м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 9/293 13.10.14за позовом ОСОБА_1
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лелека-Колор»
про стягнення 65 923,60 грн.
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін, що приймали
участь в судових засіданнях:
від позивача ОСОБА_2 представник
ОСОБА_3 - представник аз
від відповідача Мартиненко А.В. -
представник за довіреністю;
На підставі статті 85
Господарського процесуального кодексу
України в судовому засіданні 13.10.2014
судом оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Господарського
суду м. Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лелека-колор" про
стягнення 65 923, 60 грн., з яких 50 000,00 грн.
вартість частки майна товариства
пропорційна частці учасника
неповерненої частки статутного
капіталу, 595,14 грн. три відсотки річних,
1987, 00 грн. інфляційних збитків за
неналежне виконання відповідачем
грошових зобов'язань, а також просить
суд покласти на відповідача судові
04.05.2012 через відділ канцелярії
Господарського суду міста Києва
позивачем в порядку ст. 22 ГПК України
подано заяву про збільшення позовних
вимог, у відповідності до якої
позивач просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача: 222 620,00
грн. в рахунок оплати вартості частини
майна товариства пропорційно його
частці в статутному капіталі
товариства; 13 341, 46 грн. вартості частки
в статутному капіталі товариства; 13 059,86
грн. трьох відсотків річних; 26 929,19 грн.
інфляційних збитків; 2 350,00 грн. вартості
розміру отриманого товариством
прибутку. Також, позивач просив
стягнути з відповідача 5636,38 грн.
судового збору та 3516, 00 грн. витрат на
проведення судової експертизи.
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 в справі № 9/293 позов
ОСОБА_1 в частині стягнення 222 620, 00 грн.
залишено без розгляду на підставі п. 5 ч.
1 статті 81 Господарського
процесуального кодексу України. В
іншій частині позов задоволено
частково, а саме: присуджено до
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лелека-колор» на
користь ОСОБА_1 2350 (дві тисячі триста
п'ятдесят) грн. 00 коп. основної
заборгованості, 267 (двісті шістдесят
сім) грн. 90 коп. інфляційних збитків, 129
(сто двадцять дев'ять) грн. 02 коп. трьох
відсотків річних, 55 (п'ятдесят п'ять)
грн. 63 коп. судового збору. В іншій
частині позову - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.05.2013 рішення
Господарського суду міста Києва від
07.08.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
від 12.02.2014 рішення Господарського суду
міста Києва від 07.08.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 23.05.2013 в справі
№ 9/293 скасовано в частині залишення без
розгляду позовної вимоги ОСОБА_1 в
частині стягнення 222 620,00 грн. в рахунок
оплати вартості частини майна
товариства пропорційно його частці в
статутному капіталі товариства, справу
в цій частині направлено на новий
розгляд. В решті судові рішення
залишені без змін.

Свою постанову Вищий господарський суд
України мотивував тим, що судами
попередніх інстанцій не було повно та
обєктивно досліджено обставини справи
в частині позовних вимог ОСОБА_1 в
частині стягнення 222 620,00 грн. в рахунок
оплати вартості частини майна
товариства пропорційно його частці в
статутному капіталі товариства, не
надано оцінки поданим доказам, а тому
ухвалені судові рішення по справі в
цій частині не можна вважати законними
та обґрунтованими.

Згідно повторного автоматичного
розподілу справи № 9/293, вказану справу
розподілено для розгляду судді Спичаку
О.М.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.02.2014 суддею Спичаком О.М.
прийнято справу № 9/293 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 21.03.2014.

В судовому засіданні 28.03.2014 судом було
оголошено перерву до 28.03.2014.

Ухвалою суду від 27.03.2014 р. справа № 9/293
прийнята до свого провадження суддею
Спичаком О.М., розгляд справи
призначено на 21.03.2014 р.

