м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "ГУДВІЛ"
до: товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна
про: стягнення 132 143,90 грн.
Суддя Шкурдова Л.М.
Представники сторін:
від позивача: Петришина А.М. за дов.
№ 29/09/14 від 29.09.2014;
від відповідача: не з'явився.
СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ГУДВІЛ" звернулося з
позовною заявою до господарського суду
міста Києва про стягнення з товариства
з обмеженою відповідальністю
"Будівельна корпорація "Київ" 132 143,90
грн., з яких 109 694,60 грн. - сума основного
боргу, 8 535,66 грн. - пеня, 13 913,64 грн. -
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що ним на підставі укладеного
з відповідачем Договору №43-13 від
22.07.2013р., передано відповідачу товар,
який відповідач в повному обсязі не
оплатив, внаслідок чого у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість в розмірі 109 694,60 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.09.2014р. порушено провадження
до розгляду на 22.10.14р.
В судовому засіданні 22.10.14р.
представником позивача надано
пояснення по справі.
Представником позивача подано заяву
про зменшення розміру позовних вимог, в
якій позивач просив суд стягнути з
відповідача 89 694,60 грн. - основного
боргу, 8 535,66 грн. - пені, 13 913,64 грн. -
Відповідно до ч. 4 ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин, заява представника
позивача про зменшення розміру
позовних вимог прийнята господарським
судом міста Києва.

Враховуючи наявність доказів
належного повідомлення відповідача
про час і місце проведення судового
засідання, відсутність доказів
неможливості прибуття в судове
засідання представника відповідача,
достатність матеріалів для прийняття
рішення по суті, суд, відповідно до
приписів ст.75 Господарського
процесуального кодексу України,
розглядає справу за відсутності
представника відповідача за наявними
в справі матеріалами.

У судовому засіданні 22.10.14р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.07.2013р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Гудвіл»
(постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Будівельна корпорація «Київ»
(покупець) укладено Договір №43-13 від
22.07.2013р. (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору
постачальник зобов'язався в порядку та
на умовах, визначених цим Договором,
передати у власність покупця
металопродукцію (товар), а покупець
зобов'язався своєчасно прийняти товар
і здійснити його оплату на умовах
цього Договору.

Згідно з п.2.1. Договору кількість,
асортимент та розгорнута номенклатура
товару, що передається за цим
Договором, зазначається у
Рахунках-фактурах постачальника, які
мають силу Специфікації, або в інших
додатках до цього Договору та
визначаються у видаткових накладних.

Відповідно до п.3.1. Договору загальна
ціна цього Договору складає загальну
вартість переданого товару, яка
зазначена в усіх видаткових накладних.

Згідно з п.3.3. Договору у ціну товару
включені послуги з навантаження товару
на наданий покупцем відкритий
транспортний засіб. У разі замовлення
транспортування товару на будівельний
майданчик покупця транспортом, що
наймає постачальник, вартість
транспортних послуг виставляється
покупцю окремо в рахунку (складається
відповідний акт) або включається у ціну
товару. Факт передачі товару означає
взаємну згоду щодо транспортних
послуг. Транспортні послуги
оплачуються в тому ж порядку, який
встановлений для оплати товару (п.п.3.5.,
3.6. цього Договору).

Згідно з п.3.6. Договору постачальник
вправі відвантажити товар згідно
потреб покупця без отримання
попередньої оплати. При цьому покупець
сплачує вартість отриманого товару (та
доставку) протягом 10-ти календарних
днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п.5.2. Договору товар
вважається переданим постачальником і
прийнятим покупцем з моменту
підписання видаткової накладної або
акту прийому-передачі, з цього моменту
переходить право власності на товар до
покупця та вся пов'язані з ним ризики. З
моменту підписання видаткової
накладної претензії по кількості та
якості не приймаються.

Згідно з п.9.1. Договору цей договір
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами і діє до 31.12.2014
року, а в частині взаєморозрахунків - до
повного розрахунку між сторонами. Якщо
за один місяць до закінчення терміну
дії цього Договору жодна зі сторін не
повідомила іншу сторону про свій намір
припинити дію цього Договору, він
автоматично продовжується на
наступний календарний рік.

Судом встановлено, що позивачем було
поставлено відповідачу товар на суму
377 012,32 грн., що підтверджується
видатковими накладними №9 від
06.12.2013р. на суму 248 424,50 грн., №0 від
06.12.2013р. на суму 126 270,10 грн., №4 від
09.12.2013р. на суму 2 317,72 грн.

Вказані накладні підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками сторін, а тому, з
врахуванням довіреностей №540 від
05.12.2013р., №541 від 05.12.2013р., №547 від 09.12.2013р.
приймаються судом як належні докази, що
підтверджують поставку позивачем
товару на суму 377 012,32 грн.

Також, судом встановлено, що позивачем
було надано відповідачу
транспортно-експедиційна послуги на
суму 600,00 грн. з ПДВ, що підтверджується
підписаним уповноваженими
представниками сторін та скріпленим
печатками сторін Актом надання послуг
№6104 від 09.12.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було виставлено відповідачу
рахунки-фактури №08312 від 05.12.2013р., №08313
від 05.12.2013р., №08364 від 06.12.2013р.

