м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-б, тел.
№ 910/9283/14 27.10.14
Господарський суд міста Києва у складі:
головуючий суддя Марченко О.В., судді
Васильченко Т.В. і Нечай О.В.,
при секретарі судового засідання
розглянув у відкритому судовому
справу № 910/9283/14
за позовом першого заступника
прокурора Київської області в
інтересах держави в особі:
Міністерства інфраструктури України,
державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль», м. Бориспіль
до приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії
України», м. Київ,
про стягнення 145 258 908,13 грн.,
за участю представників:
прокуратури - Крама О.С. (посвідчення
від 13.10.2014 №029585);
позивача-1 - Сєчка А.В. (довіреність від
08.09.2014 №5885/15/14-14);
позивача-2 - Данилюка Д.В. (довіреність
від 29.09.2014 №35-29-29);
відповідача - Повара О.М. (довіреність
від 23.01.2014 б/н).
Перший заступник прокурора Київської
області (далі - прокурор) в інтересах
держави в особі Міністерства
інфраструктури України (далі -
Міністерство) та державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» (далі - ДП «Бориспіль»)
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовом про стягнення з
приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії
України» (далі - Авіалінії України):
22 814 714,79 грн. основного боргу, що
утворився в зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем умов договору
у вигляді додатку В 1.1./02.1.1-23.9-7 до
Стандартної угоди про наземне
обслуговування від січня 2004 року про
надання наземного обслуговування
літаків (далі - Стандартна угода ІАТА);
601 030,79 грн. пені; 136 103,01 грн. 3 % річних та
579 923,73 грн. втрат від інфляції, а всього
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.05.2014 порушено провадження у
справі.
12.06.2014 Авіалінії України подали суду
клопотання про припинення провадження
у справі, мотивоване тим, що відповідно
до пункту 5 додаткової угоди № 29 до
Стандартної угоди ІАТА (далі - Угода №
29) сторони внесли зміни до
під-параграфу 7.1 параграфу 7 «Право, що
застосовується» Стандартної угоди
ІАТА та виклали його в такій редакції: «
7.1. Не зважаючи на статтю 9 Основної
угоди Сторони домовились, що спори,
розбіжності чи вимоги, які виникають
між Сторонами з Договору або у зв'язку з
ним, в тому числі, що стосуються його
діяльності, недійсності, порушення,
зміни чи розірвання, підлягають
розгляду та вирішенню в арбітражі м.
Цюріх (Швейцарія) згідно з Швейцарським
регламентом Міжнародного Арбітражу
Арбітражного інституту Торгових Палат
Швейцарії, що діє на момент звернення
до арбітражу. Арбітраж складається з
трьох арбітрів, мова засідання -
англійська, право, що застосовується до
Договору - матеріальне право України»;
зазначений під-параграфом фактично є
арбітражним застереженням у розумінні
статті 7 Закону України «Про
міжнародний комерційний арбітраж»,
відповідно до якої арбітражна угода -
це угода сторін про передачу до
арбітражу всіх або певних спорів, які
виникли або можуть виникнути між ними в
зв'язку з будь-якими конкретними
правовідносинами, незалежно, чи мають
вони договірний характер, чи ні;
арбітражна угода може бути укладена у
вигляді арбітражного застереження в
контракті або у вигляді окремої угоди;
арбітражна угода укладається в
письмовій формі; пред'явлений
прокуратурою позов про стягнення
заборгованості за Договором, не
містить жодних позовних вимог в
інтересах Міністерства, не стосується
інтересів держави в особі
Міністерства, що, в свою чергу, свідчить
про безпідставність подання позову в
20.06.2014 перший заступник прокурора
Київської області подав суду заяву про
збільшення позовних вимог, в якій
прокурор просить стягнути з
відповідача: 88 547 438,55
грн. основного боргу, що утворився в
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов Стандартної угоди
ІАТА; 2 300 901,47 грн. пені; 428 216,53 грн. 3 %
річних та 1 952 833,35 втрат від інфляції, а
всього 93 229 389,90 грн.
ДП «Бориспіль» 25.06.2014 подало суду
заперечення на клопотання Авіаліній
України про припинення провадження у
справі такого змісту: у разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах держави
в особі органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, зазначений орган
набуває статусу позивача (частина
друга статті 29 Господарського
процесуального кодексу України, далі -
ГПК України); таким чином, статус
позивача у справі № 910/9283/14 належить не
лише ДП «Бориспіль», а і Міністерству, а
Міністерство, в свою чергу, не пов'язано
договірними зобов'язаннями з
Авіалініями України в частині надання
послуг, визначених предметом
Стандартної угоди ІАТА; прокурор є
самостійним учасником судового
процесу відповідно до статті 18 ГПК
України, а тому є неправильним
застосування до правовідносин сторін
арбітражного застереження.
07.07.2014 Авіалінії України подали суду
додаткові пояснення до клопотання про
припинення провадження у справі, в яких
зазначали про те, що заборгованість
відповідача за Стандартною угодою ІАТА
є нічим іншим як сумою знижок, не
врахованих ДП «Бориспіль» за період з
01.01.2013 по 31.01.2014 та використаних
відповідачем на підставі чинної
редакції під-параграфу 5.14 параграфу 5
Стандартної угоди ІАТА; отже, спірні
правовідносини сторін не пов'язані із
неоплатою Авіалініями України послуг
ДП «Бориспіль» за Договором, а
стосуються питань застосування
передбачених Стандартною угодою ІАТА
знижувальних коефіцієнтів до наданих
ДП «Бориспіль» послуг.
Заслухавши пояснення учасників
судового процесу в судовому засіданні
