КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2014 р. Справа№ 911/2356/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання:
Підченко О.Ю.

за участю представників:

від позивача: Данілова І.О. за
довіреністю №22/01-юр від 22.01.2014;

від відповідача: Хоцій С.А. за
довіреністю від 18.04.2014;

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Мегабуд"

на рішення Господарського суду
Київської області від 14.08.2014

у справі №911/2356/14 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХАРСКО ІНФРАСТРАКЧЕ
УКРАЇНА"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Мегабуд"

про стягнення 94093,85 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду
Київської області передані позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХАРСКО ІНФРАСТРАКЧЕ
УКРАЇНА" (далі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Мегабуд" (далі - відповідач) про
стягнення 94093,85 грн.

В обґрунтуванні своїх вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
оренди №45 від 04.10.2013 щодо повної та
своєчасно оплати орендних платежів. В
результаті чого просить суд стягнути з
відповідача 94093,85 грн. заборгованості.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 14.08.2014 у справі
№911/2356/14 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «МЕГАБУД»
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ХАРСКО ІНФРАСТРАКЧЕ
Україна» 94093грн. 85коп. заборгованості
та 1881грн. 88коп. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Мегабуд"
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду Київської
області від 14.08.2014 та прийняти нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення 29758,68грн.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.10.2014 прийнято
вказану апеляційну скаргу до
провадження, розгляд справи призначено
на 05.11.2014.

Через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю "ХАРСКО
ІНФРАСТРАКЧЕ УКРАЇНА" надійшов відзив
на апеляційну скаргу, у якому останній
заперечив проти доводів апеляційної
скарги, просив залишити рішення суду у
даній справі без змін.

В судове засідання з'явились
представники відповідача та позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, просив суд
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в частині стягнення 29758,68грн.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі,
просив суд апеляційну скаргу залишити
без задоволення, рішення суду першої
інстанції - без змін.

Відповідно до статті 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу, також апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

04.10.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ХАРСКО ІНФРАСТРАКЧЕ
УКРАЇНА» (орендодавець за договором,
позивач у справі) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«МЕГАБУД» (орендар за договором,
відповідач у справі) укладено договір
оренди №45 (далі-договір), відповідно до
п.1.1 договору орендодавець передає, а
орендар приймає у тимчасове володіння
та користування (оперативну оренду)
рухоме майно - опалубка перекриття
«Props&Beams» (далі-обладнання). Монтаж та
демонтаж орендованого обладнання не є
предметом цього договору, орендар
здійснює монтаж та демонтаж
орендованого обладнання на свій ризик
власними силами та за свій рахунок.

Відповідно до п.1.2. договору
найменування складових частин та
вартість обладнання, що передається в
оренду, зазначено в специфікаціях та в
актах прийому-передачі обладнання
цього договору.

Відповідно до п.5.2 договору загальна
вартість обладнання (згідно
специфікації) яке передається в оренду
за цим договором складає 800064,00грн., у
тому числі ПДВ 20% -133344,00грн.

Пунктом 5.3 договору зазначено, що
вартість оренди обладнання за одну
добу (тариф за добу), зазначається з ПДВ
та складає 850,00 грн. та додатково
сплачується ПДВ в розмірі 20% -170,00грн.

При цьому, пунктом 5.4 договору
зазначено, що вартість оренди
обладнання за 30 діб складає 30600,00 грн., у
тому числі ПДВ 20% -5100,00 грн.

На підставі договору оренди №45 від
04.10.2013 сторони уклали Акт
прийому-передачі від 08.10.2013, відповідно
до п.1 орендодавець передав, а орендар
прийняв обладнання в оренду на суму
800064,00грн.

Також сторони уклали додаткову угоду
№1 від 30.10.2013, відповідно до п.1 якої, у
зв'язку з виробничою необхідністю
орендар 30 жовтня 2013 збільшує кількість
обладнання додатково взявши в оренду
комплект №2 обладнання на суму 344240,00
грн., у тому числі ПДВ 20% - 57373,33 грн.

Таким чином, п.4 додаткової угоди №1 від
30.10.2013 було викладено п.5.2. договору в
наступній редакції: «загальна вартість
обладнання опалубка перекриття
«Props&Beams» Комплект №1 та опалубка
перекриття «Props&Beams» Комплект №2
(згідно специфікації), яка передається
в оренду за цим договором складає
1144304,00грн., у тому числі ПДВ 20% - 190717,33грн.