19.03.2014 р. через відділ діловодства
Господарського суду м. Києва від
позивача надійшло клопотання про
призначення судової економічної
експертизи з переліком питань, які
необхідно поставити на вирішення
експерту та письмові пояснення по
справі.

У судовому засіданні 21.03.2014 р.
представники позивача підтримали
подане ними через відділ діловодства
клопотання про призначення судової
економічної експертизи та надали зміни
до клопотання про призначення судової
економічної експертизи. Також
представники позивача надали усні
пояснення по справі, відповідно до яких
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 21.03.2014 р. надав усні пояснення
по суті спору, відповідно до яких проти
задоволення позовних вимог заперечив у
повному обсязі.

У судовому засіданні 21.03.2014 р. судом на
підставі статті 77 ГПК України було
оголошено перерву до 28.03.2014 р.

У судовому засіданні 28.03.2014 р.
представники позивача надали усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, відповідно до яких позовні
вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача у даному
судовому засіданні подав відзив на
позовну заяву, а також надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких проти задоволення позовних вимог
заперечив у повному обсязі.

Судом було розглянуте та задоволене
клопотання позивача про призначення
експертизи.

Ухвалами Господарського суду міста
Києва від 28.03.2014 р. було призначено по
даній справі судову економічну
експертизу та на підставі частини 2 ст.
79 ГПК України зупинено провадження по
справі № 9/293 для проведення судової
експертизи та отримання висновку
експерта по даній справі.

29.08.2014 року була проведена судова
експертиза, що підтверджується
висновком експертизи, та 10.09.2014 р.
матеріали справи № 9/293 було повернуто
на адресу Господарського суду міста
Києва.

Відповідно до частини 3 статті 79
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд поновлює
провадження у справі після усунення
обставин, що зумовили його зупинення.

Оскільки Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз була
проведена судова експертиза, що
підтверджується висновком експерта, а
також враховуючи те, що матеріали
справи було повернуто до
Господарського суду міста Києва,
ухвалою суду від 15.09.2014 року
провадження у справі № 9/293 було
поновлено та призначено розгляд справи
на 29.09.2014 року, зобов'язано сторін
ознайомитись з матеріалами справи.

Представник позивача 29.09.2014 року через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва подав письмові
пояснення, а в судовому засіданні
представники позивача надали усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, відповідно до яких позовні
вимоги підтримали та просили суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 29.09.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання справи був
повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача, суд відклав
розгляд справи до 13.10.2014 р.

В судовому засіданні 13.10.2014
представники позивача заявлену вимогу
підтримав у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити. Вимога позивача в
частині стягнення 222 620,00 грн. в рахунок
оплати вартості частини майна
товариства пропорційно його частці в
статутному капіталі товариства
мотивна тим, що при виключенні його зі
складу учасників ТОВ «Лелека-колор»
йому не було виплачено вартість
частини майна товариства, пропорційно
його частці в статутному капіталі
товариства. Нормативно в обґрунтування
заявленої вимоги позивач посилався на
припис ч. 2 статті 148 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 12,54 Закону України «Про
господарські товариства».

Представник відповідача в судовому
засіданні 13.10.2014 проти заявлених вимог
заперечував, просив суд у задоволенні
позову відмовити.

Відповідач у письмовому відзиві на
позов в обґрунтування заперечень
посилався на те, що позивачем всупереч
вимог ст. 52 Закону України «Про
господарські товариства» не було
внесено свій вклад до статутного
капіталу товариства у строк,
встановлений законом,а саме: не пізніше
року після реєстрації товариства.
Статутний капітал товариства було
сформовано у повному обсязі ОСОБА_5 ( в
тому числі і за позивача), що
підтверджується актами приймання -
передачі від 13.02.1998. Крім того,
відповідач наголошував на тому, що
позивачем не подано жодних доказів в
підтвердження дійсної вартості майна
товариства на момент його виключення, а
отже, жодним чином не обґрунтовано
суму, заявлену ним до стягнення - 222 620,00
грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши в судовому засіданні
пояснення присутніх представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Лелека-колор» є господарським
товариством у формі товариства з
обмеженою відповідальністю, а отже
порядок його створення та діяльності
регулюється нормами Цивільного
кодексу України (Глава 8) та Закону
України «Про господарські товариства»,
а також нормами Законів України «Про
підприємництва»та «;Про підприємства в
Україні»(які діяли на момент створення
товариства та на момент включення до
складу його учасників ОСОБА_1).

