ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2014 р.Справа № 922/4160/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання
Федоровой К.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Євроінвестстрой", м.
Донецьк до ДП "Південна Залізниця", м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, адвокат, договір №
01-2014/юо від 05.02.14 р.;

відповідача - Сівков О.О., дов. № 939 від
14.08.14 р.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Євроінвестстрой"
(далі - позивач) звернулось до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
Державного підприємства "Південна
Залізниця" (далі - відповідач)
заборгованість в сумі 65123,33 грн. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
1827,00 грн., мотивуючи свої вимоги
неналежним виконанням відповідачем
його грошових зобов'язань за договором
поставки № П/ДН-4-131309/НЮ від 08.08.13 р.

09.10.14 р. відповідач надав письмовий
відзив, в якому зазначив, що Державне
підприємство "Південна Залізниця" не
заперечує проти виконання своїх
обов'язків за спірним договором, але не
має можливості оплатити виконані
роботи, оскільки позивач не попередив
відповідача про зміну банківського
рахунку. Крім того, відповідач
зазначив, що в матеріалах справи
відсутні докази направлення претензії
на адресу Державного підприємства
"Південна Залізниця".

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 13.10.14 р. по 22.10.14 р., для надання
сторонами акту звірки взаємних
розрахунків.

Представник позивача в судовому
засіданні 22.10.14 р. підтримав позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача судовому
засіданні 22.10.14 р. підтримав свій
відзив.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

Між ТОВ "Євроінвестстрой"
(постачальник, позивач) та ДП "Південна
залізниця" (покупець, відповідач) було
укладено договір поставки № П/ДН-4-
131309/НЮ від 08.08.2013 року (далі -
договір)(а.с. 15-19), відповідно до умов
якого, позивач зобов'язався поставити і
передати у зумовлені строки у
власність відповідача систему
відеоспостереження (далі - товар),
відповідно до кошторису (додаток № 1),
який є невід'ємною частиною договору, а
відповідач зобов'язався прийняти цей
товар, змонтований, та своєчасно
здійснити його оплату, відповідно до
умов даного договору.

Пунктом 5.1. договору зазначено, що
позивач здійснює поставку товару на
умовах: ВВР (відповідно до ІНКОТЕРМС-2010)
- товар поставляється транспортом
позивача на склад відповідача (м.
Полтава, вул. Гайового, 5), за рахунок
позивача.

Пунктами 5.3. - 5.5. договору передбачено,
що виконання робіт здійснюється
позивачем протягом 5 календарних днів з
моменту поставки товару. Представник
відповідача при прийнятті товару
зобов'язаний звірити відповідність
кількості і асортименту товару,
вказаному в рахунку - фактурі або
накладній, розписатися за отримання
товару та видати представнику позивача
довіреність на отримання даної партії
товару. Датою поставки товару
вважається день підписання сторонами
або їх уповноваженими представниками
акту приймання-передачі товару, який
готується позивачем та надається разом
з товаром відповідачу.

Згідно з п.п.10.1.1. договору, відповідач
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі сплачувати за поставлений товар
та виконані роботи.

Пунктом 12.1. договору встановлений
термін його дії, а саме даний договір
набирає чинності з моменту підписання
його сторонами і діє до 31 грудня 2013
року, а в частині розрахунків - до
повного виконання.

На виконання умов договору, позивач
відвантажив на адресу відповідача
системи відеоспостереження в
асортименті на суму 23375,73 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ 731 від 26.12.2013 року (а.с. 24), яка
підписана уповноваженими
представниками сторін і скріплена
печатками підприємств, та актом
прийому - передачі від 26.12.2013 року № 731
(а.с. 25).

Крім того, позивач виконав роботи з
монтажу системи відеоспостереження на
загальну суму 41747,60 грн., що
підтверджується актом здачі-прийняття
робіт (надання послуг) № 98 від 26.12.2013
року (а.с. 26), який був підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений печатками підприємств.

Відповідно до умов, передбачених п.п. 5.4.
договору, разом з актом надання послуг
та видатковою накладною, актом прийому
- передачі на поставку товару були
надані відповідні рахунки: № 571 від
26.12.2013 року на суму 23375,73 грн. та № 635 від
26.12.2013 року на суму 41 747,60 грн. (а.с. 27, 28).

Відповідно до п. 9.1. договору, прийом
товару здійснюється відповідачем у
відповідності з Інструкцією № П-6 від
15.06.65р. "О порядке приемки продукции
производственно-технического
назначеним и товаров народного
потребления по количеству'" та
Інструкцією № Г1-7 від 25.04.66р. "О порядке
приемки продукции про
изводственно-технического назначения
и товаров народного потребления по
качеству" при наявності
товаросупровідних документів:
товаро-транспортної накладної,
пакувальних аркушів, податкової
накладної на кожну партію товару,
рахунку- фактури, документів,
підтверджуючих якість товару.

Таким чином, факт прийняття товару
відповідачем і підписання накладної та
актів, свідчить про отримання
відповідачем всіх товаросупровідних
документів передбачених умовами
спірного договору. Отже, позивач
відвантажив товар і виконав роботи на
загальну суму 65123,33 грн. (23375,73 грн. + 41747,60
грн.).