07.07.2014, господарський суд міста Києва
дійшов висновку про необхідність
відмови в задоволенні клопотання
Авіаліній України про припинення
провадження у справі з огляду на те, що
дана позовна заява подана прокурором в
особі Міністерства та ДП «Бориспіль»;
таким чином, статус позивача має
прокуратура, Міністерство та ДП
«Бориспіль»; оскільки позов подано в
інтересах не лише ДП «Бориспіль», що є
стороною Угоди № 29 та додаткової угоди
№30 до Стандартної угоди ІАТА (далі -
Угода № 30), а й Міністерства, то
припинення провадження у справі з
підстав, визначених відповідачем, не є
04.08.2014 перший заступник прокурора
Київської області подав суду заяву про
збільшення позовних вимог, в якій
прокурор просить стягнути з
відповідача: 142 411 658,81 грн. основного
боргу, що утворився в зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов Стандартної угоди ІАТА; 6 888 267,36
грн. пені; 1 142 775,51 грн. 3 % річних та 6 719
319,95 грн. втрат від інфляції, а всього 157
04.08.2014 Авіалінії України подали суду
пояснення, в яких зазначають про те, що:
на даний час розмір плати за
аеропортове обслуговування в
міжнародному аеропорту «Бориспіль»
визначено наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 26.03.2008
№ 337 (з подальшими змінами та
доповненнями), яким затверджено
«Аеропортові збори за обслуговування
повітряних суден і пасажирів у
державному підприємстві «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль»; Угодою № 29
сторони вирішили, що ДП «Бориспіль»
застосовуватиме передбачені Угодою №
29 знижувальні коефіцієнти до (1)
аеропортових зборів - з лютого 2013 року
(пункт 1.1.7 під-параграфу 1.1 параграфу 1
Стандартної угоди ІАТА в редакції
Угоди № 29) та (2) послуг з наземного
обслуговування, додаткових та
спеціальних послуг, послуг з базування
повітряних суден - з 01.01.2013 (пункт 1.1.6
під-параграфу 1.1 параграфу 1
Стандартної угоди ІАТА в редакції
Угоди № 29); з 01.02.2014 ДП «Бориспіль»
зобов'язалося застосовувати до послуг
з наземного обслуговування, додаткових
та спеціальних послуг, послуг з
базування повітряних суден,
аеропортових зборів знижувальні
коефіцієнти, передбачені Угодою № 30
Стандартної угоди ІАТА; відтак, при
виставленні кожного рахунку за
Стандартною угодою ІАТА за період з
01.01.2013 по 31.01.2014 ДП «Бориспіль»
зобов'язане враховувати знижки, надані
Авіалініям України Угодою № 29, а з
лютого 2014 року - застосовувати
знижувальні коефіцієнти, передбачені
Угодою № 30; твердження ДП «Бориспіль»
про неукладення Угоди № 29 є
необґрунтованим та спростовується
обставинами, встановленими
господарськими судами у вирішенні
справи № 910/9099/13, сторонами в якій були
ДП «Бориспіль» та Авіалінії України;
під-параграфом 5.13 параграфу 5
Стандартної угоди ІАТА в редакції
Угоди № 29 ДП «Бориспіль» зобов'язалося
застосовувати передбачені додатковою
угодою знижувальні коефіцієнти при
виставленні кожного рахунку за
Стандартною угодою ІАТА; проте
всупереч досягнутим домовленостям та
вимогам статей 526, 629 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) ДП
«Бориспіль» не надало Авіалініям
України жодної знижки до вартості
послуг з наземного обслуговування
повітряних суден, додаткових та
спеціальних послуг, послуг з базування
повітряних суден, аеропортових зборів
протягом дії Угоди № 29; як наслідок,
вартість послуг у період дії Угоди № 29
(з 01.01.2013 по 31.01.2014) неправомірно
завищена ДП «Бориспіль», а відповідно
Авіалінії України переплатили на
користь ДП «Бориспіль» суму не
врахованих останнім знижок у сумі 122 958
374,81 грн.; застосування знижувальних
коефіцієнтів за Угодою № 29
здійснюється на підставі даних
відповідача, що надані ДП «Бориспіль»
та містяться в листах Авіаліній
України від 04.04.2014 № 1.1.18-142, від 10.04.2014 №
11.1.4-53 та від 16.06.2014 № 1.1.18-242, здійснені
відповідачем протягом 2013 року
переплати за Стандартною угодою ІАТА
через небажання ДП «Бориспіль»
враховувати надані Угодою № 29 знижки
мають бути повернуті відповідачу як
безпідставно набуте майно в силу
приписів статті 1212 ЦК України; у ДП
«Бориспіль» та Авіаліній України
існують розбіжності щодо вартості
послуг за Стандартною угодою ІАТА за
період січень-квітень 2014 року, отже,
несплата Авіалініями України послуг за
період січень-квітень 2014 року не є
заборгованістю відповідача в силу
положень під-параграфу 5.14 параграфу 5
Стандартної угоди ІАТА в редакції
Угоди № 29 та Угоди № 30, що свідчить про
безпідставність заявлених
прокуратурою вимог про стягнення пені,
втрат від інфляції та 3 % річних;
відповідач, керуючись статтею 601 ЦК
України, частиною третьою статті 203
Господарського кодексу України та
пунктом 22 Оглядового листа Вищого
господарського суду України від 12.03.2009
№ 01-08/163 «Про деякі питання, порушені у
доповідних записках про роботу
господарських судів України у другому
півріччі 2008 року щодо застосування
норм Господарського процесуального
кодексу України», звернувся до ДП
«Бориспіль» із листом від 30.07.2014 №
1.1.18-314 про зарахування зустрічних
однорідних вимог у сумі 62 495 734,31 грн.
переплати за Стандартною угодою ІАТА
за період з 01.01.2013 по 31.01.2014 в рахунок
оплати рахунків-фактур ДП «Бориспіль»,
виставлених за Стандартною угодою ІАТА
за період січень-травень 2014 року;
відтак на даний час відповідач не має
заборгованості перед ДП «Бориспіль» за
надані впродовж січня-травня 2014 року
послуги за Стандартною угодою ІАТА, що
свідчить про безпідставність
заявленого прокуратурою Київської
області позову та необхідність відмови