Позивач вказує, що відповідачем було
частково оплачено поставлений
позивачем товар та вартість поставки
товару на суму 287 917,72 грн., а саме:
25.12.2013р. відповідачем сплачено 200 000,00
грн., 26.02.2014р. сплачено 15 000,00 грн.,
13.05.2014р. сплачено 16 575,50 грн., 13.05.14р.
сплачено 33 424,50 грн., 20.06.2013р. сплачено 2
917,72 грн., 16.10.2014р. сплачено 20 000,00 грн.

Таким чином, враховуючи, що позивачем
було поставлено відповідачу товар та
надано послуги по транспортуванню
товару на суму 377 612,32 грн., відповідачем
оплачено 287 917,72 грн., сума
заборгованості відповідача перед
позивачем склала 89 694,60 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та ст. 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено,
що однією з підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договір.

Дослідивши Договір №43-13 від 22.07.2013р.,
укладений сторонами, суд прийшов до
висновку про те, що за своєю правовою
природою вказаний договір є договором
поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з п.3.6. Договору покупець
сплачує вартість отриманого товару (та
доставку) протягом 10-ти календарних
днів з моменту отримання товару.

Оскільки видаткова накладна №9
від 06.12.2013р. на суму 248 424,50 грн.
підписана сторонами 06.12.2013р.,
відповідач повинен був оплатити товар
за вказаною накладною в термін до
17.12.2013р., згідно видаткової накладної
№0 від 06.12.2013р. на суму 126 270,10 грн.
відповідач повинен був оплатити
поставлений позивачем товар в термін
до 17.12.2013р., згідно видаткової накладної
№4 від 09.12.2013р. на суму 2 317,72 грн.
відповідач повинен був оплатити
поставлений товар в термін до 20.12.2013р.,
надані позивачем транспортні послуги
за Актом надання послуг №6104 від
09.12.2013р. відповідач повинен був
оплатити в термін до 20.12.2013р.

Судом встановлено, що зобов'язання по
оплаті поставленого позивачем товару
у термін встановлений п. 3.6. Договору,
відповідачем в повному обсязі не
виконано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що
на виконання умов Договору ним були
повністю проведені розрахунки з
позивачем.

Враховуючи те, що наявність
заборгованості відповідача перед
позивачем за поставлений товар
підтверджується видатковими
накладними та приймаючи до уваги те, що
відповідачем в порядку ст. 4-3 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України не було спростовано наявність
заборгованості та не доведено
припинення зобов'язання будь-яким
передбаченим законом способом в
частині суми боргу, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
заборгованості за поставлений товар у
розмірі 89 694,60 грн.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням
відповідачем грошового зобов'язання за
Договором позивач, просить суд
стягнути з відповідача інфляційні
втрати в розмірі 13 913,64 грн. та пеню в
розмірі 8 535,66 грн.

Згідно частини 1 та 2 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 ст. 612 Цивільного
кодексу України визначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Як визначено частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, позивач має право вимагати сплату
боргу з урахування індексу інфляції, що
є способом захисту його майнового
права та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів.

Позивачем здійснено розрахунок
інфляційних втрат в розмірі 13 913,64 грн.
з суми боргу 109 694,60 грн. за період з
лютого 2014р. по серпень 2014р.

За розрахунком суду розмір інфляційних
втрат з суми боргу за період з лютого
2014р. по серпень 2014р. становить 13 913,64
грн., у зв'язку з чим позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
інфляційних втрат в розмірі 13 913,64 грн.
підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем здійснено
розрахунок пені в розмірі 8 535,66 грн. з
суми боргу 109 694,60 грн. за період з
17.12.2013р. по 19.06.2014р. та з суми боргу 2 917,72
грн. за період з 20.12.2013р. по 19.06.2014р.

Положеннями статті 611 ЦК України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ч.1
ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пеня є
неустойкою, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст.1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових зобов'язань
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6.3. Договору у разі
порушення строків оплати за товар та
строків приймання товару, указаних в
пункті 3.6. цього Договору покупець
сплачує постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

За розрахунком суду, розмір пені з суми
боргу 109 694,60 грн. за період з 17.12.2013р. по
16.06.2014р., в межах шестимісячного стоку
для нарахування пені, склав 8246,63 грн. та
розмір пені з суми боргу 2 917,72 грн. за
період з 20.12.2013р. по 19.06.2014р. склав
220,79 грн. Таким чином, загальний
розмір пені за розрахунком суду склав
8467,42 грн., у зв'язку з чим, позовні вимоги
про стягнення з відповідача 8 535,66 грн.
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 8467,42 грн.

За приписами ст. 49 ГПК України судові
витрати зі справи слід покласти на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна
корпорація "Київ" (03110, м.Київ,
вул.Пироговського, буд.19, корпус 6, офіс
1, ) з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення суду, на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "ГУДВІЛ" (02099, м. Київ,
вул.Зрошувальна, буд.2, )
89 694 (вісімдесят дев'ять тисяч шістсот
дев'яносто чотири) грн. 60 коп. -
основного боргу, 8467 (вісім тисяч
чотириста шістдесят сім) грн. 42 коп. -
пені, 13 913 (тринадцять тисяч дев'ятсот
тринадцять) грн.64 коп. - інфляційних
втрат та 2241 (дві тисячі двісті сорок
одну) грн. 52 коп. - витрат по сплаті
судового збору.

3. У решті позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили
видати відповідний наказ.

Повне рішення складено 27.10.2014.

Суддя
Л.М. Шкурдова