Як вбачається з матеріалів
реєстраційної справи ТОВ
«Лелека-колор», рішенням Загальних
зборів засновників, оформленим
Протоколом №1 від 12.01.1998, включено
ОСОБА_1 до засновників ТОВ «Лелека» з
часткою в уставному фонді у розмірі 10%.

Згідно Протоколу №2 Загальних зборів
засновників ТОВ «Лелека» від 13.01.1998р.,
прийнято рішення про збільшення
статутного фонду; розподілено частки у
статутному фонді наступним шляхом:
ОСОБА_5 -89%, ОСОБА_6 -1%; ОСОБА_1 -10%;
здійснити перереєстрацію нових
установчих документів. Як вказано у
вищевказаному протоколі ОСОБА_1 вніс
свою частку статутного фонду шляхом
передачі визначеного у протоколі
майна, яке оцінено у розмірі 13268,76 грн.

З наявного в матеріалах справи
Установчого договору про створення та
діяльність Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лелека-колор» б/н
від 06.02.1998р. вбачається, що ним
затверджено розподіл часток між
учасниками товариства аналогічний
Протоколу №2 від 13.01.1998; внески до
статутного капіталу товариства можуть
вноситись грошима, майном (включаючи
майнові права інтелектуальної
власності) або іншим чином згідно з
чинним законодавством України (п. 3.3.);
внесок, який оцінено у гривнях
становить частку учасника в статутному
капіталі товариства (п. 3.3.1.).

24.02.1998 Ленінградською районною
державною адміністрацією м. Києва
зареєстровано Статут ТОВ
«Лелека-Колор», затверджений зборами
учасників протоколом № 1 від 13.01.1998 та
положення якого відповідали
Установчому договору від 06.02.1998.

Отже, судом встановлено, що з 13.01.1998
позивача - ОСОБА_1 було включено до
складу учасників ТОВ «Лелека-Колор», а
24.02.1998 було зареєстровано статут
товариства, відповідно до якого ОСОБА_1
був учасником товариства з часткою у
статутному фонді товариства 10%.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1
було сформовано свій вклад учасника
шляхом передачі у власність товариства
майна, оціненого у протоколі загальних
зборів засновників № 2 від 13.01.1998.

23.01.2008 рішенням загальних зборів
учасників товариство було затверджено
статут ТОВ «Лелека-Колор» в новій
редакції (протокол №3 від 23.01.2008), який
13.02.2008 зареєстрований державним
реєстратором Святошинської районної у
м. Києві державної адміністрації, номер
запису 2005497.

У відповідності до положень п. 6.3.
статуту ТОВ «Лелека-Колор», в редакції
чинній на 06.07.2009, розподіл Статутного
капіталу між Учасниками відбувається
наступним чином:

- ОСОБА_5 -120 073 (сто двадцять тисяч
сімдесят три) грн., 22 коп., що становить
90% статутного капіталу ТОВ
«Лелека-Колор».

- ОСОБА_1 -13 341 (тринадцять тисяч триста
сорок одна) грн., 46 коп., що становить 10%
статутного капіталу ТОВ
«Лелека-Колор».

Згідно наявної в матеріалах справи
копії протоколу загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лелека-колор» №4 від
06.07.2009, загальними зборами учасників
прийнято рішення про виключення зі
складу учасників товариства ОСОБА_1,
вартість частини майна Товариства
пропорційну його частці у статутному
капітал вирішено сплатити йому
відповідно до норм чинного
законодавства (п. 1); частку у статутному
капіталі 10%, що належала ОСОБА_1
реалізувати шляхом передачі її ОСОБА_5
(п. 2).