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 ухвалено розгляд
справи здійснювати колегіально у
складі трьох суддів.
Розпорядженням заступника голови
господарського суду міста Києва від
04.08.2014 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя Марченко О.В.,
судді Любченко М.О. і Нечай
27.08.2014 ДП «Бориспіль» подало суду
пояснення, в яких зменшило розмір
позовних вимог у зв'язку з коригуванням
рахунків та частковим погашення боргу.
Так, позивач-2 просив суд стягнути з
відповідача основний борг у сумі 130 508
545,31 грн. (період надання послуг з січня
по червень 2014 року); 6 888 267,36 грн. пені; 1 142
775,51 грн. 3 % річних та 6 719 319,95 грн. втрат
від інфляції, а всього 145 258 908,13 грн.
У зв'язку з перебуванням судді Любченко
М.О. у відпустці розпорядженням
заступника голови господарського суду
міста Києва від 06.10.2014 для розгляду
даної справи сформовано колегію суддів
у складі: головуючий суддя - Марченко
О.В., судді Васильченко Т.В. і Нечай О.В.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 06.10.2014 вказаною колегією
прийнято справу №910/9283/14 до свого
16.10.2014 ДП «Бориспіль» подало суду
пояснення, в яких зазначало про те, що:
предметом позову у справі є вимога про
стягнення з відповідача на користь
позивача-2 суми заборгованості, що
виникла внаслідок несплати у повному
розмірі отриманих відповідачем в
період січень - червень 2014 року послуг
на умовах додатку В1.1/02.1.1-23.9-7 від 01.06.2009;
твердження відповідача про
відсутність заборгованості перед
позивачем-2 за послуги, надані за період
з січня по червень 2014 року, у зв'язку з
наявною переплатою за послуги отримані
ним в період з січня 2013 року по січень
2014 року та посилання на умови Угоди № 29
як на підставу для застосування
позивачем-2 знижувальних коефіцієнтів
до вартості послуг, що були отримані у
січні 2014 року є безпідставними;
твердження відповідача про те, що
позивач-1 не має жодного відношення до
надання знижок за додатком, а
знижувальні коефіцієнти до
аеропортових зборів надають виключно
за рішенням керівника аеропорту
суперечить нормам чинного
Представники прокуратури, позивачів-1,2
у судовому засіданні 27.10.2014 надали
пояснення у справі, позовні вимоги
підтримали у повному обсязі;
представники відповідача надали
пояснення по суті спору, щодо
задоволення позовних вимог заперечили.
Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, які мають значення для розгляду
справи по суті, проаналізувавши
встановлені фактичні обставини справи
в їх сукупності, заслухавши пояснення
представників прокуратури, позивачів
та відповідача, господарський суд
01.06.2009 позивачем-2 (обслуговуюча
компанія) та відповідачем (перевізник)
укладено Стандартну угоду ІАТА, за
- обслуговуюча компанія зобов'язалася
забезпечити послуги з наземного
обслуговування, в тому числі надання
місць для базування повітряних суден,
обслуговування на пероні,
обслуговування посадки та зльоту
повітряних суден, обслуговування
пасажирів в аеровокзалі, забезпечення
авіаційної безпеки, обслуговування
вантажу та пошти, тощо (параграфи 1,2
Стандартної угоди ІАТА);
- підставою для оплати наземного
обслуговування, аеропортових зборів,
додаткових послуг, надання місць для
базування повітряних суден є рахунки,
які виставляються двома частинами за
період з 01 до 15 числа кожного місяця до
20 числа та за період з 16 по 31 число
поточного місяця, що настає за звітним.
Разом з рахунком перевізник отримує
складений обслуговуючою компанією акт
приймання-передачі виконаних робіт.
Рахунки виставляються на підставі
складених за кожним рейсом «карт на
обслуговування авіарейсів в аеропорту
«Бориспіль», підписаних
уповноваженими представниками сторін
(пункти 5.1, 5.2, 5.3 параграфу 5 Стандартної
Частиною першою статті 901 ЦК України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Відповідно до частини другої статті 81
Повітряного кодексу України розмір
плати за надання послуг із
забезпечення зльоту-посадки
повітряних суден, обслуговування
пасажирів в аеровокзалі, забезпечення
авіаційної безпеки, забезпечення
наднормативної стоянки (аеропортові
збори) та за інші послуги, що надаються
аеропортом (аеродромом) користувачам,
встановлюється відповідно до
законодавства України. Порядок
розрахунку плати за аеропортове
обслуговування та інші послуги, що
надаються в аеропортах (на аеродромах),
порядок оплати та звільнення від неї
визначаються відповідно до
законодавства України та стандартів і
рекомендованої практики Міжнародної
організації цивільної авіації.
Розмір плати за аеропортове
обслуговування в міжнародному
аеропорту «Бориспіль» визначено
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 26.03.2008 № 337 (з
подальшими змінами та доповненнями),
яким затверджено Аеропортові збори за
обслуговування повітряних суден і
пасажирів у державному підприємстві
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
(далі - Наказ № 337).
Відповідно до пункту 3.3 Наказу № 337 з
метою стимулювання авіакомпаній як
комерційних партнерів аеропорту за
рішенням керівника аеропорту до ставок
аеропортових зборів при виконанні
регулярних рейсів можуть
застосовуватись знижувальні
коефіцієнти до 0,2, виходячи з
економічної ефективності та з
дотриманням вимог законодавства про
захист економічної конкуренції, а
також з урахуванням ціни квитка.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Прокурор у позові та заявах про
збільшення позовних вимог зазначив, що
позивачем-2 на виконання умов
Стандартної угоди ІАТА були надані
послуги на суму 142 411 658,81 грн.

