м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/9092/14 30.10.14

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа" про
розстрочку виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
17.06.2014 у справі №910/9092/14 на чотири місяці

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Строй Центр"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа"

про стягнення грошової заборгованості
за поставлений товар

Суддя К.В. Полякова

Представники сторін:

від позивача: Циба В.К. (дов.№485 від
27.11.2013),

від заявника (відповідача): Зарубайко
П.І. (дов. №398 від 22.07.2014),

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Строй Центр»
звернулось до Господарського суду
міста Києва із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Основа»
про стягнення грошової заборгованості
за поставлений товар.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань, прийнятих за договором
поставки, у зв'язку із чим за останнім
утворилась заборгованість разом із
нарахованими штрафними санкціями за
спірний період з 14.01.2014 по 12.05.2014 у
загальній сумі 467946,44 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 у справі № 910/9092/14
задоволено позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Строй
Центр", а саме стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Основа"
(03150, м.Київ, вул.Ковпака, 17,
ідентифікаційний код 13669489) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Строй Центр" (02160,
м.Київ, пр.-кт Возз'єднання, 7А,
ідентифікаційний код 35823120) 347076 (триста
сорок сім тисяч сімдесят шість) гривень
00 копійок суми основного боргу, 12497
(дванадцять тисяч чотириста дев'яносто
сім) гривень 00 копійок суми пені, 86769
(вісімдесят шість тисяч сімсот
шістдесят дев'ять) гривень 00 копійок
суми штрафу у розмірі 25%, 2515 (дві тисячі
п'ятсот п'ятнадцять) гривень 27 копійок
суми 3% річних, 7635 (сім тисяч шістсот
тридцять п'ять) гривень 67 копійок суми
інфляції за березень 2014, та 11453
(одинадцять тисяч чотириста п'ятдесят
три) гривні 50 копійок суми інфляції за
квітень 2014, а також 9358 (дев'ять тисяч
триста п'ятдесят вісім) гривень 93
копійки судового збору.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 у справі
№910/9092/14 рішення Господарського суду
міста Києва від 17.06.2014 у справі №910/9092/14
залишено без змін

На виконання вказаного судового
рішення, яке набрало законної сили,
15.09.2014 Господарським судом міста Києва
виданий відповідний наказ № 910/9092/14.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Основа» звернулось
до Господарського суду міста Києва у
межах справи № 910/9092/14 із заявою про
розстрочку виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
17.06.2014 у справі № 910/9092/14 на чотири
місяці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.10.2014 прийнято заяву про
розстрочку виконання рішення суду та
призначено її розгляд на 30.10.2014 року.

Під час судового засідання 23.10.2014
представник заявника (відповідача)
надав усні пояснення по суті поданої
заяви про розстрочку виконання рішення
суду, аналогічні тим, що викладені у
заяві, заяву про розстрочку просив
задовольнити у повному обсязі. До того
ж, під час судового засідання
представником заявника подано до суду
копію платіжного доручення №23644 від
24.10.2014, згідно якого відповідачем
здійснено часткове погашення суми
боргу у розмірі 200 000,00 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні заперечував проти
розстрочки виконання рішення з огляду
на обставини та факти, викладені у
відзиві, поданому через відділ
діловодства та документообігу
Господарського суду міста Києва 07.10.2014
року. До того ж, представник позивача
надав до суду копію заяви про
призупинення накладення арешту на
рахунки боржника, направлену ним до
органів виконавчої служби у межах
виконавчого провадження, боржником в
якому є саме відповідач..

Розглянувши заяву про відстрочку
виконання рішення, оцінюючи подані
сторонами докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що дана заява задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим Кодексом та
Законом України "Про виконавче
провадження".

Як передбачено статтею 121
Господарського процесуального кодексу
України, при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п. 7.1.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" №9 від 17.10.2012 р. Відстрочка - це
відкладення чи перенесення виконання
рішення на новий строк, який
визначається господарським судом.
Наприклад, відстрочка може надаватись
за рішенням, у якому господарським
судом визначено певний строк
звільнення приміщення, повернення
майна тощо.

Відповідно до п. 7.2 вказаної постанови
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення.

За змістом статті 121 Господарського
процесуального кодексу України
підставою для відстрочки можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк або встановленим
господарським судом способом. Згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України, цією
нормою процесуального права не
вимагається і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема наявну загрозу
банкрутства, відсутність коштів на
банківських рахунках і майна, на яке
можливо було б звернути стягнення.

Отже, виходячи із наведеного,
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує відстрочку чи розстрочку
виконання судового рішення у судовому
порядку з об'єктивними, непереборними,
іншими словами - виключними
обставинами, що ускладнюють вчасне
виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3, ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Згідно положень статей 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
тобто спроможні містити інформацію
стосовно обставин, які входять до
предмета доказування у справі.

Як свідчать матеріали справи, в
обґрунтування заяви про розстрочку
виконання рішення суду відповідач
посилається на нестійкість
національної економіки та девальвація
національної валюти, як складову
обставину неможливості негайного
виконання рішення суду.

До того ж, заявник стверджує про
збитковість підприємства, величезні
кредитні зобов'язання, які вплинули на
діяльність заявника та зумовили
виникнення боргових зобов'язань за
договором.

Отже, як на винятковий характер
обставин, що унеможливлює негайне
виконання, заявник посилається на
наявність боргових зобов'язань перед
іншими кредиторами; податкові
зобов'язання; скорочення об'ємів
оборотів компанії; скорочення
персонального складу підприємства;
знаходження ТОВ «Основа» у фактичній
неспроможності бути активним
учасником господарської діяльності;
знаходження ТОВ «Основа» на межі
банкрутства; девальвація національної
валюти; знаходження України у
соціально-, політично-економічній
кризі.

Заперечуючи проти задоволення заяви
про розстрочення виконання рішення
суду, позивач - ТОВ Фірма «Строй Центр»
зазначає, що боржник вказує на скрутний
матеріальний стан, що не відповідає
дійсності, оскільки згідно оперативної
інформації ТОВ «Основа» за період
січень-серпень 2014 року задекларував у
декларації з податку на додану
вартість, яку подано до Центрального
офісу з обслуговування великих
платників податків Міністерства
доходів і зборів України у м. Києві, де
валові доходи ТОВ «Основа» склали
понад 58 млн. грн., що свідчить про
наявність ресурсів (коштів) для
розрахунків з кредиторами, а саме з ТОВ
«Строй Центр».

Детально вивчивши подані документи,
суд дійшов висновку, що обставини,
якими відповідач мотивує подану заяву,
не є виключними та не свідчать про
неможливість чи ускладнення виконання
рішення Господарського суду міста
Києва від 17.006.2014 у даній справі.

До того ж, суд зауважує, що наявність
зобов'язань за іншими правочинами та
наявність інших боргових зобов'язань,
за якими заявник здійснює платежі, не
звільняє Товариство з обмеженою
відповідальністю «Основа» від
виконання зобов'язання за договором №27
поставки нафтопродуктів від 14.01.2014, та
не є виключною підставою для рострочки
виконання рішення суду.

Таким чином, невміле ведення
відповідачем господарської діяльності
не може мати своїм наслідком понесення
втрат позивачем та, враховуючи
відсутність підстав, з якими норми
статті 121 Господарського
процесуального кодексу України
пов'язують можливість відстрочки
виконання рішення у справі, суд дійшов
висновку, що заява відповідача про
надання відстрочки виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
17.06.2014 у справі № 910/9092/14 задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю "Основа"
про розстрочку виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
17.06.2014 у справі №910/9092/14 на чотири місяці
- відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню у порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
К.В. Полякова