Факт виключення позивача зі складу
учасників ТОВ «Лелека-Колор» також
підтверджується наявним в матеріалах
справи статутом ТОВ «Лелека-Колор»,
затвердженим загальними зборами
учасників (протокол №4 від 06.07.2009) та
зареєстрованим 08.07.2009 державним
реєстратором Святошинської районної у
м. Києві державної адміністрації, номер
запису 4005497, відповідно до п. 6.4
якого єдиним учасником товариства з
розміром частки 100% є ОСОБА_5.

Відповідно до пункту 4.8 статуту ТОВ
«Лелека-Колор», в редакції чинній на
06.07.2009, при виході учасника із
товариства йому сплачується частина
вартості майна товариства, пропорційна
його частці в статутному капіталі.
Виплата проводиться в строк до 12
місяців з дня виходу.

За твердженням позивача, відповідач в
строк до 06.07.2010 не здійснив виплату
позивачеві його частки як учасника,
якого було виключено з товариства, чим
порушив норми законодавства та права
позивача як учасника товариства, якого
було виключено зі складу учасників
товариства з обмеженою
відповідальністю.

Позивач звертався до відповідача з
заявою про виплату частини вартості
майна товариства, пропорційно його
частці в статутному капіталі, проте,
відповідач виплату не здійснив.

З урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, позивач просив суд
стягнути з відповідача 222 620, 00 грн.
вартості частини майна товариства
пропорційну частці учасника,
розраховану ним згідно даних балансів
товариства станом на 30.06.2009, на 30.09.2009 та
на 31.12.2009.

В свою чергою, ухвалою Господарського
суду міста Києва від 25.10.2011 в справі №
9/293 призначено комплексну судову
експертизу, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз, і на
вирішення якої поставлені питання щодо
дійсної (ринкової) вартості належного
ТОВ «Лелека-колор» майна та розміру
прибутку, отриманого ТОВ
«Лелека-колор» у 2009 році, до моменту
виключення ОСОБА_1 зі складу учасників
товариства, і на як експертом
Київського науково-дослідного
інституту надано відповіді, викладені
у відповідному висновку
судово-економічної експертизи № 12690/11-44
від 28.12.2011, які враховані під час
вирішення спору в справі № 9/293 стосовно
вимог позивача про стягнення вартості
частки в статутному капіталі
товариства та вартості розміру
отриманого товариством прибутку, які є
предметом розгляду під час нового
розгляду справи.

У постанові Вищого господарського суду
України від 12.02.2014 при направленні
справи на новий розгляд в частині
вимоги позивача 222 620, 00 грн. вартості
частини майна товариства пропорційну
частці учасника, надано вказівку
дослідити повно та обєктивно обставини
справи в частині позовних вимог ОСОБА_1
в частині стягнення 222 620,00 грн. в
рахунок оплати вартості частини майна
товариства пропорційно його частці в
статутному капіталі товариства, а
також надати оцінку поданим ним
доказам.

Згідно ч. 1 статті 111-12 Господарського
процесуального кодексу України,
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Так, на виконання вказівок суду
касаційної інстанції, ухвалою
Господарського суду міста Києва від
28.03.2014 в справі № 9/293 було призначено
судову економічну експертизу,
проведення якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз, на вирішення якої
поставлено питання щодо балансової
вартості майна ТОВ «Лелека-колор»
станом на день виключення ОСОБА_7 зі
складу учасників ТОВ «Лелека-колор», а
саме станом на 06.07.2009.

Відповідно висновку експерта
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз за
результатами проведення судової
економічної експертизи від 29.08.2014 №
5556/14-45, експертом надано відповідь про
те, що вартість майна ТОВ
«Лелека-колор» станом на 30.06.2009 - дату
балансу, найближчу до дати виключення
ОСОБА_7 зі складу учасників ТОВ
«Лелека-колор» (06.07.2009), складає 2226,2 тис.
грн.