В подальшому позивач-2 зменшив позовні
вимоги та просив суд стягнути з
відповідача основний борг у сумі 130 508
545,31 грн. (період надання послуг з січня
по червень 2014 року).

Також прокурором були заявлені вимоги
про стягнення: 6 888 267,36 грн. пені; 1 142 775,51
грн. 3 % річних та 6 719 319,95 грн. втрат від
інфляції.

Відповідач заперечував проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на відсутність боргу та
неправомірність нарахування пені,
втрат від інфляції, 3 % річних, виходячи
з такого.

Сторони додатковими угодами № 29 та № 30
погодили застосування знижувальних
коефіцієнтів до передбачених
Стандартною угодою ІАТА послуг з
наземного обслуговування, додаткових
та спеціальних послуг, послуг з
базування повітряних суден,
аеропортових зборів.

Судом встановлено, що ДП «Бориспіль» та
Авіалініями України укладалися
додаткові угоди до Стандартної угоди
ІАТА, в тому числі Угода № 29 та Угода №
30.

Угодою № 29, текст якої наведено в
рішенні господарського суду міста
Києва від 23.07.2013 зі справи № 910/9099/13, а
факт укладення детально описано у
постанові Вищого господарського суду
України від 12.03.2014, сторони вирішили, що
позивач-2 застосовуватиме передбачені
Угодою № 29 знижувальні коефіцієнти до
аеропортових зборів - з 01.02.2013 (пункт 1.1.7
під-параграфу 1.1 параграфу 1
Стандартної угоди ІАТА в редакції
Угоди № 29) та послуг з наземного
обслуговування, додаткових та
спеціальних послуг, послуг з базування
повітряних суден - з 01.01.2013 (пункт 1.1.6
під-параграфу 1.1 параграфу 1
Стандартної угоди ІАТА в редакції
Угоди № 29).

Позивач-2 не визнає факт укладення
Угоди № 29, що вбачається з листів від
08.04.2014 № 01-22-928, від 26.05.2014 № 01-22-1527, від
30.05.2014 № 01-22-1587 та стверджує, що питання
її укладення не було предметом
розгляду у судовій справі № 910/9099/13.

Факт укладення ДП «Бориспіль» та
Авіалініями України Угоди № 29 до
Стандартної угоди ІАТА
підтверджується судовими рішеннями зі
справи № 910/9099/13.

