ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2014 р.
Справа № 921/554/14-г/17

Головуючий суддя
Желік М.Б.

Суддів
Костів Т.С.

Марко Р.І.

розглянувши апеляційну скаргу
Тернопільської обласної ради, м.
Тернопіль, вул. Грушевського, 8 (вих. №
07-1361 від 09.09.2014 року)

на рішення Господарського суду
Тернопільської області

від 18.08.2014 року у справі № 921/554/14-г/17

за позовом Тернопільської обласної
ради, м. Тернопіль

до відповідача-1 Комунального
підприємства Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест", м.
Тернопіль

до відповідача-2 Тернопільського
міськрайонного центру зайнятості, м.
Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача 2: Другого відділу
Державної виконавчої служби
Тернопільського міського управління
юстиції, м. Тернопіль

про визнання права власності на майно,
звільнення майна з під арешту та
скасування заборони на його відчуження

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Франчук М.М. -
представник за довіреністю;

від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача 2 - не з'явився.

Стороні роз'яснено її права та
обов'язки, передбачені ст. ст. 22, 27 ГПК
України. Клопотань про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало, заяв про відвід складу суду
не надходило.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

18.08.2014 року рішенням Господарського
суду Тернопільської області (суддя
Андрусик Н.О.) у справі № 921/554/14-г/17 за
позовом Тернопільської обласної ради,
м. Тернопіль до відповідача-1
Комунального підприємства
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест", м. Тернопіль до
відповідача-2 Тернопільського
міськрайонного центру зайнятості, м.
Тернопіль за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача 2
Другого відділу Державної виконавчої
служби Тернопільського міського
управління юстиції, м. Тернопіль про
визнання права власності на майно,
звільнення майна з під арешту та
скасування заборони на його відчуження
у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням
Господарського суду Тернопільської
області Tернопільська обласна рада
звернулося до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просила
поновити строк на апеляційне
оскарження рішення суду першої
інстанції, скасувати рішення суду
першої інстанції та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення не враховано те,
що акт приймання-передачі від 05.06.2007
року не засвідчує факту переходу права
господарського відання до
Комунального підприємства
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест", окрім того
жодних рішень про передачу
транспортних засобів у господарське
відання відповідача 1 Тернопільська
обласна рада не приймала, таким чином
станом на даний час скаржник
вважається власником вказаного майна.

Згідно автоматизованого розподілу
справ КП "Документообіг господарських
судів", 15.09.2014 року справу за № 921/554/14-г/17
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Желіку М.Б. Розпорядженням
голови Львівського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014 року у
склад колегії суддів для розгляду
справи № 921/554/14-г/17 введено суддів
Костів Т.С. та Марка Р.І. Зазначеному
складу колегії суддів відводів не
заявляли.

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014 року
скаржнику поновлено строк на
апеляційне оскарження рішення суду
першої інстанції, а матеріали
апеляційної скарги визнано достатніми
для прийняття її до розгляду в суді
апеляційної інстанції, розгляд справи
призначено на 15.10.2014 року.

15.10.2014 року ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду
розгляд апеляційної скарги
відкладався з підстав наведених у ній.

Комунальним підприємством
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест" до суду 10.10.2014
року подано відзив на апеляційну
скаргу, з якого вбачається, що
відповідач 1 погоджується із вимогами
апеляційної скарги та просить їх
задоволити.

Тернопільська обласна рада та
Комунальне підприємство
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест" подали до суду
клопотання про здійснення розгляду
справи без участі уповноважених
представників (лист № 07-1653 від 09.10.2014
року та № 30 від 05.11.2014 року відповідно).

15.10.2014 року через канцелярію
Львівського апеляційного
господарського суду від представника
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому він
зазначає, що позивачем не наведено
доказів належності йому спірного
майна, а також не надано суду
правовстановлюючих документів,
натомість згідно облікових даних
автоматизованого обліку транспортних
засобів та їх власників АІС за
Комунальним підприємством
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест" закріплені
транспортні засоби, на які накладено
арешт.

У судовому засіданні 05.11.2014 року
відповідач 1 участь уповноваженого
представника забезпечив, який надав
пояснення по суті апеляційної скарги
та просив врахувати їх при винесенні
постанови.

