ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2014 р.
Справа № 923/1495/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Чернявського В.В. при
секретарі Борхаленко О.А., за участю
представників учасників процесу:

від позивача: Соломяної Н.О.

від відповідача: Матвєєвої-Вац Н.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю промислового
підприємства "ЗІП", м. Дніпродзержинськ
Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробничого
підприємства "Херсонський
машинобудівний завод", м.Херсон

про стягнення коштів.

Описова частина рішення.

Провадження у справі порушено за
позовною заявою про стягнення 116799,70грн.
боргу, 16290,36грн. на відшкодування втрат
у зв'язку з інфляцією, 7593,57грн. пені,
3416,33грн. в якості трьох відсотків
річних.

Вимоги обґрунтовано твердженнями про
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань з оплати вартості товару,
отриманого за чотирма накладними від
04.10.2013р., 17.10.2013р., 18.10.2013р. у відносинах,
врегульованих договором поставки №
1198/2 від 02.07.2012р.

Відповідач повідомив, що сплатив борг у
сумі 116799,70грн. 13.10.2014р. після заявлення
позову, щодо решти вимог заперечує лише
стосовно 1223,30грн. на відшкодування
втрат у зв'язку з інфляцією,
стверджуючи про неправильність її
нарахування за жовтень 2013р.

С у д в с т а н о в и в:

02.07.2012р. між ТОВ ПП "ЗІП" (позичальник,
позивач) та ТОВ НВП "Херсонський
машинобудівний завод" (покупець,
відповідач) укладено договір поставки
№ 1198/2, за яким постачальник
зобов'язався поставити, а покупець
прийняти і оплатити продукцію
виробництва постачальника, кількість,
асортимент, і ціна якої зазначені в
накладних. За п.4.5.1 договору покупець
оплачує вартість товару на протязі 10
календарних днів з дати підписання
сторонами видаткової накладної.

За викладенням позовної заяви в якості
боргу заявлено 116799,70грн. з числа
загальної вартості в 117421,20грн. товару
за такими чотирма накладними:

- ГП - 0000935 від 04.10.2013р. на суму 72201,60грн.;

- ГП - 0000971 від 17.10.2013р. на суму 2111,76грн.;

- ГП - 0000972 від 18.10.2013р. на суму 27621,60грн;

- ГП - 0000973 від 18.10.2013р. на суму 15486,24грн.

Копії цих накладних з довіреностями
відповідача на отримання товару
залучено до справи. В них зазначено про
отримання покупцем у постачальника
продукції названою вартістю (емаль,
ґрунт-емаль, ґрунт-антикорозійний).
Заявивши 116799,70грн. в якості боргу із
названої суми 117421,20грн. загальної
вартості товару, позивач зазначив про
відсутність спору щодо решти 621,50грн.
(117421,20 - 116799,70 = 621,50) у зв'язку зі сплатою
цієї суми 17.10.2013р. накладною № ГП - 000935
від 04.10.2013р.

Згідно зі ст.526, 625 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином, зокрема, відповідно до
умов договору та вимог законодавства;
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, має на вимогу
кредитора сплатити борг разом з
втратами у зв'язку з інфляцією за весь
період прострочки платежу та трьома
відсотками річних від суми боргу за цей
же період, якщо інший розмір відсотків
не передбачено законом або договором.

Судом не встановлено, щоб законом або
договором стосовно спірних відносин
було встановлено інший розмір
відсотків, ніж названі у ст.625 ЦК
України 3% річних.

За поштовим штемпелем на конверті, у
якому позовна заява надійшла до суду
(а.с.41), позов заявлено 09.10.2014р.

Заявлені до стягнення в якості боргу
116799,70грн. відповідач сплатив
позивачеві після заявлення позову -
13.10.2014р. за платіжними дорученнями № 9799,
9802, 9800, 9801, копії яких надано суду
відповідачем, залучено до справи.

У зв'язку з вчиненою відповідачем
оплатою в день відкриття судової
справи 13.10.2014р. суми грошових
зобов'язань в 116799,70грн. з порушенням
договірного строку зобов'язань (10 днів
після накладної) та після заявлення
позову і надходження позовної заяви до
суду (10.10.2014р. вх. № 1533) провадження у
справі щодо вимог про стягнення
116799,70грн. підлягає припиненню за
відсутністю предмету спору на підставі
п.11 ч.1 ст.80 ГПК України.

Наведений позивачем розрахунок
відсотків річних, заявлених до
стягнення, судом перевірено. Цей
розрахунок вчинено вірно.

На підставі названої ст.625 ЦК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню загалом 3416,33грн. в
якості 3% річних, з яких 11,87грн. за 2 дні
прострочки з 15.10.2013р. по 16.10.2013р. оплати
суми 72201,60грн. за накладною № ГП-0000935 від
04.10.2013р., 2088,57грн. за 355 днів прострочки
оплати з 17.10.2013р. по 06.10.2014р. суми
71580,10грн. за тією ж накладною, 61,62грн. за
355 днів прострочки оплати з 17.10.2013р. по
06.10.2014р. суми 2111,76грн. за накладною № ГП -
0000971 від 17.10.2013р., 803,68грн. за 354 дні
прострочки з 18.10.2013р. по 06.10.2014р. оплати
суми 17621,60грн. за накладною № ГП-0000972 від
18.10.2013р., 450,59грн. за 354 дні прострочки
також з 18.10.2013р. по 06.10.2014р. оплати суми
15486,24грн. за накладною № ГП - 0000973 від
18.10.2013р.

Щодо вимог про стягнення сум на
відшкодування втрат у зв'язку з
інфляцією суд зауважує наступне.

В розрахунку цих втрат позивач
зазначив про їх нарахування за ті ж
періоди, і щодо тих же сум, що і в
розрахунку 3% річних. При перевірці
судом розрахунку втрат від інфляції,
наведеного позивачем, встановлено, що
зазначивши про нарахування втрат від
інфляції по 06.10.2014р., позивач, вчиняючи
розрахунок цієї дати - 06.10.2014р., врахував
індекси інфляції по серпень 2014р.
включно, а індекс інфляції за вересень
2014р. до розрахунку не включив.

Відтак суд зауважує, що фактично втрати
від інфляції заявлено до відшкодування
по серпень 2014р. включно, відповідно в
цих межах вимоги про втрати від
інфляції суд і розглядає та не
розглядає фактично не включені до
розрахунку, не віднесені до ціни
позову, не заявлені, не оплачені
судовим збором вимоги про
відшкодування втрат від інфляції за
вересень 2014р.

Вимоги про відшкодування втрат від
інфляції підлягають задоволенню
частково - у сумі 16002,16грн. із заявлених
16290,36грн. у зв'язку з наступним.

В наведеному позивачем розрахунку
вірно вчинено нарахування втрат від
інфляції в сумі 289,31грн. у зв'язку з
прострочкою оплати вартості товару за
накладною № ГП - 0000971, в сумі 3784,16грн. у
зв'язку з прострочкою оплати вартості
товару за накладною № ГП - 0000972, в сумі
2121,61грн. у зв'язку з прострочкою оплати
вартості товару за накладною № ГП -0000973.

З посиланням на Інформаційний лист
Вищого господарського суду України №
01-06/928/2012 від 17.07.2012р. відповідач
правильно зазначив, що індекс інфляції
має місячне значення, нараховується за
місяць, а не щоденно, і у випадку, коли
борг існував не повний місяць, а лише
його частину, індекс інфляції за певний
місяць застосовується як за повний
місяць, якщо борг існував півмісяця і
довше, а якщо ж борг існував менше, ніж
півмісяця, то індекс інфляції за цей
місяць в розрахунку не враховується.
Аналогічні за змістом роз'яснення
надані Верховним Судом України та
Міністерством статистики України у
спільному листі № 62-97р від 03.04.1997р.
"Рекомендації стосовно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ".

В розрахунку втрат від інфляції, з
огляду на наведені міркування про
нарахування втрат від інфляції за
неповний місяць, позивач зайво
нарахував втрати від інфляції за 2 дні
існування боргу в 621,50грн. у жовтні 2014р.
за накладною № ГП-0000935 від 04.10.2013р.
Протягом більш, ніж півмісяця - з
15.10.2013р. по 31.10.2013р. за цією накладною
існував борг в сумі 71558,10грн., втрати від
інфляції щодо боргу в цій сумі за
період з 15.10.2013р. по серпень 2014р. включно
за вчиненим судом за допомогою
комп'ютерної програми "Ліга. Закон"
розрахунком (його залучено до справи)
складає 9807,08грн.

Таким чином, підлягає стягненню 9807,08 +
289,31 + 3784,16 + 2121,61 = 16002,16грн. на
відшкодування втрат від інфляції з
числа заявлених.

Відповідно до ст.230, 231 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, в т.ч. пеня, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання; у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому, розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.5.2 договору у випадку
прострочки оплати товару покупець
сплачує постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє в
період прострочки, від суми
неоплаченого товару за кожен день
прострочки.

Судом перевірено вчинений позивачем
розрахунок пені на загальну суму
7593,57грн.

Розрахунок вірний. Позивач правильно
визначив періоди прострочки оплати
певних сум за накладними (початок
нарахування - як і в розрахунку 3%
річних, закінчення - зі спливом 6
місяців існування боргу, як це
передбачено ч.6 ст.232 ГК України),
розміри облікових ставок
Національного банку України.

Відтак, 7593,57грн. пені також підлягають
стягненню за позовом.

Позовні вимоги станом на час їх
заявлення є обґрунтованими на 99,80%
((116799,70грн. + 16002,16грн. + 3416,33грн. + 7593,57грн.)
: 144099,96грн.) х 100%.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати у справі розподіляються
пропорційно заявленим вимогам, при
цьому незалежно від такого правила
покладаються судові витрати на
сторону, з чиєї вини спір доведено до
судового розгляду.

До судових витрат у справі відноситься
судовий збір, його сплачено позивачем
до бюджету при заявленні позову в
розмірі 2% від ціни позову.

Суд покладає на відповідача 99,80%
судових витрат у справі (що дорівнює
двом відсоткам від сум, що стягуються
та суми, щодо якої провадження
припиняється), віднісши таким чином на
нього судові витрати і щодо
задоволених вимог, і щодо суми вимог,
стосовно яких провадження
припиняється. Суд врахував, що вимоги
про стягнення власне боргу доведено до
судового розгляду з вини відповідача;
вина - в невиконанні зобов'язань
тривалий час, в т.ч. й після претензії
позивача № 82 від 17.12.2013р. (копія на а.с.30),
отриманої відповідачем 23.12.2013р. (копія
повідомлення про вручення поштового
відправлення на а.с.31).

Керуючись п.11 ч.1 ст.80, ст.82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і
ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробничого
підприємства "Херсонський
машинобудівний завод" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю промислового
підприємства "ЗІП" 16002грн. 16коп. на
відшкодування втрат у зв'язку з
інфляцією, 3416грн. 33коп. в якості 3%
річних, 7593грн. 57коп. пені та 2876грн. 24коп.
на відшкодування витрат зі сплати
судового збору.

Припинити провадження щодо вимог про
стягнення 116799грн. 70коп. боргу.

Відмовити в решті вимог.

Повне рішення складено

03.11.2014р.

Суддя
В.В. Чернявський