Відповідно до частини третьої статті 35
ГПК України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Так, рішенням господарського суду
міста Києва від 23.07.2013 зі справи №
910/9099/13, залишеним без змін за
результатами апеляційного та
касаційного перегляду, встановлено, що
позивач-2 підготував, підписав та надав
відповідачу проект Угоди № 29 для
погодження.

Відповідач, в свою чергу, підписав
підготовлений позивачем-2 проект Угоди
№ 29 з протоколом розбіжностей, який був
надісланий позивачу-2.

Як встановлено у розгляді справи №
910/9099/13, позивач-2, будучи монополістом
на певному ринку товарів (робіт,
послуг), не передав до суду розбіжності,
що залишились не врегульованими між
сторонами у зв'язку із отриманням
позивачем-2 протоколу розбіжностей
відповідача в порядку, встановленому
частиною сьомою статті 181
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), а отже, ДП «Бориспіль»
прийняло пропозиції Авіаліній України
до проекту Угоди № 29.

Відповідно до частини сьомої статті 181
ГК України якщо сторона, яка одержала
протокол розбіжностей щодо умов
договору, заснованого на державному
замовленні або такого, укладення якого
є обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона - виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у
двадцятиденний строк до суду
розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

Частиною першою статті 640 ЦК України
встановлено, що договір є укладеним з
моменту одержання особою, яка
направила пропозицію укласти договір,
відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

Таким чином, твердження позивача-2 про
неукладення Угоди № 29 є
необґрунтованим та спростовується
обставинами, встановленими
господарськими судами у вирішенні
спору зі справи № 910/9099/13.

Відповідно до пункту 1.1.6 під-параграфу
1.1 параграфу 1 Стандартної угоди ІАТА в
редакції Угоди № 29 сторони домовились,
що з метою стимулювання відповідача до
розвитку ринку авіаційних перевезень,
регулювання фінансових питань між
позивачем-2 та відповідачем буде
здійснюватися з урахуванням наступних
особливостей: з 01.01.2013 позивач-2
застосовуватиме знижувальний
коефіцієнт до вартості послуг з
наземного обслуговування повітряних
суден, додаткових та спеціальних
послуг, що надаються при
обслуговування рейсів відповідача за
замовленням відповідача або його
агентів та знижувальний коефіцієнт до
вартості послуг з базування повітряних
суден відповідача в розмірах та з
підстав визначених цим пунктом.

Розмір знижувального коефіцієнта до
вартості послуг з наземного
обслуговування повітряних суден,
додаткових та спеціальних послуг, що
надаються відповідачу, та вартості
послуг з базування повітряних суден
відповідача перебуває в прямій
залежності від кількості перевезених
пасажирів за попередній рік.

Так, найбільший коефіцієнт у розмірі 0,5
до вартості послуг з наземного
обслуговування та базування
повітряних суден, додаткових та
спеціальних послуг застосовується
позивачем-2 за умови, що загальна
кількість пасажирів, прибулих та
відправлених з/в аеропорт «Бориспіль»
на рейсах відповідача або будь-якої
авіакомпанії за попередній рік
становила не менше 2 000 000 пасажирів
(підпункт «г» пункту 1.1.6 під-параграфу
1.1 параграфу 1 Стандартної угоди ІАТА в
редакції Угоди № 29).

Крім знижувального коефіцієнта, до
вартості послуг з наземного
обслуговування та базування
повітряних суден, додаткових та
спеціальних послуг, Угодою № 29
погоджено застосування з 01.02.2013 і
знижувальних коефіцієнтів до
аеропортових зборів у вигляді збору за
обслуговування пасажирів в
аеровокзалі та збору за посадку-зліт
повітряних суден (пункт 1.1.7
під-параграфу 1.1 параграфу 1, пункт 12.1
параграфу 12 Стандартної угоди ІАТА в
редакції Угоди № 29).

Зокрема, до збору за обслуговування
пасажирів в аеровокзалі
застосовуються такі знижувальні
коефіцієнти: у розмірі 0,2, за умови
перевезення Авіалініями України
трансферних пасажирів (підпункт 1.1.7.1
пункту 1.1.7 під-параграфу 1.1 параграфу 1
Стандартної угоди ІАТА в редакції
Угоди № 29); у розмірі 0,5, за умови
збільшення відповідачем кількості
перевезених пасажирів не менше ніж на
10% від кількості перевезених
відповідачем пасажирів попереднього
періоду навігації; для порівняння
кількості перевезених пасажирів не
враховуються трансферні пасажири
(підпункт 1.1.7.4 пункту 1.1.7 під-параграфу
1.1 параграфу 1 Спрощеної угоди ІАТА в
редакції додаткової угоди № 29).

