ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2014 р.
Справа № 911/3093/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Щур О.
Д.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № б/н
від 08.09.2014 р.); Гурін Д. А. (довіреність №
б/н від 08.09.2014 р.);

від відповідача: не з'явились;

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства „Київсільелектро", м. Київ

до Державного підприємства
„Регіональні електричні мережі", м.
Вишгород, Київська область

про стягнення 2 017 585, 44 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПАТ „Київсільелектро" звернулось в
господарський суд Київської області із
позовом до ДП „Регіональні електричні
мережі" про стягнення 1 610 203, 87 грн
основної заборгованості, 294 667, 30 грн
пені, 112 714, 27 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
невиконанням відповідачем свого
обов'язку щодо оплати у повному обсязі
за виконані роботи згідно договору про
закупівлю робіт № 15-М від 19.06.2013 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 01.08.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/3093/14 за
позовом ПАТ „Київсільелектро" до ДП
„Регіональні електричні мережі" про
стягнення 2 017 585, 44 грн і призначено її
розгляд у судовому засіданні за участю
представників учасників процесу на
27.08.2014 р.

27.08.2014 р. за наслідками судового
засідання судом оголошено перерву на
10.09.2014 р.

04.09.2014 р. до загальної канцелярії суду
від відповідача надійшов відзив на
позов № 7-74 від 03.09.2014 р., у якому він
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

10.09.2014 р. до загальної канцелярії суду
перед судовим засіданням від позивача
надійшли додаткові пояснення з
додатками № б/н від 10.09.2014 р. Також до
канцелярії суду від позивача надійшло
клопотання № б/н від 10.09.2014 р. про
залучення осіб, в якому він просив суд
викликати до суду технічного директора
ДП „Регіональні електричні мережі"
Лопушко Л. М. для надання пояснень
стосовно факту виконання робіт та
поставки обладнання передбачених
договором про закупівлю робіт № 15-М від
19.06.2013 р. Також до канцелярії суду від
позивача надійшло клопотання про
витребування доказів № б/н від 10.09.2014 р.,
в якому він просив суд витребувати у
Вишгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області копії відповідних
податкових декларацій.

10.09.2014 р. перед судовим засіданням до
канцелярії суду від представника
позивача надійшла заява № б/н від 10.09.2014
р. про відмову від позовної вимоги про
стягнення штрафу внаслідок
невиконання грошових зобов'язань у
сумі - 112 714, 27 грн та про зменшення
позовних вимог, у якій просить суд
стягнути із відповідача
заборгованість внаслідок невиконання
грошових зобов'язань у сумі - 1 610 203,
87 грн та 108 759, 89 грн - пені.

10.09.2014 р. у судовому засіданні за
наслідками розгляду вищевказаного
клопотання відповідача про виклик у
судове технічного директора ДП
„Регіональні електричні мережі"
Лопушко Л. М. для надання пояснень судом
було відмовлено в його задоволенні за
безпідставністю і необґрунтованістю.

10.09.2014 р. у судовому засіданні заява
позивача про зменшення позовних вимог
№ б/н від 10.09.2014 р. прийнята судом до
розгляду. За наслідками судового
засідання судом оголошено ухвалу про
відкладення розгляду справи на 24.09.2014 р.

19.09.2014 р. до загальної канцелярії суду
від позивача надійшли додаткові
пояснення з додатками № б/н від 19.09.2014 р.

24.09.2014 р. у судовому засіданні
представник позивача надав документи,
витребувані судом, та усні пояснення
щодо своїх позовних вимог з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, позовні вимоги
підтримав, вважає їх обґрунтованими і
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню з підстав, зазначених в
позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про судове
засідання був повідомлений належним
чином, про причини своєї неявки у
судове засідання суд не повідомив.

За наслідками судового засідання судом
оголошено вступну і резолютивну
частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників
учасників процесу, дослідивши наявні у
матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

19.06.2013 р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір № 15-М про
закупівлю робіт, згідно умов п. 1.1. якого
генпідрядник зобов'язується у 2013 р.
виконати роботи, зазначені в локальних
кошторисах, що додаються до
„Договірній ціні на
будівельно-монтажні роботи" (Додаток №
1), а замовник прийняти і оплатити такі
роботи.