Також, в мотивувальній частині
висновку експерта Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз за результатами проведення
судової економічної експертизи від
29.08.2014 № 5556/14-45 зазначено, що в
матеріалах справи наявний баланс ТОВ
«Лелека-колор» станом на 30.06.2009. В
балансі наведені наступні показники
(графа 4 «На кінець звітного періоду»):

Актив:

- необоротні активи (рядок 080) - 1756,6
тис. грн.;

- оборотні активи (рядок 260) - 1036,8
тис. грн.;

- витрати майбутніх періодів
(рядок 270) - 0;

- баланс (рядок 280) - 2791,4 тис. грн.

Пасив:

- власний капітал (рядок 380) - 2226,2
тис. грн.

- довгострокові зобов'язання
(рядок 480) - 0;

- поточні зобов'язання (рядок 620) -
565,2 тис. грн.;

- баланс (рядок 640) - 2791,4 тис. грн.

Враховуючи викладене, вартість майна
ТОВ «Лелека - колор» станом на 30.06.2009
складає 2226,2 тис. грн. (2791,4 тис. грн. - 565,2
тис. грн.), де: 2791,4 тис. грн. - загальна
сума активів; 565,2 тис. грн. - загальна
сума зобов'язань.

Крім того, позивачем для долучення до
матеріалів справи надано довідку
Головного управління статистики у м.
Києві від 18.09.2014 № 04/02-26/13651, згідно якої
надано відповідь про те, що показники
фінансової звітності , яка була подана
до Головного управління статистики ТОВ
«Лелека - колор» ()
станом на 30.06.2009 відповідають
показникоам фінансової звітності, які
вказані у запиті позивача, який містить
дані стосовно балансу ТОВ
«Лелека-колор» станом на 30.06.2009.

Стаття 32 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Ці
дані встановлюються зокрема
висновками судових експертів.

Відповідно до статті 42 Господарського
процесуального кодексу України,
висновок судового експерта повинен
містити докладний опис проведених
досліджень, зроблені в результаті їх
висновки і обгрунтовані відповіді на
поставлені господарським судом
питання.

Вимогами статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Враховуючи наведене вище, суд в
розумінні вимог ст.ст. 32, 33, 42
Господарського процесуального кодексу
України приймає в якості належного та
допустимого доказу вартості майна ТОВ
«Лелека - колор» станом на дату,
найближчу до дати виключення ОСОБА_7,
висновок експерта Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз за результатами проведення
судової економічної експертизи від
29.08.2014 № 5556/14-45.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Суд може захистити
цивільне право або інтерес способом, що
встановлений договором або законом.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про практику розгляду
судами корпоративних спорів" від 24
жовтня 2008 року N 13 визначено, що при
розгляді справ, що виникають із
корпоративних відносин, суд повинен
з'ясувати, якими нормами матеріального
права регулюються відповідні
відносини, і на основі цих норм
вирішувати справу.

Корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами (ст. 167 Господарською
кодексу України).

Статтею 10 Закону України «Про
господарські товариства» (в редакції,
чинній станом на момент виключення
ОСОБА_1 - 06.07.2009) визначено, що учасники
товариства мають право:

а) брати участь в управлінні справами
товариства в порядку, визначеному в
установчих документах, за винятком
випадків, передбачених цим Законом;

б) брати участь у розподілі прибутку
товариства та одержувати його частку
(дивіденди). Право на отримання частки
прибутку (дивідендів) пропорційно
частці кожного з учасників мають особи,
які є учасниками товариства на початок
строку виплати дивідендів;

в) вийти в установленому порядку з
товариства;

г) одержувати інформацію про
діяльність товариства. На вимогу
учасника товариство зобов'язане
надавати йому для ознайомлення річні
баланси, звіти товариства про його
діяльність, протоколи зборів;

д) здійснити відчуження часток у
статутному (складеному) капіталі
товариства, цінних паперів, що
засвідчують участь у товаристві, в
порядку, встановленому законом.

