КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. Справа№ 910/6786/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

за участю представників сторін:

позивач: не з'явились

від відповідача: Залевський К.С. - дов.
б/н від 12.05.2014р.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
на рішення Господарського суду міста
Києва від 04.06.2014р. (повний текст
підписано 10.06.2014р.)

у справі № 910/6786/14 (суддя Лиськов
М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київське

транспортно-будівельне
підприємство № 3»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська

інвестиційно-інжинірингова компанія»

про стягнення 239 850, 46 грн.

В судовому засіданні 14.10.2014р.
відповідно до ст. ст. 85, 99
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Київське
транспортно-будівельне підприємство №
3» звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
про стягнення 239 850, 46 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на порушення
відповідачем своїх зобов'язань щодо
повернення опалубки, отриманої в
оренду згідно додаткової угоди № 2 від
30.08.2012р. до Договору будівельного
підряду № 21/Б-11 від 09.11.2011р., а тому
просив стягнути з відповідача 239 850, 46
грн., в яких 234 600, 00 грн. вартість
неповернутої опалубки, 5 250, 00 грн.
вартість ремонту обладнання.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 04.06.2014р. по справі №
910/6786/14 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київське
транспортно-будівельне підприємство №
3» заборгованість в сумі 239 850, 46 грн. та
судовий збір за подання позовної заяви
в сумі 4 797, 02 грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове,
яким в задоволенні позову відмовити
повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права, рішення
прийнято з неправильним з'ясуванням
фактичних обставин справи.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
27.06.2014р. передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Скрипці І.М.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014р.
сформовано для розгляду апеляційної
скарги по справі № 910/6786/14 колегію
суддів у складі: головуючий - суддя
Скрипка І.М., судді - Гончаров С.А.,
Ільєнок Т.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.07.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 29.07.2014р.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014р., у
зв'язку з перебуванням судді Ільєнок
Т.В. у відпустці, сформовано судову
колегію у складі: головуючий суддя -
Скрипка І.М., судді - Гончаров С.А.,
Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014р. у
відповідності до ст. 77 ГПК України
відкладено розгляд справи на 24.09.2014р.

24.09.2014р. представником відповідача
подано пояснення по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу
представник позивача заперечував
проти доводів відповідача, викладених
в апеляційній скарзі, просив її
відхилити, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 24.09.2014р. у відповідності до
ст. 77 ГПК України оголошено перерву до
14.10.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.09.2014р.
продовжено строк розгляду справи на 15
днів.

13.10.2014р. представником позивача подано
додаткові пояснення по справі щодо
оренди станка, вартості опалубки та
інших доказів по справі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
14.10.2014р. підтримав вимоги апеляційної
скарги, просив її задовольнити,
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судове
засідання апеляційної інстанції
14.10.2014р., будучи належним чином
повідомленим про день, час та місце
розгляду справи (а. с. 180), не з'явився,
причини неявки суду не повідомив, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у
відсутність представника позивача за
наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК
України.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
представника відповідача, перевіривши
правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення підлягає частковому
скасуванню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09.11.2011р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київське
транспортно-будівельне управління № 3»
(позивач, підрядник за договором) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія
(відповідач, замовник за договором)
укладено договір будівельного підряду
№ 21/Б-11, відповідно до п. 1.1. якого за цим
договором підрядник зобов'язується за
завданням генпідрядника на свій ризик
відповідно до проектної документації
та умов договору виконати та здати
генпідряднику в установлений в
календарному графіку і договором строк
влаштуванню монолітного каркасу
будівлі (надалі - роботи) - ІІІ черга
будівництва - Бізнес-центр з
надбудованими офісними приміщеннями
(надалі - об'єкт будівництва),
розташованого на перетині пр. П. Тичини
та Дніпровської набережної в
Дніпровському районі м. Києва, а
замовник зобов'язаний надати
підряднику будівельний майданчик або
фронт робіт, передати затверджену в
установленому порядку проектну
документацію, забезпечити підрядника
матеріалами та вантажопідйомними
механізмами (за необхідності),
необхідними для виконання робіт, а
також прийняти від підрядника
закінчені роботи, а саме результат
робіт, та оплатити виконану роботу.

