м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомКомунальної організації
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) «Інститут Генерального
плану м. Києва»доЦентрального парку
культури і відпочинку м. Києва
простягнення 108 508,05 грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Цитович К.М.від
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальна організація виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) «Інститут Генерального
плану м. Києва» (надалі - «Інститут»)
звернулася до господарського суду
міста Києва з позовом до Центрального
парку культури і відпочинку м. Києва
(надалі - «Центральний парк») про
стягнення 108 508,05 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору №2092Т13 від
04.09.2013 р. позивач виконав роботи, а
відповідач належним чином грошове
зобов'язання по оплаті виконаних робіт
не виконав, в зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 93 252,90
грн. Крім того, позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача 3%
річних у розмірі 2 759,26 грн. та
інфляційних у розмірі 12 495,89 грн. за
несвоєчасне виконання грошового
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01.10.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
Представник відповідача в судове
засідання з'явився, надав пояснення по
суті спору, проти задоволення позовних
вимог не заперечував.
В судовому засіданні 20.10.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 03.11.2014 р.
Представник позивача в судове
засідання з'явився, на виконання вимог
ухвал суду надав пояснення по справі,
позовні вимоги підтримав повністю.
В судове засідання представник
відповідача, повідомлений належним
чином про час та місце розгляду справи,
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, а його пояснення стосовно
суті спору були заслухані судом в
попередньому судовому засіданні.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

04.09.2013 р. між Інститутом (виконавець) та
Центральним парком (замовник) було
укладено договір №2092Т13 (надалі -
«Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник
доручає, а виконавець бере на себе
зобов'язання по виконанню робіт з
виготовлення топографо-геодезичної
підоснови М 1:500 територій
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва «Маріїнський», «Хрещатий» та
«Міський сад», що розташовуються за
адресою: на протязі Володимирського,
Дніпровського узвозів та вул.
Грушевського у м. Києві.

За змістом п. 3.1 Договору загальна
вартість робіт, визначених в п. 1.1
договору, згідно з кошторисом (додаток
№1 до договору) складає 186 505,80 грн. з ПДВ.

За змістом п. 4.2 Договору замовник
здійснює оплату виконаних робіт
протягом 5 робочих днів після
підписання акту здачі-приймання робіт.

На виконання умов Договору позивачем
були виконані, а відповідачем прийняті
роботи на загальну суму 186 505,80 грн., що
підтверджується актом здачі-приймання
від 25.09.2013 р.

Відповідачем частково оплачено
виконані позивачем роботи на суму 93 252,90
грн., що підтверджується довідкою
№43-65/604 від 14.10.2014 р. обслуговуючого
банку позивача.

Спір у справі виник у зв'язку із
невиконанням відповідачем за
зобов'язання з оплати виконаних
позивачем підрядних робіт, внаслідок
чого утворилася заборгованість у
розмірі 93 252,90 грн.

Договір є договором підряду, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 61 Цивільного кодексу України та
Глави 33 Господарського кодексу
України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 324 Господарського
кодексу України за договором підряду
на проведення проектних і
досліджувальних робіт підрядник
зобов'язується розробити за завданням
замовника проектну документацію або
виконати обумовлені договором
проектні роботи, а також виконати
досліджувальні роботи, а замовник
зобов'язується прийняти і оплатити їх.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем були виконані підрядні
роботи на загальну суму 186 505,80 грн., що
підтверджується актом здачі-приймання
від 25.09.2013 р.

Згідно із ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу
України якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За змістом п. 4.2 Договору замовник
здійснює оплату виконаних робіт
протягом 5 робочих днів після
підписання акту здачі-приймання робіт.

Відповідачем частково оплачено
виконані позивачем роботи на суму 93 252,90
грн., що підтверджується довідкою
№43-65/604 від 14.10.2014 р. обслуговуючого
банку позивача.

Заборгованість відповідача у розмірі 93
252,90 грн. підтверджується підписаним
між сторонами актом звірки взаємних
розрахунків станом на 03.10.2014 р.

При цьому, акт звірки взаємних
розрахунків, хоча і не є доказом
виникнення прав і обов'язків, може і має
оцінюватись судами у випадку сумнівів
щодо існування правовідносин та
виконання зобов'язання.

Судом встановлено, а відповідачем не
спростовано, що наявні у матеріалах
справи документи є первинними
документами бухгалтерського обліку,
належними та допустимими письмовими
доказами, що підтверджують існування
між сторонами спору зобов'язальних
правовідносин, виконання позивачем
підрядних робіт, передбачених
Договором.

Підписавши акт звірки взаємних
розрахунків без зауважень, відповідач
вчинив дії, що підтверджують існування
правовідносин та виконання
зобов'язання на підставі підписаного
акту здачі-приймання від 25.09.2013 р., який
містить печатки обох сторін Договору.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Вищого господарського суду
України у справі №920/1782/13 від 15.04.2014 р.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача грошових коштів у розмірі 93
252,90 грн. на підставі Договору за
виконані роботи. Відповідачем вказана
заборгованість визнана в судовому
засіданні.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Центральним парком обставин, з якими
чинне законодавство пов'язує
можливість звільнення його від
відповідальності за порушення
зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги
Інституту про стягнення з Центрального
парку заборгованості у розмірі 93 252,90
грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 2 759,26 грн. та інфляційних у
розмірі 12 495,89 грн. за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання у
період з 02.10.2013 р. по 26.09.2014 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений строк свого обов'язку по
перерахуванню коштів не виконав,
допустивши прострочення виконання
грошового зобов'язання, тому дії
відповідача є порушенням зобов'язання
(ст. 610 Цивільного кодексу України), і
він вважається таким, що прострочив (ст.
612 Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив та погоджується з
наданим позивачем розрахунком 3% річних
та інфляційних, а тому вимога позивача
про стягнення 3% річних у розмірі 2 759,26
грн. та інфляційних у розмірі 12 495,89 грн.
підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність повного
задоволення позовних вимог та
стягнення з Центрального парку на
користь Інституту заборгованості у
розмірі 93 252,90 грн., 3% річних у розмірі 2
759,26 грн. та інфляційних у розмірі 12 495,89
грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунальної
організації виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Інститут Генерального плану м. Києва»
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Центрального парку
культури і відпочинку м. Києва (01001, м.
Київ, Володимирський узвіз, 2;
ідентифікаційний код 02221411) на користь
Комунальної організації виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) «Інститут Генерального
плану м. Києва» (01044, м. Київ, вул.
Хрещатик, 32; ідентифікаційний код 26314687)
заборгованість у розмірі 93 252
(дев'яносто три тисячі двісті п'ятдесят
дві) грн. 90 коп., 3% річних у розмірі 2 759
(дві тисячі сімсот п'ятдесят дев'ять)
грн. 26 коп., інфляційні у розмірі 12 495
(дванадцять тисяч чотириста дев'яносто
п'ять) грн. 89 коп. та судовий збір у
розмірі 2 170 (дві тисячі сто сімдесят)
грн. 16 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 05.11.2014 р.

Суддя
В.П. Босий