Пунктом 1.2. договору передбачено
найменування робіт: реконструкція
мереж електропостачання вул.
Північноморська, вул. Радянських
танкістів, вул. Борців революції з
заміною МТП на КТП. Кількісні
характеристики виконуваних за цим
договором робіт: демонтажні роботи ПЛ-0,
4 кВ - 4, 759 км; монтажні роботи ПЛІ - 0, 4 кВ -
3, 096 км, КТП-100 - 1 шт., КТП - 60-2 шт.
визначається за локальним кошторисом,
який є невід'ємною частиною договору
(Додаток № 1).

Відповідно до п. 3.1. договору сума,
визначена у договорі становить 1 610 942,
60 грн, в т.ч. ПДВ 20 % 268 490, 43 грн та
складається з: 1) вартості
будівельно-монтажних робіт - Додаток №
1 до договору „Договірна ціна" - у сумі 1
304 852, 60 грн, в т. ч. ПДВ - 217 475, 43 грн; 2)
вартості обладнання - Додаток № 2 до
договору „Специфікація обладнання" - у
сумі 306 090, 00 грн, у т. ч. ПДВ - 51 015, 00 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що
розрахунки за виконані роботи
проводяться в безготівковій формі
шляхом: перерахування коштів на
розрахунковий рахунок генпідрядника
протягом десяти банківських днів після
підписання Акту приймання виконаних
робіт по формі КБ-2в і Довідки про
вартість виконаних робіт по формі КБ-3
та наданням генпідрядником податкової
накладної.

Пунктом 4.3. договору визначено, що
оплата „Інших витрат", згідно
Розрахунку № 8 до Додатку № 1 до даного
договору „Договірна ціна на виконання
будівельно-монтажних робіт",
провадиться замовником разом з актом
виконаних робіт при підтвердженні
генпідрядником величини фактичних
„Інших витрат" в звітному місяці за
даними бухгалтерії.

Згідно п. 10.1. договору даний договір
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами та діє до 31.12.2013 р.,
а в частині фінансових зобов'язань - до
повного їх виконання сторонами.

Разом з укладенням договору між
сторонами було підписано Договірну
ціну на будівництво „Реконструкція
мереж електропостачання вул.
Північноморська, вул. Радянських
танкістів, вул. Борців революції з
заміною МТП на КТП в Пролетарському
районі м. Донецька" , що здійснюється у
2013 році.

На виконання умов договору позивачем
протягом вересня-жовтня 2013 р. було
здійснено монтаж обладнання та
виконано роботи на суму 1 610 203, 87 грн, що
підтверджується Актом № 1 приймання
виконаних будівельних робіт за
вересень 2013 р. від 30.09.2013 р. на суму 876 353,
88 грн, Додатком до Акту № 1 приймання
виконаних будівельних робіт за
вересень 2013 р. від 30.09.2013 р., Довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт за вересень 2013 р. від 30.09.2013 р. на
суму 38 151, 60 грн, податковою накладною №
809 від 30.09.2013 р., Актом № 1 приймання
виконаних будівельних робіт за жовтень
2013 р. від 31.10.2013 р. на суму 427 759, 99 грн,
Додатком до Акту № 1 приймання
виконаних будівельних робіт за жовтень
2013 р. від 31.10.2013 р., Довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт за жовтень
2013 р. від 31.10.2013 р. на суму 267 938, 40 грн,
податковою накладною № 989 від 31.10.2013 р.,
наявними в матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у
зв'язку із виконанням робіт
здійснюється Господарським кодексом
України, Цивільним кодексом України,
іншими нормативно-правовими актами і
безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Статтею 854 цього ж кодексу передбачено,
що якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України закріплено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 530 цього ж кодексу
закріплено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Згідно ст. 610 цього ж кодексу порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У встановлений договором строк і
станом на час розгляду справи
відповідач обов'язок щодо оплати
виконаних робіт не виконав і його
основна заборгованість перед
позивачем складає 1 610 203, 87 грн, що
підтверджується договором № 15-М про
закупівлю робіт від 19.06.2013 р., Актом № 1
приймання виконаних будівельних робіт
за вересень 2013 р. від 30.09.2013 р. на суму 876
353, 88 грн, Додатком до Акту № 1 приймання
виконаних будівельних робіт за
вересень 2013 р. від 30.09.2013 р., Довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт за вересень 2013 р. від 30.09.2013 р. на
суму 38 151, 60 грн, податковою накладною №
809 від 30.09.2013 р., Актом № 1 приймання
виконаних будівельних робіт за жовтень
2013 р. від 31.10.2013 р. на суму 427 759, 99 грн,
Додатком до Акту № 1 приймання
виконаних будівельних робіт за жовтень
2013 р. від 31.10.2013 р., Довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт за жовтень
2013 р. від 31.10.2013 р. на суму 267 938, 40 грн,
податковою накладною № 989 від 31.10.2013 р.,
наявними в матеріалах справи.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

