕВСО",
обмеження повноважень - відсутні.

Тобто, будь-які відомості, щодо
обмежень повноваження керівника в ЄДР
станом на час договору відсутній".

У п.7.2 статуту Спільного
українсько-чеського підприємства
"ВЕВСО" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю, затвердженого
протоколом загальних зборів СП ТОВ
"ВЕВСО" 19.08.2013р. № 68, зазначено такі
обмеження повноважень директора
Спільного українсько-чеського
підприємства "ВЕВСО" у формі товариства
з обмеженою відповідальністю:

- укладає угоди, правочини, договори від
імені товариства на суму до 100000грн. без
попереднього рішення загальних зборів
учасників, а на суму 100000грн. і більше -
тільки після прийняття відповідного
рішення загальними зборами учасників
товариства;

- вчиняє від імені товариства юридично
значимі дії, в тому числі процесуальні
дії в судах на суму до 100000грн. без
попереднього рішення загальних зборі в
учасників, а на суму 100000грн. і більше -
тільки після прийняття відповідного
рішення загальними зборами учасників
товариства".

Дійсно, відповідно до ч.3 ст.92 ЦК України
у відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Відповідач не надав доказів,
відповідно, не довів, що така третя
особа (у спірних відносинах - це
позивач) знала чи за всіма обставинами
не могла не знати про названі у п.7.2
статуту зазначені обмеження
повноважень директора підприємства
відповідача щодо представництва
юридичної особи.

Більш того відповідач не надав доказів
того, що такі ж обмеження як у п.7.2
статуту від 19.08.2013р. існували і станом
до дати цього статуту, а саме, під час
укладення договору раніше - 24.01.2013р.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав доказів наявності
стверджуваних обмежень повноважень
директора станом на 24.01.2013р. - дату
укладення договору, а за наданим
позивачем витягом з ЄДР юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців станом
на 24.01.2013р. (копія на а.с.50-52) таких
обмежень у директора Спільного
українсько-чеського підприємства
"ВЕВСО" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю ОСОБА_3 не наведено.

З огляду на наведений зміст ч.3 ст.92 ЦК
України, з яким кореспондується зміст
ст.18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", зазначені
твердження учасників та встановлені
судом обставини, слід дійти висновку
про те, що відповідачем не доведено як
існування станом на 24.01.2013р.
стверджуваних ним обмежень
повноважень директора, так і
твердження про те, що про такі
обмеження знав чи не міг не знати
позивач.

Справа розглядалась у чотирьох судових
засіданнях, в трьох з яких приймав
участь представник відповідача, але
при реалізації відповідачем
повноважень за названою ст.33 ГПК
України відповідачем не надавались
докази стверджуваних обмежень
директора, які б об'єктивно існували на
час укладення договору.

На наявній у справі копії договору
(а.с.8,9) значиться про його підписання
директором Спільного
українсько-чеського підприємства
"ВЕВСО" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю ОСОБА_3

Договір виконано ПрАТ "Страхова
компанія "Арсенал Страхування" щодо
обов'язку про надання 250тис.грн., ці
кошти прийнято Спільним
українсько-чеським підприємством
"ВЕВСО" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю від ПрАТ "Страхова
компанія "Арсенал Страхування" з
названим призначенням платежу, не
повернуто станом до заявлення позову (а
це 08.09.2014р.) та станом на час провадження
у справі - по 10.11.2014р., тобто кошти
знаходяться у відповідача 1 рік 9
місяців 18 днів та не повертаються як
безпідставно отримане майно - про таку
безпідставність стверджує, але її не
довів відповідач.

Керуючись ст.82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути зі Спільного
українсько-чеського підприємства
"ВЕВСО" у формі товариства з обмеженою
відповідальністю, м.Нова Каховка
Херсонської області на користь
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Арсенал
Страхування", м. Київ 250 тис.грн. боргу,
29474грн. 15коп. на відшкодування втрат у
зв'язку з інфляцією, 4479грн. 45коп. в
якості 3% річних, 5679грн. 07коп. на
відшкодування витрат зі сплати
судового збору.

Відмовити в решті вимог.

Відмовити в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

Повне рішення складено

12.11.2014р.

Суддя
В.В. Чернявський