Знижувальні коефіцієнти до збору за
посадку-зліт повітряних суден
відповідача варіюють від 0,75 до 0,2 в
залежності від збільшення
відповідачем кількості регулярних
міжнародних рейсів за кожним маршрутом
перевезення в порівнянні з попереднім
періодом навігації (підпункт 1.1.7.2
пункту 1.1.7 під-параграфу 1.1 параграфу 1
Спрощеної угоди ІАТА в редакції
додаткової угоди № 29), виконання
відповідачем нових рейсів та їх
дальності (підпункт 1.1.7.3 пункту 1.1.7
під-параграфу 1.1 параграфу 1 Спрощеної
угоди ІАТА в редакції додаткової угоди
№ 29), виконання відповідачем рейсу на
повітряному судні, максимальна злітна
вага якого перевищує 100 тонн (підпункт
1.1.7.5 пункту 1.1.7 під-параграфу 1.1
параграфу 1 Стандартної угоди ІАТА в
редакції Угоди № 29).

Згідно з під-параграфом 5.13 параграфу 5
Стандартної угоди ІАТА в редакції
Угоди № 29 нарахування
знижувальних коефіцієнтів до вартості
послуг з наземного обслуговування та
базування повітряних суден, додаткових
та спеціальних послуг здійснюється ДП
«Бориспіль» при виставленні кожного
рахунку згідно з умовами Стандартної
угоди ІАТА шляхом зменшення вартості
відповідних послуг на розмір
знижувального коефіцієнту.
Застосування знижувального
коефіцієнту здійснюється шляхом
множення розміру знижувального
коефіцієнту на вартість наданих за
Стандартною угодою ІАТА послуг (пункт
12.3 параграфу 12 Стандартної угоди ІАТА в
редакції Угоди № 29).

Знижувальні коефіцієнти до
аеропортових зборів повинні також
застосовуватися позивачем-2 при
виставленні кожного рахунку за
Стандартною угодою ІАТА шляхом
множення розміру знижувального
коефіцієнта на розмір аеропортового
збору. При цьому підставою для
застосування знижувальних
коефіцієнтів до аеропортових зборів
згідно з під-параграфом 5.13 параграфу 5
Стандартної угоди ІАТА в редакції
Угоди № 29 є дані відповідача щодо
кількості перевезених трансферних
пасажирів, збільшення кількості
виконаних відповідачем міжнародних
регулярних рейсів, кількості виконаних
відповідачем нових рейсів, збільшення
кількості перевезених відповідачем
пасажирів, кількості виконання
відповідачем рейсів на повітряному
судні, максимальна злітна вага якого
перевищує 100 тонн.

27.02.2014 позивачем-2 і відповідачем було
укладено Угоду № 30 до Стандартної
угоди ІАТА, відповідно до умов якої, з
01.02.2014, позивач-2 зобов'язався
застосовувати до послуг з наземного
обслуговування, додаткових та
спеціальних послуг, послуг з базування
повітряних суден, аеропортових зборів
знижувальні коефіцієнти.

Відповідно до пункту 15 Угоди № 30 до
Стандартної угоди ІАТА її положення
застосовуються до відносин між
сторонами, що виникли з 1 лютого 2014 року.

Угодою № 30 передбачено застосування
знижувальних коефіцієнтів до
аеропортових зборів (у вигляді збору за
обслуговування пасажирів в
аеровокзалі та збору за посадку-зліт
повітряних суден), послуг з наземного
обслуговування, додаткових та
спеціальних послуг, послуг з базування
повітряних суден.

Передбачені Угодою № 30 підстави
застосування та розміри знижувальних
коефіцієнтів є ідентичними Угоді № 29.

Таким чином, при виставленні кожного
рахунку за Стандартною угодою ІАТА за
період з 01.01.2013 по 31.01.2014 ДП «Бориспіль»
повинен був враховувати знижки, надані
відповідачу Угодою № 29, а з 01.02.2014 -
застосовувати знижувальні
коефіцієнти, передбачені Угодою № 30.

Прокурор та позивач-2 наголошували на
тому, що борг, заявлений до стягнення,
виник внаслідок надання послуг за
Стандартною угодою ІАТА без врахування
умов додаткових угод № 29 та № 30.

Суд не погоджується з вказаними
доводами, оскільки додаткові угоди є
невід'ємною частиною Стандартної угоди
ІАТА, а тому при виставленні рахунків
та складанні актів позивачем-2 повинні
були враховуватися умови Стандартної
угоди ІАТА в редакції додаткових угод.

Всупереч досягнутим домовленостям та
вимогам статей 526, 629 ЦК України, ДП
«Бориспіль» не надавало відповідачу
знижки до вартості послуг з наземного
обслуговування повітряних суден,
додаткових та спеціальних послуг,
послуг з базування повітряних суден,
аеропортових зборів протягом дії Угоди
№ 29, внаслідок чого, вартість послуг,
які відповідач отримав від позивача-2
за Стандартною угодою ІАТА в період дії
Угоди № 29 (з 01.01.2013 по 31.01.2014) була
завищена позивачем-2, а відповідно
відповідач переплатив на користь
позивача-2 суму неврахованих останнім
знижок у розмірі 122 958 374,81 грн.

Авіалінії України надавали ДП
«Бориспіль» необхідні дані для
застосування знижувальних
коефіцієнтів за Угодою № 29, у тому
числі дані щодо кількості перевезених
трансферних пасажирів, збільшення
кількості виконаних відповідачем
міжнародних регулярних рейсів,
кількості виконаних відповідачем
нових рейсів, збільшення кількості
перевезених відповідачем пасажирів,
кількості виконання відповідачем
рейсів на повітряному судні,
максимальна злітна вага якого
перевищує 100 тонн.