Учасники можуть мати також інші права,
передбачені законодавством і
установчими документами товариства.

Згідно статті 54 Закону України «Про
господарські товариства» (в редакції,
чинній станом на момент виключення
ОСОБА_1 - 06.07.2009), при виході учасника з
товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному
(складеному) капіталі. Виплата
провадиться після затвердження звіту
за рік, в якому він вийшов з товариства,
і в строк до 12 місяців з дня виходу. На
вимогу учасника та за згодою
товариства вклад може бути повернуто
повністю або частково в натуральній
формі. Учаснику, який вибув,
виплачується належна йому частка
прибутку, одержаного товариством в
даному році до моменту його виходу.
Майно, передане учасником товариству
тільки в користування, повертається в
натуральній формі без винагороди.

Частиною 3 статті 88 Господарського
кодексу України визначено, що учасники
господарського товариства зобов'язані:
додержуватися вимог установчих
документів товариства, виконувати
рішення його органів управління;
вносити вклади (оплачувати акції) у
розмірі, порядку та коштами (засобами),
що передбачені установчими
документами, відповідно до цього
Кодексу та закону про господарські
товариства; нести інші обов'язки,
передбачені цим Кодексом, іншими
законами та установчими документами
товариства.

Згідно статті 64 Закону України "Про
господарські товариства" «Про
господарські товариства» (в редакції,
чинній станом на момент виключення
ОСОБА_1 - 06.07.2009), учасника товариства з
обмеженою відповідальністю, який
систематично не виконує або неналежним
чином виконує обов'язки, або
перешкоджає своїми діями досягненню
цілей товариства, може бути виключено з
товариства на основі рішення, за яке
проголосували учасники, що володіють у
сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голосів учасників
товариства. При цьому цей учасник (його
представник) у голосуванні участі не
бере.

Виключення учасника з товариства
призводить до наслідків, передбачених
статтями 54 і 55 цього Закону.

Ч.1 статті 148 Цивільного кодексу України
визначено, що учасник товариства з
обмеженою відповідальністю має право
вийти з товариства, повідомивши
товариство про свій вихід не пізніше
ніж за три місяці до виходу, якщо інший
строк не встановлений статутом.

Частиною 2 статті 148 Цивільного кодексу
України встановлено, що учасник, який
виходить із товариства з обмеженою
відповідальністю, має право одержати
вартість частини майна, пропорційну
його частці у статутному капіталі
товариства. За домовленістю між
учасником та товариством виплата
вартості частини майна товариства може
бути замінена переданням майна в
натурі. Якщо вклад до статутного
капіталу був здійснений шляхом
передання права користування майном,
відповідне майно повертається
учасникові без виплати винагороди.
Порядок і спосіб визначення вартості
частини майна, що пропорційна частці
учасника у статутному капіталі, а також
порядок і строки її виплати
встановлюються статутом і законом.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про практику розгляду
судами корпоративних спорів" від 24
жовтня 2008 року N 13 визначено, що при
вирішенні корпоративного спору
господарський суд повинен встановити
наявність в особи, яка звернулася з
позовом, суб'єктивного матеріального
права або законного інтересу, на захист
якого подано позов, а також з'ясувати
питання про наявність чи відсутність
факту їх порушення або оспорювання.

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про
охоронюваний законом інтерес)
визначено, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням вищенаведеного судом
встановлено, що ОСОБА_1 був учасником
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лелека-колор»() з належною йому на праві
власності часткою в статутному фонді
товариства в розмірі 10%, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи статутом ТОВ «Лелека-колор»,
затвердженим Загальними зборами
учасників ТОВ «Лелека-Колор» (протокол
№3 від 23.01.2008) та зареєстрованим 13.02.2008
державним реєстратором Святошинської
районної у м. Києві державної
адміністрації, номер запису 2005497.