Інші учасники судового процесу участі
уповноважених представників у судове
засідання не забезпечили, причин
неявки суду не повідомили, хоча була
належним чином повідомленими про час
та місце слухання справи.

Колегія суддів розглянувши апеляційну
скаргу, дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законодавства, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, із врахуванням клопотань
позивача (скаржника) та відповідача 1
про розгляд справи без участі їх
уповноваженого представника дійшла до
висновку, що вимоги апеляційної скарги
до задоволення не підлягають, відтак
рішення Господарського суду
Тернопільської області від 18.08.2014 року
у справі № 921/554/14-г/17 слід залишити без
змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Як вбачається із матеріалів справи,
31.05.2013 року головним державним
виконавцем Другого відділу державної
виконавчої служби Тернопільського
міського управління юстиції винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, з якої вбачається, що на
виконання виконавчого листа №
2-а-685/10/1970 від 13.05.2013 року виданого
Тернопільським окружним
адміністративним судом про стягнення з
Комунального підприємства
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест" на користь
Тернопільського міськрайонного центру
зайнятості заборгованості в сумі 62 937,31
грн. штрафу за порушення законодавства
України про зайнятість населення при
вивільненні працівників державним
виконавцем накладено арешт на все
рухоме та нерухоме майно, що належить
боржнику та встановлено заборону на
його відчуження.

У державному реєстрі обтяжень рухомого
майна відображено накладення арешту на
рухоме майно відповідача 1, що
підтверджується наявним у матеріалах
справи витягом № 44848597 з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна станом
на 05.08.2014 року.

Так, 14.03.2014 року Комунальне
підприємство Тернопільської обласної
ради "Тернопільскомунінвест" надіслало
Тернопільській обласній раді для
розгляду постанову держаного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження, накладення арешту на
майно боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

В свою чергу, Тернопільська обласна
рада вважаючи, що майно на яке
накладено арешт та заборону на його
відчуження, а саме автомобіль легковий
УАЗ 31512, 1994 року випуску, державний
номер ВО 9373 АІ, автомобіль-фургон ЗІЛ 131
Н, 1990 року випуску, державний номер ВО
9374 АІ, автомобіль бортовий ГАЗ 3307, 1992
року випуску, державний номер ВО 9372 АІ,
компресор ПСКД 5-2, 5-7, 1982 року випуску
належить на праві спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Тернопільської області в особі
Тернопільської обласної ради, в
порядку ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" звернулася до
суду з вимогами про визнання права
власності на це майно, звільнення майна
з під арешту та скасування заборони на
його відчуження.

Колегія суддів повно та всебічно
дослідивши усі обставини справи,
заслухавши думку учасників судового
процесу приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог та зазначає наступне.

Розпорядженням Тернопільської
обласної державної адміністрації №128
від 05 квітня 1993 року утворено
Тернопільське обласне комунальне
підприємство "Тернопількомунекологія",
статут якого затверджено головою
Тернопільської обласної ради від 31.05.2000
року та зареєстрований 05 січня 2001року
Торгово - реєстраційною палатою
Тернопільської міської ради за №
0010715.

Як вбачається з п.п. 1.2, 1.6, 3.1, 3.2 Статуту,
власником та засновником
Тернопільського обласного КП
"Тернопількомунекологія" є обласна
рада. Підприємство є юридичною особою,
має самостійний баланс, рахунки в
фінансових установах. Печатку,
керується у своїй діяльності
законодавством України та Статутом.
Для виконання статутних завдань
підприємство має майно, яке є спільною
власністю територіальних громад
області і належить йому на праві
повного господарського відання. Майно
підприємства становлять основні фонди
та оборотні кошти, а також інші
цінності, вартість яких відображається
в самостійному балансі (п.п.1.4, 1.6, 3.1, 3.2
Статуту).

12 лютого 2004 року розпорядженням голови
Тернопільської обласної ради утворено
комунальне підприємство
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест". Статут даного
підприємства затверджено
розпорядженням Тернопільської
обласної ради № 24 від 17.02.2004 року та
зареєстровано 27.02.2004 року Управлінням в
справах торгівлі, побуту та реєстрації
Тернопільської міської ради за №
0020517.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 4.1 Статуту
власником і засновником підприємства є
Тернопільська обласна рада.
Підприємство є юридичною особою, що діє
згідно чинного законодавства України,
рішень обласної ради, розпоряджень її
голови, і відповідно, має усі ознаки,
притаманні юридичній особі. Майно
підприємства є спільною власністю
територіальних громад сіл, селищ, міст
тернопільської області і
закріплюється за ним на праві
господарського відання. Майно
підприємства становлять виробничі і
невиробничі фонди, а також інші
цінності, вартість яких відображається
в самостійному балансі підприємства.