У процесі розгляду справи відповідачем
у відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України не було
надано суду жодних належних та
допустимих доказів, що б
підтверджували належне виконання ним
свого обов'язку щодо оплати у повному
обсязі виконаних позивачем робіт за
договором № 15-М про закупівлю робіт від
19.06.2013 р.

Отже, вимоги позивача про стягнення із
відповідача основної заборгованості у
розмірі 1 610 203, 87 грн за договором № 15-М
про закупівлю робіт від 19.06.2013 р. є
законними і обґрунтованими, та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача пеню, передбачену
договором № 15-М про закупівлю робіт від
19.06.2013 р., за періоди прострочення
відповідачем виконання обов'язку по
оплаті виконаних робіт з 15.10.2013 р. по
15.04.2014 р., та з 15.11.2013 р. по 16.05.2014 р. на
загальну суму 108 759, 89 грн у
відповідності до виконаного ним
розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж
кодексу у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у
разі невиконання або несвоєчасного
виконання зобов'язань при виконанні
робіт за державні кошти генпідрядник
сплачує замовнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, за
кожний день прострочення виконання
зобов'язань, від суми договору.

Згідно ст. 1 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) мораторій на
задоволення вимог кредиторів -
зупинення виконання боржником,
стосовно якого порушено справу про
банкрутство, грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 цього ж закону (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі
виконавчих документів та інших
документів, за якими здійснюється
стягнення відповідно до законодавства;

не нараховуються неустойка (штраф,
пеня), не застосовуються інші санкції
за невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Як вбачається із матеріалів справи,
ухвалою господарського суду Київської
області від 03.01.2013 р. у справі №
Б911/46/11/13-г за заявою Державного
підприємства „Енергоринок" до
Державного підприємства „Регіональні
електричні мережі" про банкрутство
порушено провадження у справі та
прийнято заяву до розгляду і введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що станом на час розгляду
даної справи дія мораторію у справі №
Б911/46/11/13-г не припинено.

Оскільки, як було зазначено вище і
встановлено судом у процесі розгляду
справи, ухвалою господарського суду
Київської області від 03.01.2013 р. у справі
№ Б911/46/11/13-г введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів, дія
якого станом на час розгляду даної
справи не припинено, то безпідставним є
нарахування позивачем пені від суми
основної заборгованості за
прострочення відповідачем виконання
обов'язку щодо оплати виконаних робіт у
заявлений період, а саме з 05.10.2013 р. по
16.05.2014 р., а тому позовна вимога позивача
про стягнення з відповідача 108 759, 89 грн
пені, є такою, що не ґрунтується на
нормах законодавства України, а тому
суд не знаходить підстав для
задоволення позову в цій частині.

Також, позивач просить суд стягнути з
відповідача штраф за порушення
термінів оплати за договором про
закупівлю робіт № 15-М від 19.06.2013 р. у
розмірі 112 714, 27 грн.

З приводу вказаної позовної вимоги
позивача суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як було зазначено вище, відповідно до
заяви № б/н від 10.09.2014 р. про відмову від
частини позовних вимог та про
зменшення позовних вимог позивач
заявив про свою відмову від позову до
відповідача в частині позовної вимоги
про стягнення штрафу та просить суд
припинити провадження у справі в цій
частині.