В свою чергу, рішенням загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лелека-колор»,
оформленим протоколом загальних
зборів учасників №4 від 06.07.2009,
загальними зборами учасників прийнято
рішення про виключення зі складу
учасників товариства ОСОБА_1, вартість
частини майна Товариства пропорційну
його частці у статутному капітал
вирішено сплатити йому відповідно до
норм чинного законодавства (п. 1); частку
у статутному капіталі 10%, що належала
ОСОБА_1 реалізувати шляхом передачі її
ОСОБА_5 (п. 2).

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивач - ОСОБА_1 внаслідок прийняття
06.07.2009 загальними зборами учасників
ТОВ «Лелека-колор» рішення про
виключення його зі складу учасників
ТОВ «Лелека-колор», отримав право на
виплату вартості частини майна
товариства, пропорційно його частці у
статутному капіталі ТОВ
«Лелека-колор», а саме пропорційно 10%
від вартості майна товариства на дату
виходу, а у відповідача відповідно,
виник обов?язок здійснити таку виплату,
що передбачено як ст. 54 Закону України
«Про господарські товариства» (в
редакції, чинній станом на момент
виключення ОСОБА_1 - 06.07.2009), так і п. 4.8
статуту ТОВ «Лелека-Колор» у
відповідній редакції.

Оскільки строк такої виплати не
встановлено статутом ТОВ
«Лелека-колор» на момент виключення
позивача зі складу учасників
товариства (06.07.2009), а тому відповідна
виплата мала бути здійснена
відповідачем у строк, встановлений
чинним законодавством на момент
виключення позивача, а саме у строк
після затвердження звіту за рік
(відповідного балансу), в якому позивач
вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу, що відповідає ст.
54 Закону України «Про господарські
товариства» (в редакції, чинній станом
на момент виключення ОСОБА_1 - 06.07.2009).

Отже, оскільки згідно висновку
експерта Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз за результатами проведення
судової економічної експертизи від
29.08.2014 № 5556/14-45, вартість майна ТОВ
«Лелека-колор» станом на 30.06.2009 - дату
балансу, найближчу до дати виключення
ОСОБА_7 зі складу учасників ТОВ
«Лелека-колор» (06.07.2009), складала 2226,2
тис. грн., а тому вартість частини майна
товариства, пропорційна частці
позивача у статутному капіталі ТОВ
«Лелека-колор» (10%), складає 222 620,00 грн. і
підлягала виплаті відповідачем
позивачу у строк до 06.07.2010.

Проте, відповідачем всупереч ст. 54, 64
Закону України «Про господарські
товариства» (в редакції, чинній станом
на момент виключення ОСОБА_1 - 06.07.2009), п.
4.8 статуту ТОВ «Лелека-колор» (у
відповідній редакції) не було
здійснено у обумовлений законом строк
виплату на користь позивача 222 620,00 грн.
вартості частини майна товариства,
пропорційної частці позивача у
статутному капіталі ТОВ «Лелека-колор»
(10%), чим порушено права позивача.
Доказів протилежного суду станом на
момент вирішення спору надано не було.

Посилання відповідача у відзиві як на
підставу відмови у позові на те, що
позивачем всупереч вимог ст. 52 Закону
України «Про господарські товариства»
не було внесено свій вклад до
статутного капіталу товариства у
строк, встановлений законом,а саме: не
пізніше року після реєстрації
товариства, і за позивача відповідний
внесено було здійснено ОСОБА_5, на
підтвердження чого відповідачем
надано акти приймання - передачі від
13.02.1998, - судом відхиляються як
безпідставні та необґрунтовані,
оскільки по-перше, ОСОБА_1 було
сформовано свій вклад учасника шляхом
передачі у власність товариства майна,
оціненого у протоколі загальних зборів
засновників № 2 від 13.01.1998.