Пунктом 5 додаткової угоди №1 від 30.10.2013
сторони дійшли згоди викласти п.5.3.
договору в наступній редакції:
«вартість оренди обладнання за 1 добу
(тариф за добу) зазначається без ПДВ та
складає комплекту №1 - 850,00грн. та
додатково сплачується ПДВ в розмірі 20% -
170,00 грн., комплекту №2 - 370,00 грн. та
додатково сплачується ПДВ у розмірі 20% -
74,00 грн.»

Відповідно до п.6 додаткової угоди №1
від 30.10.2013 сторони дійшли згоди
викласти п.5.4. договору в наступній
редакції: вартість оренди обладнання
за 30 діб складає комплекту №1 - 30600,00
грн., у тому числі ПДВ 20% - 5100,00грн.,
комплекту №2 - 13320,00грн., у тому числі ПДВ
20% - 2220,00грн.

Також сторони уклали додаткову угоду
№2 від 13.12.2013, відповідно до п.1 цієї
угоди, в зв'язку з виробничою
необхідністю орендар 13 грудня 2013 року
збільшує кількість обладнання
додатково взявши в оренду комплект №3
обладнання на суму 207000,00грн., у тому
числі й ПДВ 20% - 34500,00грн.

Таким чином, п. 4 додаткової угоди №2 від
13.12.2013 було викладено п.5.2. договору в
наступній редакції: «загальна вартість
обладнання опалубка перекриття
«Props&Beams» Комплект №1 та опалубка
перекриття «Props&Beams» Комплект №2 та
комплект №3 (згідно специфікації), яка
передається в оренду за цим договором
складає 1351304,00 грн., у тому числі ПДВ 20% -
225 217,33 грн.

Пунктом 5 додаткової угоди №2 від 13.12.2013
сторони дійшли згоди викласти п.5.3.
договору в наступній редакції:
«вартість оренди обладнання за 1 добу
(тариф за добу) зазначається без ПДВ та
складає комплекту №1 - 850,00грн. та
додатково сплачується ПДВ в розмірі 20% -
170,00 грн., комплекту №2 - 370,00 грн. та
додатково сплачується ПДВ у розмірі 20% -
74,00 грн., комплекту №3 - 250,00 грн. та
додатково сплачується ПДВ в розмірі 20% -
50,00грн.»

Відповідно до п.6 додаткової угоди №2
від 13.12.2013 сторони дійшли згоди
викласти п.5.4. договору в наступній
редакції: вартість оренди обладнання
за 30 діб складає комплекту №1 - 30600,00
грн., у тому числі ПДВ 20% - 5100,00грн.,
комплекту №2 - 13320,00 грн., у тому числі
ПДВ 20% - 2220,00грн., комплекту №3 - 9000,00грн.,
у тому числі ПДВ 20% - 1500,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було передано відповідачу в
оренду обладнання на загальну суму
229933,85 грн. про, що свідчать наступні
акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг): №ОУ-0000547 від 31.10.2013 на суму 20400,00
грн.; №ОУ-0000546 від 31.10.2013 на суму 740,00 грн.;
№ОУ-0000579 від 06.11.2013 на суму 5 100,00 грн.;
№ОУ-0000601 від 28.11.2013 на суму 10360,00 грн.;
№ОУ-0000604 від 30.11.2013 на суму 20400,00 грн.;
№ОУ-0000605 від 30.11.2013 на суму 740,00грн.;
№ОУ-0000631 від 06.12.2013 на суму 5100,00грн.;
№ОУ-0000636 від 16.12.2013 на суму 5550,00грн.;
№ОУ-0000637 від 16.12.2013 на суму 7650,00грн.;
№ОУ-0000658 від 31.12.2013 на суму 4750,00грн.;
№ОУ-0000659 від 31.12.2013 на суму 13360,00 грн.;
№ОУ-0000002 від 13.01.2014 на суму 2750,00 грн.;
№ОУ-0000013 від 31.01.2014 на суму 25885,00 грн.;
№ОУ-0000014 від 31.01.2014 на суму 5000,00 грн.;
№ОУ-0000032 від 04.02.2014 на суму 4340,00 грн.;
№ОУ-0000044 від 26.02.2014 на суму 17525,42 грн.;
№ОУ-0000048 від 28.02.2014 на суму 1040,16 грн.;
№ОУ-0000075 від 31.03.2014 на суму 16122,48 грн.;
№ОУ-0000111 від 14.04.2014 на суму 6761,04 грн.;
№ОУ-0000112 від 30.04.2014 на суму 6388,26 грн.;
№ОУ-0000148 від 31.05.2014 на суму 11649,18 грн.