25 травня 2007 року рішенням
Тернопільської обласної ради № 202
"Питання спільної власності
територіальних громад, сіл, селищ, міст
Тернопільської області" вирішено
реорганізувати Тернопільське обласне
комунальне підприємство
"Тернопількомунекологія", шляхом його
приєднання до Комунального
підприємства Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест".

В межах процедури реорганізації
обласного КП "Тернопількомунекологія"
на баланс комунального підприємства
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест" передано майно,
а саме: автомобіль УАЗ 31512, 1994 року
випуску, державний номерний знак
ВО9373АІ, кузов № ХТТ315120R0516978; автомобіль
ЗИЛ 131Н, 1990 року випуску, державний
номерний знак ВО 9374 АІ, кузов № 43789/3500G;
автомобіль ГАЗ 3307, 1992 року випуску,
державний номерний знак ВО 9372 АІ, кузов
№ ХТН330730N1513845 та компресор 1982 року
випуску, що підтверджується актом
передачі - прийняття автотранспортних
засобів, складеного станом на 05.06.2007
року.

Як вбачається із проведеної
інвентаризації транспортних засобів
КП "Тернопількомунінвест" станом на
24.02.2014 року дане майно згідно переліку
числиться за відповідачем - 1. За даними
інвентаризації слідує, що підставою
здійснення реєстрації автотранспорту
в органах ДАІ був акт приймання
передачі, що підтверджено додатково
даними журналу карток Тернопільського
МРЕВ.

За приписами ст.104 Цивільного кодексу
України та ст. 59 Господарського кодексу
України, у разі приєднання одного або
кількох суб'єктів господарювання до
іншого суб'єкта господарювання до
останнього переходять усі майнові
права та обов'язки приєднаних суб'єктів
господарювання.

Відповідно до листа Управлінням ДАІ
УМВС України в Тернопільській області
№ 6241 від 07.06.2013 року, наданого на запит
Державної виконавчої служби,
підтверджено наявність у відповідача-1
на праві власності транспортних
засобів згідно переліку.

У відповідності до ст. 78 Господарського
кодексу України, комунальне унітарне
підприємство утворюється компетентним
органом місцевого самоврядування в
розпорядчому порядку на базі
відокремленої частини комунальної
власності і входить до сфери його
управління. Орган, до сфери управління
якого входить комунальне унітарне
підприємство, є представником власника
- відповідної територіальної громади і
виконує його функції у межах,
визначених цим Кодексом та іншими
законодавчими актами. Майно
комунального унітарного підприємства
перебуває у комунальній власності і
закріплюється за таким підприємством
на праві господарського відання
(комунальне комерційне підприємство)
або на праві оперативного управління
(комунальне некомерційне
підприємство).

Частиною першою статті 136
Господарського кодексу України
визначено, що право господарського
відання є речовим правом суб'єкта
підприємництва, який володіє,
користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником
(уповноваженим ним органом), з
обмеженням правомочності
розпорядження щодо окремих видів майна
за згодою власника у випадках,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами.

Право господарського відання разом із
правом оперативного управління з
юридичного погляду є правовою формою
реалізації права державної і
комунальної власності спеціально
створеними суб'єктами різних
організаційно-правових форм, які у
встановленому порядку набувають
статусу юридичної особи. При цьому
власником їх майна залишається
держава, або відповідна територіальна
громада. Таким чином, накладення арешту
на майно не позбавляє позивача права
власності на майно за умови
документального підтвердження такого
права.

Колегія суддів погоджуючись із
висновками суду першої інстанції
вважає, що будучи суб'єктом
господарювання, Комунальне
підприємство Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест", у
відповідності до вимог закону та
положень Статуту підприємства
самостійно здійснює господарську
діяльність, виступає учасником
цивільно-правових відносин, набуває
майнових та немайнових прав, тобто
наділений цивільною дієздатністю, а
відтак, і несе відповідальність за
наслідки своєї діяльності усім
належним йому на праві господарського
відання майном в силу приписів ст. 96
Цивільного кодексу України.

Виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (ст. 1 Закону
України "Про виконавче провадження").

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Заходами примусового виконання рішень
є, зокрема, звернення стягнення на
кошти та інше майно (майнові права)
боржника, у тому числі якщо вони
перебувають в інших осіб або належать
боржникові від інших осіб (п.1 ч. 1 ст. 32
Закону України "Про виконавче
провадження").

Статтею 52 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено право
державного виконавця, у процесі
здійснення виконавчого провадження,
накладати арешт на кошти та інше майно
боржника. Підставами для задоволення
матеріально - правових вимог позивача
відповідно до положень вищевказаної
статті є встановлення належності
позивачеві права власності або права
володіння спірним майном та
безпідставність включення такого
майна до опису і накладення на нього
арешту.

У відповідності до ст. 57 Закону України
"Про виконавче провадження", державним
виконавцем за постановою про арешт
коштів та постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження може бути накладений
арешт у межах суми стягнення з
урахуванням виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій та
застосованих державним виконавцем
штрафів, на все майно боржника або на
окремі предмети. У разі потреби
постанова, якою накладено арешт на
майно боржника та оголошено заборону
на його відчуження, надсилається
державним виконавцем органам, що
здійснюють реєстрацію майна або ведуть
реєстр заборони на його відчуження.

Згідно статті 60 Закону України "Про
виконавче провадження", особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про
звільнення майна з-під арешту.

Так, в межах виконавчого провадження
встановлено, що майно боржника згідно
облікових даних автоматизованого
обліку транспортних засобів та їх
власників АІС "Автомобіль" УДАЇ УМВС
України у Тернопільській області, а
саме автомобіль УАЗ 31512, 1994 року
випуску, державний номерний знак ВО 9373
АІ, кузов № ХТТ315120R0516978; автомобіль ЗИЛ
131 Н, 1990 року випуску, державний
номерний знак ВО 9374 АІ, кузов № 43789/3500G;
автомобіль ГАЗ 3307, 1992 року випуску,
державний номерний знак ВО 9372 АІ, кузов
№ ХТН330730N1513845 знаходиться у власності
відповідача 1 - Комунального
підприємства Тернопільської обласної
ради "Тернопількомунінвест". Натомість,
позивачем із врахуванням положень ст. 34
ГПК України не доведено належними та
допустимими доказами факт порушення
його прав винесенням постанови
державного виконавця від 31.05.2013 року.

Колегія суддів вважає за необхідне
також звернути увагу на те, що
Комунальне підприємство
Тернопільської обласної ради
"Тернопількомунінвест" є юридичною
особою, що наділено правами та
обов'язками, здатністю проводити
самостійну господарську діяльність, що
визначена статутом та погоджена
органом, що його заснував -
Тернопільською обласною радою. Сторона
позивача не представила доказів на
підтвердження факту належності
обласній раді описаного й арештованого
майна (витяг з державного реєстру прав
власності на нерухоме майно), як і не
підтвердила факту оспорювання іншими
особами такого права.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Відповідно до чинного законодавства
рішення суду є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України. Оскаржуване
рішення зазначеним вимогам відповідає.

У зв'язку з зазначеним, а також
враховуючи те, що доводи скаржника,
викладені в апеляційній скарзі
спростовуються висновками суду
апеляційної інстанції, колегія суддів
у відповідності до вимог ст. 103
Господарського процесуального кодексу
України вважає, що вимоги апеляційної
скарги задоволенню не підлягають, у
зв'язку з чим рішення Господарського
суду Тернопільської області від 18.08.2014
року у справі № 921/554/14-г/17 слід залишити
без змін.

На підставі наведеного та відповідно
до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 105, ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної
скарги Тернопільської обласної ради, м.
Тернопіль, вул. Грушевського, 8 (вих. №
07-1361 від 09.09.2014 року) відмовити.

2.Рішення Господарського суду
Тернопільської області від 18.08.2014 року
у справі № 921/554/14-г/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в
місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 06.11.2014
року

Головуючий суддя
Желік М.Б.

суддя
Костів Т.С.

суддя
Марко Р.І.