По-друге, згідно актів приймання -
передавання майна в статутний капітал
від 13.02.1998, ОСОБА_5 було передано в
статутний капітал товариства певне
майно визначеної вартості, проте,
вказані акти не містять відомостей про
те, що майно, вартістю зокрема 13 268,76
грн., внесено ОСОБА_5 саме в рахунок
оплати частки позивача в статутному
капіталі товариства.

З вищенаведених підстав не може бути
прийнята судом до уваги і надана
відповідачем довідка ТОВ
«Лелека-колор» № 01/24-03-14 від 24.03.2014 про
стан внесення ОСОБА_1 частки в
статутний капітал ТОВ «Лелека-колор».

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 222 620,00 грн.
вартості частини майна товариства
пропорційно його частці в статутному
капіталі товариства - є законною та
обґрунтованою, була доведена належним
та допустимими доказами, а тому
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до статті 625
Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем було заявлено до стягнення 3%
річних та інфляційні втрати за
прострочення виконання відповідачем
свого обов?язку по виплаті 222 620 (двісті
двадцять дві тисячі шістсот двадцять)
грн. 00 коп. вартості частини майна
товариства пропорційно частці
позивача в статутному капіталі
товариства, визначивши період
нарахування 3% річних з 07.07.2010 по 04.05.2012, а
інфляційних втрат - з серпня 2010 по
31.03.2012.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених
позивачем до стягнення показників 3%
річних та інфляційних втрат в межах
заявлених позивачем періодів (з якими
суд погоджується), дійшов висновку, що
вимоги позивача підлягають частковому
задоволенню, згідно нижченаведених
розрахунків суду.

Так, розмір 3% річних складає 12 222,75 грн.:

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів22262007.07.2010 - 04.05.20126683 %12222.75

Розмір інфляційних втрат
складає 25 402,18 грн.:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргу 01.08.2010 - 31.03.1.11425402.18

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню 222 620
(двісті двадцять дві тисячі шістсот
двадцять) грн. 00 коп. вартості частини
майна товариства пропорційно його
частці в статутному капіталі
товариства, 12 222,75 грн. 3 % річних, 25 402,18
грн. інфляційних втрат.

Щодо розподілу судових витрат, суд
зазначає наступне.

Позивачем було понесено витрати в сумі
2 361,60 грн. на оплату судової економічної
експертизи, призначеної ухвалою
Господарського суду міста Києва від
28.03.2014 в справі № 9/293, та 3 516,00 грн. на
оплату судової експертизи, призначеної
ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.10.2011 в справі № 9/293, які
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, а саме в розмірі 5 542,51
грн.

Крім того, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог державне мито в сумі 525,82
грн., судовий збір у розмірі 4 153,26 грн. та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі
236,00 грн., які були сплачені позивачем
при зверненні до суду з відповідним
позовом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов в частині вимог ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лелека-колор» про
стягнення вартості частини майна
товариства пропорційно частці в
статутному капіталі товариства -
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лелека-колор»(03142, м.
Київ, бульв. Вернадського, буд. 38-А; ; з будь-якого рахунку
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення) на користь
ОСОБА_1 (08132, АДРЕСА_1; і.н. НОМЕР_1) 222 620
(двісті двадцять дві тисячі шістсот
двадцять) грн. 00 коп. вартості частини
майна товариства пропорційно його
частці в статутному капіталі
товариства, 12 222 (дванадцять тисяч
двісті двадцять дві) грн. 75 коп. 3%
річних, 25 402 (двадцять п'ять тисяч
чотириста дві) грн. 18 коп., 5 542 (п?ять
тисяч п?ятсот сорок дві) грн. 51 коп.
судових витрат по проведенню
експертиз, 4 153 (чотири тисячі сто
п'ятдесят три) грн. 26 коп. судового
збору, 525 (п'ятсот двадцять п'ять) грн. 82
коп. державного мита та 236 (двісті
тридцять шість) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3. Видати наказ у відповідності до вимог
статті 116 Господарського
процесуального кодексу України.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення - 20.10.2014

Суддя
О.М.Спичак