Згідно з п.7.2. договору, відповідач
оплачує позивачу за поставлений товар
та виконані роботи протягом 30
банківських днів після підписання акту
прийому-передачі товару та акту
виконаних робіт, при умові своєчасного
надання відповідачем рахунку-фактури,
податкової накладної, документів
якості на поставлений товар.

Акт приймання - передачі і акт
виконаних робіт підписаний 26.12.2013 року,
рахунки були передані разом з
поставкою товару, тому відповідач
повинний був оплатити поставлений
товар до 11.02.2014 року, відповідно до умов
договору.

Проте, відповідач свої зобов'язання з
оплати поставленого позивачем товару
та виконаних останнім робіт не виконав,
внаслідок чого заборгованість
відповідача склала 65123,33 грн., що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків від 23.07.12 р. (а.с. 2), який був
скріплений печатками та підписаний
сторонами.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини другої статті 11
Цивільного кодексу України, підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч.2 ст.628 ЦК України
сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовується у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлене договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Умови спірного договору, свідчать про
те, що він за своєю правовою природою є
змішаним договором, який містить в собі
елементи договорів поставки та
підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за
договором поставки, продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК
України).

Відповідно до частини четвертої статті
882 ЦК України, передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

В частині 1 статті 854 ЦК України
закріплено, що якщо договором підряду
не передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач відвантажив товар і виконав
роботи на загальну суму 65123,33 грн.
Роботи за спірним договором виконані
позивачем без зауважень з боку
відповідача, що свідчить про наявність
зобов'язання відповідача оплатити
поставлену продукцію та виконані
роботи в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Акти прийому-передачі № 731 та здачі -
приймання робіт (надання послуг) №98
підписані 26.12.2013 року, рахунки були
передані разом з поставкою товару,
отже, відповідно до п. 7.1. договору,
відповідач повинний був оплатити
поставлений товар та виконані роботи
до 11.02.2014 року.

Суд також зауважує, що обставини, які
визнаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 35
ГПК України).

Враховуючи визнання відповідачем
факту поставки товару на суму 23375,73 грн.
та виконання позивачем робіт на суму
41747,60 грн., суд вважає доведеним факт
заборгованості відповідача перед
позивачем в сумі 65123,33 грн.

Станом на момент розгляду справи,
відповідач 65123,33 грн. заборгованості не
сплатив та не надав суду жодних
доказів, які б спростовували суму
заявленого боргу чи підтверджували б
оплату заборгованості.

Отже, враховуючи умови п. 7.1. договору,
відповідач визнається судом таким, що з
11.02.14 р. прострочив виконання
зобов'язання з оплати виконаних робіт
та поставленого позивачем товару за
договором № П/ДН-4- 131309/НЮ від 08.08.2013
року.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Суд вважає твердження відповідача про
неможливість оплати товару та
виконаних робіт у зв'язку зі зміною
позивачем банківського рахунку
непереконливими, оскільки в
рахунках-фактурах, які були отримані
відповідачем, містяться всі необхідні
банківські реквізити позивача.

Крім того, відповідно до п. 10.2.3.
договору, відповідач має право
повернути рахунок позивачу без
здійснення оплати в разі неналежного
оформлення документів, зазначених у
пункті 7.2 розділу VII цього договору
(відсутність печатки, підписів тощо).
Отже, неповернення рахунків
відповідачем свідчить про їх
відповідність вимогам закону та умовам
договору.

Посилання відповідача на відсутність в
матеріалах справи доказів направлення
претензії на адресу відповідача, не
можуть бути підставою для відмови у
позові, оскільки рішенням
Конституційного Суду України від
09.07.2002р. №15-рп/2002 у справі за
конституційним зверненням Товариства
з обмеженою відповідальністю "Торговий
Дім "Кампус Коттон клаб" щодо
офіційного тлумачення положення ч.2
ст.124 Конституції України (справа №1-2/2002
про досудове врегулювання спорів),
встановлено, що обов'язкове досудове
врегулювання спорів, яке виключає
можливість прийняття позовної заяви до
розгляду та здійснення за нею
правосуддя, порушує право особи на
судовий захист. Положення частини
другої статті 124 Конституції України
щодо поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
в аспекті конституційного звернення
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно з вимогами закону,
суд визнає вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача 65123,33 грн.
заборгованості, належно обґрунтованою,
доведеною матеріалами справи та такою,
що підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України,
відповідно до приписів якої, при
задоволенні позову - витрати по сплаті
судового збору за подання позову
відшкодовуються за рахунок
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
"Південна залізниця" (,
61052, м. Харків, вул. Червоноармійська, 7)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євроінвестстрой"
(, 83044, м.Донецьк, вул.
Комуністична, 4; п/р № 1601 в ПАТ
"АЛЬФА-БАНК" м.Київ, МФО 300346)
заборгованість в сумі 65123,33 грн. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.10.2014 р.

Суддя Т.В. Інте