Згідно ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі відмовитись від позову.

Частиною 6 ст. 22 цього ж кодексу
передбачено, що господарський суд не
приймає відмови від позову, якщо така
дія суперечить законодавству або
порушує чиї-небудь права і охоронювані
законом інтереси.

Відповідно до ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України
відмова позивача від позову
викладається в адресованій
господарському суду письмовій заяві,
що долучається до справи.

До прийняття відмови позивача від
позову господарський суд роз'яснює
сторонам наслідки відповідної
процесуальної дії, перевіряє, чи є
повноваження на вчинення цієї дії у
представника сторони

Про прийняття відмови позивача від
позову господарський суд виносить
ухвалу, якою одночасно припиняє
провадження у справі.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Пунктом 4.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що у
випадках відмови позивача від позову
(пункт 4 частини першої статті 80 ГПК)
господарському суду слід керуватись
частиною шостою статті 22 ГПК, тобто
перевіряти, чи не суперечить ця відмова
законодавству та чи не порушує вона
інтереси інших осіб.

Якщо у справі заявлено кілька позовних
вимог і позивач відмовився від деяких з
них, провадження у справі на підставі
пункту 4 частини першої статті 80 ГПК
припиняється у частині тих вимог, від
яких було заявлено відмову (за умови, що
судом не буде застосовано припис
частини шостої статті 22 ГПК щодо
неприйняття відмови від позовних
вимог), а розгляд решти позовних вимог
здійснюється в загальному порядку.

За наслідками розгляду заяви позивача
про відмову від частини позовних вимог,
суд дійшов висновку, що відмова
позивача від позову не суперечить
законодавству та не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів.

Заява № б/н від 10.09.2014 р. про відмову від
частини позовних вимог та про
зменшення позовних вимог підписана від
позивача його представником - ОСОБА_1,
який діє на підставі довіреності № б/н
від 08.09.2014 р. Вказаною довіреністю
представник позивача - ОСОБА_1
наділений правом повної або часткової
відмови від позовних вимог.

Перевіривши повноваження особи, яка
підписала заяву про часткову відмову
від позову, на вчинення таких дій та
роз'яснивши позивачеві наслідки
відмови від позову, суд приймає таку
відмову.

Оскільки позивач відмовився від позову
до відповідача в частині позовної
вимоги про стягнення з відповідача
штрафу у розмірі 112 714, 27 грн і таку
відмову прийнято судом, провадження у
справі у цій частині підлягає
припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України, у
випадках припинення провадження у
справі повторне звернення до
господарського суду зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав не допускається.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
обставини справи, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 80, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного
підприємства „Регіональні електричні
мережі" (ідентифікаційний код 32402870) на
користь Публічного акціонерного
товариства „Київсільелектро"
(ідентифікаційний код 00132457) 1 610 203 (один
мільйон шістсот десять тисяч двісті
три) грн 87 (вісімдесят сім) коп. основної
заборгованості та судові витрати 32 204
(тридцять дві тисячі двісті чотири) грн
07 (сім) коп. судового збору.

3. Прийняти відмову Публічного
акціонерного товариства
„Київсільелектро" від позову до
Державного підприємства „Регіональні
електричні мережі" в частині позовної
вимоги про стягнення з Державного
підприємства „Регіональні електричні
мережі" штрафу у розмірі 112 714, 27 грн і
припинити провадження у справі у цій
частині.

4. Відмовити в задоволенні
інших позовних вимог.

5. Повернути Публічному
акціонерному товариству
„Київсільелектро" (ідентифікаційний
код 00132457) з Державного бюджету України
судовий збір, внесений в більшому
розмірі, ніж встановлено законом, у
розмірі 3 718 (три тисячі сімсот
вісімнадцять) грн 14 (чотирнадцять) коп.,
перерахований (сплачений) за платіжним
дорученням № 10444 від 21.07.2014 р.

Суддя
В. М.
Бацуца

Повний текст рішення підписаний

20 жовтня 2014 р.