Згідно п. 1.4. договору роботи, що є
предметом цього договору, виконуються
підрядником з використанням
матеріалів замовника та з матеріалів
підрядника узгоджених із замовником
підрядником. Роботи, що є предметом
цього договору, підрядник виконує на
об'єкті будівництва із використанням
матеріалів замовника та власних
матеріалів з використанням власних
механізмів необхідних для виконання
робіт після письмового погодження
матеріалів, механізмів замовником.
Виконання робіт без обов'язкового
погодження із замовником не будуть
прийматись замовником і не підлягають
оплаті.

Договір, згідно п. 14.1., набуває чинності
з дати його підписання та діє протягом
часу, коли сторони будуть здійснювати
свої права та виконувати свої обов'язки
відповідно до договору. Закінчення
строку договору не звільняє сторони
від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

30.08.2012р. між сторонами було укладено
додаткову угоду № 2 до договору,
відповідно до п. 1.1. якої дана угода до
договору складена сторонами на
виконання умов договору, у зв'язку з
прийняттям сторонами рішення про
оренду опалубки, а саме:

1.2. підрядник (надалі «орендодавець»)
надає замовнику (надалі «орендарю») у
тимчасове платне користування (оренду)
будівельну опалубку, іменовану надалі
«обладнання», асортимент, кількість і
вартість якого вказана в актах
прийому-передачі, що є невід'ємною
частиною цієї додаткової угоди.

Пунктом 1.3. додаткової угоди № 2 до
договору сторони погодили, що передача
обладнання в оренду (з оренди)
здійснюється на підставі актів
прийому-передачі.

Додаткова угода, згідно п. 1.5., набирає
чинності з моменту її підписання і діє
до 31.03.2013р., а в частині повернення
обладнання, оплати заборгованості з
орендної плати та інших платежів - до
повного виконання орендарем своїх
обов'язків за цим договором.

Пунктом 1.9. додаткової угоди № 2 до
договору сторони погодили, що розмір
орендної плати за один місяць складає
3, 00% від вартості переданого в оренду
обладнання.

Відповідно до п. п. 1.10.5., 1.10.6. додаткової
угоди № 2 орендар зобов'язаний
повернути обладнання протягом 10
календарних днів після припинення
договору в справному стані із
врахуванням природного зносу.
Відшкодувати орендодавцю вартість
неповернутого (в. т. ч. пошкодженого, не
комплектованого або знищеного)
обладнання протягом 10 календарних днів
з моменту виставлення орендодавцем
рахунку на оплату.

Згідно п. 1.15. додаткової угоди № 2 при
здачі поламаного обладнання (яке не
підлягає ремонту) складається
дефектовочний акт, на підставі якого
орендодавець виставляє рахунок на
оплату (відшкодування вартості
поламаного обладнання). Обладнання
вважається таким, що не повернуто
орендарем з оренди у випадку:

- відмови орендаря від підписання
дефектовочного акту;

- несплати орендарем вартості
поламаного обладнання.

30.08.2013р. між сторонами було укладено
додаткову угоду № 3 до договору
будівельного підряду № 21/Б-11 від
09.11.2011р., відповідно до п. 1.1. якої дана
угода до договору складено сторонами
на виконання умов договору, у зв'язку з
прийняттям сторонами рішення про
оренду станків для роботи з арматурою,
а саме:

1.2. підрядник (надалі «орендодавець»)
надає замовнику (надалі «орендарю») у
тимчасове платне користування (оренду)
станки для роботи з арматурою,
іменовану надалі «обладнання»,
асортимент, кількість і вартість, якого
вказана в актах прийому-передачі, що є
невід'ємною частиною цієї додаткової
угоди.

Згідно п. 1.3. додаткової угоди № 3 до
договору передача обладнання в оренду
(з оренди) здійснюється на підставі
актів прийому-передачі.

Однак, в матеріалах справи відсутні
будь-які належні та допустимі докази
на підтвердження факту передачі в
оренду (з оренди) обладнання (станка), а
саме акти-прийому-передачі, як це
передбачено п. 1.3. додаткової угоди № 3
до договору.

Відповідно до п. п. 1.10.5., 1.10.6. додаткової
угоди № 3 до договору орендар
зобов'язаний повернути обладнання
протягом 10 календарних днів після
припинення договору в справному стані
із врахуванням природного зносу.
Відшкодувати орендодавцю вартість
неповернутого (в. т. ч. пошкодженого, не
комплектованого або знищеного)
обладнання протягом 10 календарних днів
з моменту виставлення орендодавцем
рахунку на оплату.

Згідно п. 1.15. додаткової угоди № 3 до
договору при здачі поламаного
обладнання (яке не підлягає ремонту)
складається дефектовочний акт, на
підставі якого орендодавець виставляє
рахунок на оплату (відшкодування
вартості поламаного обладнання).
Обладнання вважається таким, що не
повернуто орендарем з оренди у випадку:

- відмови орендаря від підписання
дефектовочного акту;

- несплати орендарем вартості
поламаного обладнання.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов додаткової угоди
№ 2 до договору позивач передав, а
відповідач прийняв в оренду обладнання
на загальну суму 917 214, 60 грн., що
підтверджується актом
прийому-передачі обладнання від
30.08.2012р. на суму 917 214, 60 грн., який
підписаний уповноваженими
представниками та скріплений
печатками сторін (належним чином
завірена копія наявна в матеріалах
справи (а. с. 39).

Дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши умови додаткової
угоди № 2 до договору, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що
позивачем було належним чином виконано
взяті на себе зобов'язання щодо
передачі обладнання в оренду.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за додатковою угодою № 2 до
договору свідчить також відсутність з
боку відповідача претензій та
повідомлень про порушення позивачем
умов додаткової угоди № 2.

22.05.2013р. позивач звернувся до
відповідача з листом № 43 (а. с. 41), в
якому зазначав про те, що передана
згідно акту прийому-передачі від
30.08.2012р. опалубка відповідачем в
повному обсязі не повернута, просив
повернути опалубку протягом 10 днів та
сплатити орендну плату за
користування, або відшкодувати її
вартість згідно рахунку № СФ-0000009 від
22.05.2013р. на суму 283 822, 04 грн.

Згідно акту від 23.05.2013р. станом на
01.05.2013р. частина опалубки була
повернута, а частина залишалась у
відповідача в оренді.

20.08.2013р. позивачем на адресу
відповідача було направлено лист № 79, в
якому позивач зазначав про те, що
відповідно до акту від 23.05.2013р.
повернуто опалубку не в повному обсязі
та просив повернути опалубку в 10-ти
денний термін або відшкодувати її
вартість у сумі 248 996, 62 грн. згідно
рахунку-фактури № СФ-0000012 від 19.08.2013р.

12.11.2013р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою № 109 про
повернення опалубки протягом 10 днів
або відшкодування її вартість у сумі 248
996, 62 грн. згідно рахунку-фактури №
СФ-0000012 від 19.08.2013р., у зв'язку з
неповерненням опалубки в повному
обсязі, про що позивач повідомляв
відповідача листами № 43 від 23.05.2013р. та
№ 79 від 20.08.2013р.

У відповідь листом № 683 від 20.11.2013р.
відповідач повідомив позивача про те,
що останній може забрати залишки
опалубки на будівельному майданчику III
черги будівельного комплексу «Срібний
бриз».

Разом з тим, 29.11.2013р. було складено акт,
відповідно до якого станом на 29.11.2013р.
отримана в оренду опалубка (згідно
переліку в акті) не була повернута
позивачеві.

У зв'язку з цим, 05.12.2013р. позивач
звернувся до відповідача з
листом-претензією № 117, який був
отриманий останнім 11.12.2013р., що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення (належним чином завірена
копія наявна в матеріалах справи (а. с.
53).

У вказаному листі позивач зазначав про
те, що станом на 01.12.2013р. загальна
вартість неповернутої опалубки (згідно
наведеного переліку) становить 234 600, 46
грн. та просив протягом 10 календарних
днів з моменту виставлення рахунку на
оплату відшкодування повну вартість
неповернутої опалубки в розмірі 234 600, 46
грн.

Також, відповідно до п. 1.15. додаткової
угоди № 3 до договору позивач вимагав
відшкодувати ремонт обладнання в сумі
5 250, 00 грн.

Однак, відповідач вартість
неповернутої опалубки в розмірі 234 600, 46
грн. не відшкодував, ремонт обладнання
в сумі 5 250, 00 грн. не сплатив, що і стало
підставою для звернення позивача з
даним позовом до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Частиною 6 ст. 283 Господарського кодексу
України унормовано, що до відносин
оренди застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу
України встановлено, що в разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п. п. 1.10.5., 1.10.6. додаткової
угоди № 2 до договору орендар
зобов'язаний повернути обладнання
протягом 10 календарних днів після
припинення договору в справному стані
із врахуванням природного зносу.
Відшкодувати орендодавцю вартість
неповернутого (в. т. ч. пошкодженого, не
комплектованого або знищеного)
обладнання протягом 10 календарних днів
з моменту виставлення орендодавцем
рахунку на оплату.

Оскільки обладнання, передбачене
додатковою угодою № 2 до договору, було
належним чином позивачем передане, а
відповідачем прийняте в оренду,
останнім в повному обсязі не повернуте,
відповідач згідно умов додаткової
угоди № 2 до договору зобов'язаний
відшкодувати вартість неповернутого
обладнання в розмірі 234 600, 46 грн.

Щодо доводів апелянта про те, що
позивач, виконуючи роботи на об'єкті,
сам пошкодив свою опалубку, не
заслуговують на увагу, оскільки згідно
чинного законодавства саме орендар
(відповідач) несе відповідальність за
збереження орендованого майна.

Одночасно колегія суддів звертає увагу
на те, що позивачем також заявлено до
стягнення 5 250, 00 грн., які, на його думку,
є вартістю ремонту станка для згинання
арматури СМЖ 172Б.

При цьому, матеріали справи не містять
жодних належних та допустимих доказів
передачі станка в оренду (з оренди)
згідно акту прийому-передачі та
складання сторонами дефектовочного
акту при здачі поламаного обладнання
(станка), як це передбачено п. п. 1.3., 1.15.
додаткової угоди № 3 до договору.

Задовольняючи позов повністю, місцевий
господарський суд не звернув увагу на
те, що в матеріалах справи відсутні
будь-які належні та допустимі докази
передачі в оренду станка для згинання
арматури СМЖ 172Б позивачем
відповідачеві згідно додаткової угоди
№ 3 до договору, його вартості на
момент передачі та встановлення факту
його пошкодження (як це передбачено п.
1.15. додаткової угоди № 3 до договору
шляхом складання дефектовочного акту),
а тому дійшов помилкового висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача 5 250, 00 грн. вартості ремонту
пошкодженого станка.

При цьому, колегія суддів не може
прийняти до уваги як належний доказ на
підтвердження позивачем вартості
ремонту станка в сумі 5 250, 00 грн. акт №
ОУ-0002, підписаний між позивачем та СДП
ОСОБА_4, оскільки матеріалами справи не
підтверджується пошкодження станка
відповідачем та необхідність його
ремонту.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про часткову
обґрунтованість вимог позивача про
стягнення з відповідача вартості
неповернутого обладнання, які
доведені позивачем належними та
допустимими доказами, відповідачем не
спростовані, та підлягають задоволенню
лише в розмірі 234 600, 46 грн.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи, викладені відповідачем в
апеляційній скарзі, повністю
спростовуються матеріалами справи.

За обставин викладених вище, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
з підстав, викладених в ній, не підлягає
задоволенню, але рішення
Господарського суду міста Києва від
04.06.2014р. у справі № 910/6786/14 підлягає
частковому скасуванню з підстав,
викладених вище, у відповідності до п. 2
ч. 1 ст. 103 ГПК України, з викладенням
резолютивної частини рішення в
редакції постанови Київського
апеляційного господарського суду.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку із частковим задоволенням
позову, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 4 691, 95 грн.
судового збору за подання позовної
заяви пропорційно задоволеній частині
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 85, 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
на рішення Господарського суду міста
Києва від 04.06.2014р. у справі № 910/6786/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 04.06.2014р. у справі № 910/6786/14
скасувати частково, виклавши його
резолютивну частину в наступній
редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
(03049, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, кв. 1,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Київське транспортно-будівельне
підприємство № 3» (07300, Київська обл., м.
Вишгород, вул. Новопромислова, буд. 7/8,
) 234 600, 46 грн.
заборгованості, 4 691, 95 грн. судового
збору за подання позовної заяви.

3. В іншій частині позову
відмовити.».

3. Доручити Господарському суду міста
Києва видати наказ.

4. Матеріали справи № 910/6786/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано
20.10.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Скрипка

Судді
С.А. Гончаров

Р.І. Самсін