Відповідач надсилав позивачу-2 листи, в
яких повідомляв про наявність
переплати за період з 1 січня 2013 року по
31 січня 2014 року у сумі 122 958 374,81 грн. (від
10.04.2014 № 11.1.4-53 та від 16.06.2014 №
1.1.18-242) до яких додав рахунки з вимогами
повернути надмірно сплачені за
Стандартною угодою ІАТА грошові кошти.

Позивач-2 надіслав відповідачу лист від
08.04.2014 № 01-22-928, в якому повідомив про те,
що не вбачає підстав для застосування
знижувальних коефіцієнтів з огляду на
неукладення Угоди № 29.

Авіалінії України зазначають, що ДП
«Бориспіль» частково застосовує
знижки, обумовлені Угодою № 30 (послуги
за лютий-травень 2014 року).

Так, позивач-2 надіслав відповідачу
лист від 30.05.2014 № 01-22-1587, в якому
стверджує про неможливість
застосування знижувальних
коефіцієнтів до послуг з базування
повітряних суден та збору за
обслуговування пасажирів в
аеровокзалі з огляду на відсутність
технології обліку всіх категорій
трансферних пасажирів та відсутність
технології почасового обліку
базування повітряних суден.

Відповідач не погоджується з
наведеними доводами, виходячи з такого:

- Угода № 30 не передбачає розроблення
будь-яких технологій ні для обліку
трансферних пасажирів, ані для
почасового обліку базування
повітряних суден;

- згідно з під-параграфом 5.13 параграфу 5
Стандартної угоди ІАТА в редакції
Угоди № 30 підставою для застосування
знижувального коефіцієнту до збору за
обслуговування пасажирів в
аеровокзалі є дані відповідача, який
отримує інформацію про кількість
перевезених трансферних пасажирів із
автоматизованої інформаційної системи
електронних авіаквитків SITA Ticketing, що
використовується відповідачем на
підставі укладеного з компанією SITA
Information Networking Computing Inc USA Договору «PTS Service
Agreement» від 26.09.2006. В даному випадку,
замість отримання даних шляхом обробки
паперових документів вся інформація,
яка має відношення до перевезення
пасажира (маршрут, тариф, клас
обслуговування, сплачена сума, збори),
міститься у файлі електронного квитка,
який знаходиться у базі даних
відповідального перевізника. Відтак,
електронний авіаквиток є документом,
що містить усю необхідну інформацію
щодо повітряного перевезення
пасажирів, у тому числі маршрутів
такого перевезення, підтверджує факт
укладення договору повітряного
перевезення та зберігається у базах
даних авіаперевізника;

- неможливість почасового обліку
базування повітряних суден
спростовується положеннями чинного
законодавства та існуючою практикою,
адже у разі відсутності договору щодо
надання місць постійного базування
повітряних суден, позивач-2 був би
зобов'язаний стягувати з відповідача
збір на наднормативну стоянку
повітряних суден, що згідно з пунктом 2.4
Наказу № 337 розраховується за кожну
годину понад норму і в цьому випадку
позивач-2 не вимагає технології
почасового обліку стоянки повітряного
судна, більш того має можливість
практичного обліку часу стоянки
повітряних суден, в тому числі без
будь-якої участі авіакомпанії.

На виконання вимог під-параграфу 5.13
параграфу 5 Стандартної угоди ІАТА в
редакції Угоди № 30, відповідач надавав
позивачу-2 необхідну для застосування
знижувальних коефіцієнтів інформацію,
що підтверджується листами
відповідача (від 15.04.2014 № 11.1.4-55 та від
14.05.2014 № 1.1.18-198).

Також, відповідач звернув увагу
позивача-2 на невідповідність рахунків
ДП «Бориспіль» від 20.02.2014 №№ 71/45, 71/47,
71/44, 71/51, 71/52, 71/73 та рахунків від 07.03.2014
№№ 71/76, 71/65, 71/68, 71/66, 71/74, 71/70 умовам Угоди
№ 30 та необхідність їх перевиставлення
з урахуванням передбачених знижок.

ДП «Бориспіль» відмовилося коригувати
рахунки за період січень-квітень 2014
року.

Згідно з під-параграфом 5.14 параграфу 5
Стандартної угоди ІАТА (в редакції
Угоди № 29 та Угоди № 30) у випадку
неврахування позивачем-2 повністю або
частково знижувальних коефіцієнтів до
аеропортових зборів та/або
знижувальних коефіцієнтів до вартості
послуг з наземного обслуговування,
додаткових та спеціальних послуг,
послуг з базування повітряних суден
при виставленні рахунків, відповідач
здійснює самостійний розрахунок та
сплачує аеропортові збори та послуги з
урахуванням передбачених Договором
знижувальних коефіцієнтів. При цьому
на період врегулювання розбіжностей у
вартості послуг, сума розбіжностей не
вважається заборгованістю відповідача
і штрафні або господарсько-оперативні
санкції не застосовуються.

Керуючись під-параграфом 5.14 параграфу 5
Стандартної угоди ІАТА, відповідач
розрахував, що вартість послуг, наданих
відповідачу протягом періоду з 01.01.2014
по 31.05.2014 з урахуванням знижувальних
коефіцієнтів становить 120 089 799,46 грн., з
яких Авіалінії України сплатило 57 594
065,15 грн.

Таким чином, заявлена до стягнення сума
заборгованості за період
січень-квітень 2014 року не відповідає
дійсності та є необґрунтованою.

Відповідач просив позивача-2 врахувати
при виставленні рахунків за
Стандартною угодою ІАТА в майбутніх
періодах надмірно сплачені кошти у
сумі 122 958 374,81 грн. (лист від 15.04.2014 №
1.1.18-161).

Відповідно до частини третьої статті 203
ГК України господарське зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічної
однорідної вимоги, строк якої настав
або строк якої не зазначений чи
визначений моментом витребування. Для
зарахування достатньо заяви однієї
сторони.

Згідно із статтею 601 ЦК України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Пунктом 22 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 12.03.2009
№ 01-08/163 «Про деякі питання, порушені у
доповідних записках про роботу
господарських судів України у другому
півріччі 2008 року щодо застосування
норм Господарського процесуального
кодексу України» визначено, що за
змістом норми статті 601 ЦК України
згоди іншої сторони у зобов'язанні із
зарахуванням вимог не вимагається.
Також Вищий господарський суд України
пояснив, що закон не виключає
можливості здійснення відповідачем
зарахування зустрічних однорідних
вимог і в процесі судового розгляду. У
такому випадку відповідна заява
обов'язково повинна мати письмову
форму й адресуватися позивачеві, а її
копія і докази надсилання позивачеві
(чи одержання ним) подаватися
господарському суду.

Враховуючи викладене, Авіалінії
України надіслали ДП «Бориспіль» листа
від 30.07.2014 № 1.1.18-314 про зарахування
зустрічних однорідних вимог у розмірі
62 495 734,31 грн. переплати за
Стандартною угодою ІАТА за період з
01.01.2013 по 31.01.2014 в рахунок оплати
рахунків-фактур позивача-2, виставлених
за період січень-травень 2014 року.

Таким чином, рахунки позивача-2 за
надані впродовж січня-травня 2014 року
послуги за Стандартною угодою ІАТА, про
стягнення заборгованості за якими
прокурором і заявлено позов, повністю
оплачені відповідачем шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог до позивача-2.

Отже, відповідач не має заборгованості
перед позивачем-2 за надані впродовж
січня-травня 2014 року послуги за
Стандартною угодою ІАТА.

Саме на позивачеві лежить тягар
доказування тих обставин, на які він
посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32
ГПК України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово (частина друга
статті 32 ГПК України).

Прокурор та позивачі не надали суду
доказів (у розумінні статті 32 ГПК
України), які б підтверджували
наявність боргу та підстав для
стягнення з відповідача заявлених сум.

Щодо нарахованих прокурором та
заявлених до стягнення з відповідача:
6 888 267,36 грн. пені;1 142 775,51 грн. 3 %
річних та 6 719 319,95 грн. втрат від
інфляції, слід зазначити таке.

За приписами статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У частині першій статті 546 ЦК України
зазначено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися, зокрема,
неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(стаття 549 ЦК України).

Оскільки судом встановлено
відсутність боргу, то підстав для
стягнення пені, 3% річних та втрат від
інфляції не має.

З огляду на наведене у позові слід
відмовити повністю.

В пункті 4.6 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
зазначено, що приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, господарський суд у
разі повного або часткового
задоволення позову (скарги) стягує
судовий збір з відповідача (повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
якщо він не звільнений від сплати
судового збору; у разі ж повної або
часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (так само повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
за винятком випадків, коли останнього
звільнено від сплати судового збору та
коли позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

Як вбачається зі змісту частини першої
статті 5 Закону України «Про судовий
збір» позивачі не є особами, які
звільнені від сплати судового збору.

Згідно з пунктом 2 частини другої
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру справляється судовий збір у
розмірі - 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати (1 827 грн.) та не більше
60 розмірів мінімальних заробітних плат
(73 080 грн.).

Спір виник внаслідок неправильних дій
позивача-2, тому за приписами статті 49
ГПК України судові витрати зі справи
покладаються на ДП «Бориспіль» у сумі 73
080 грн.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК
України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Стягнути з державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08307,
Київська область, м. Бориспіль,
міжнародний аеропорт «Бориспіль»;
ідентифікаційний код 20572069) з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання даного
рішення суду, до державного бюджету
України 73 080 (сімдесят три тисячі
вісімдесят) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.10.2014.

Суддя
О.
Марченко

Суддя
Т.
Васильченко

Суддя
О.
Нечай