Також позивачем були виставлені
наступні рахунки-фактури на оплату
договору оренди: №СФ-0000494 від 04.10.2013 на
суму 61 200,00 грн., №СФ-0000527 від 28.10.2013 на
суму 26 640,00 грн., №СФ-0000557 від 06.11.2013 на
суму 30 600,00 грн., №СФ-0000592 від 29.11.2014 на
суму 888,00 грн., №СФ-0000623 від 29.11.2013 на суму
6 660,00 грн., №СФ-0000624 від 06.12.2013 на суму 9
180,00 грн., №СФ-0000614 від 10.12.2013 на суму 18
000,00 грн., №СФ-0000635 від 16.12.2013 на суму 16
032,00 грн., №СФ-0000010 від 01.01.2014 на суму 31
062,00 грн., №СФ-0000011 від 10.01.2014 на суму 6 000,00
грн., №СФ-0000052 від 31.01.2014 на суму 5 208,00
грн., №СФ-0000054 від 05.02.2014 на суму 21 030,50
грн., №СФ-0000055 від 27.02.2014 на суму 1 248,19
грн., №СФ-0000078 від 01.03.2014 на суму 19 346,98
грн., №СФ-0000118 від 01.04.2014 на суму 8 113,25
грн., №СФ-0000119 від 14.04.2014 на суму 7665,91
грн., №СФ-0000151 від 01.05.2014 на суму 13 979,02
грн.

Проте з матеріалів справи вбачається,
що відповідач оплатив орендну плату
частково, в розмірі 135840,00 грн., про що
свідчать банківські виписки.

Як встановлено господарським судом,
станом на час звернення з позовом до
суду заборгованість відповідача перед
позивачем за договором складає 94093,85
грн.

Проте, у відзиві та в апеляційній
скарзі відповідач зазначає, що станом
на 31.03.2014 заборгованість по орендним
платежам складає 64335,17 грн. посилаючись
на лист позивача №2504/45юр від 25.04.2014.

З матеріалів справи вбачається, що у
вищезазначеному листі не враховано
рахунків №СФ-0000118 від 01.04.2014 на суму 8113,25
грн., №СФ-0000119 від 14.04.2014 на суму 7665,91грн.,
№СФ-0000151 від 01.05.2014 на суму 13979,02грн.

Також, в матеріалах справи є лист
№2606/45юр від 02.06.2014, яким позивач
направляє вищезазначені рахунки
відповідачу (докази направлення опис
вкладення в цінний лист від 03.06.2014 та
фіскальний чек №0205 від 03.06.2014).

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом.

Зі змісту укладених між сторонами
договору вбачається, що за своєю
правовою природою вказані договори є
договорами найму (оренду).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Як встановлено ч.ч.1, 5 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Стаття 193 Господарського кодексу
України передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Враховуючи вищезазначене,
господарський суд дійшов до висновку,
що позовна вимога про стягнення з
відповідача основного боргу у сумі
94093,85грн. є правомірною, обґрунтованою,
відповідачем не спростованою та такою,
що підлягає задоволенню.

Приписами статті 33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно із ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на те, що відповідач не подав
докази, що підтверджують виконанням
ним своїх зобов'язань, оцінюючи наявні
в матеріалах справи документи та
досліджуючи в судовому засіданні
докази, виходячи з вищевикладених
обставин справи, господарський суд
дійшов вірного висновку, що заявлені
позовні вимоги є правомірними,
документально підтвердженими,
відповідачем не спростованими, та
підлягають задоволенню повністю, а
саме у розмірі 94093,85 грн.
заборгованості.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на повернення орендованого
обладнання позивачу, не підтверджено
матеріалами справи, а саме актом
приймання-передачі обладнання з
оренди, як це передбачено договором.

Враховуючи вищезазначене, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для скасування рішення
Господарського суду міста Києва у
даній справі, в зв'язку з чим апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Мегабуд"
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105,
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Мегабуд" на рішення Господарського
суду Київської області від 14.08.2014 у
справі №911/2356/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 14.08.2014 у справі №
911/2356/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2356/14
повернути до Господарського суду
Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
Л.Г. Смірнова

Судді
Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна