номер провадження справи 10/109/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014
Справа № 908/3964/14

за позовом: Запорізької міської ради, м.
Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на стороні позивача: Міське
комунальне підприємство "Основаніє", м.
Запоріжжя

про стягнення 130 198 грн. 10 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Сосновська А. Ю., на
підставі довіреності № 01/02-17/02/94 від

23.07.2014 р.;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - ОСОБА_4, на підставі
довіреності № 245 від 18.03.2014 р.;

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява
Запорізької міської ради, м. Запоріжжя
до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, м.
Запоріжжя про стягнення
заборгованості в розмірі 130 198 грн. 10
коп. за договором оренди нежитлового
приміщення № 1664/13 від 21.11.2005 р.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 09.10.2014 р., справу
908/3964/14 передано на розгляд судді
Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 10.10.2014
р. порушено провадження у справі №
908/3964/14. Справі присвоєно номер
провадження 10/109/14, її розгляд
призначено на 10.11.2014 р.

Представник позивача у судовому
засіданні 10.11.2014 р. підтримав свої
вимоги викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання 10.11.2014 р. не з'явився, відзив
на адресу суду не направив. Про час та
місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи 10.11.2014 р.
надав до суду відзив на позовну заяву, в
якому повністю підтримав вимоги
викладені в позові.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається учасникам спору за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином. Таким чином,
відповідач є повідомленим належним
чином, про час і місце розгляду справи
судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.1997 р.
№ 02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" з
наступними змінами та доповненнями,
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Неявка відповідача не перешкоджала
вирішенню спору, у судовому засіданні
10.11.2014 р., розгляд справи був закінчений,
судом оголошено лише вступну та
резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників позивача
та третьої особи справа була
розглянута без застосування засобів
технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
позивача та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

21.11.2005 р. на підставі рішення
Виконавчого комітету Запорізької
міської ради від 22.09.2005 № 345/31 «Про
передачу в оренду нежитлового
приміщення в будинку АДРЕСА_1
приватному підприємцю ОСОБА_2.»,
Управління житлового господарства
Запорізької міської ради та Комунальне
підприємство
«Вирибииче-ремонтно-експлутаційне
житлове об'єднання № 13» (далі -
Балансоутримувач), з однієї сторони, та
фізична особа - підприємець ОСОБА_2
(далі - Орендар) уклали договір оренди
нежитлового приміщення № 1664 13.

Відповідно до п. 1.1 Договору
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв в строкове платне користування
нежитлове приміщення, загальною площею
147, 16 кв.м., за адресою: м. Запоріжжя,
АДРЕСА_1 (за текстом - нежитлове
приміщення). Термін дії Договору до
21.11.2008 (п. 11.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що вступ
Орендаря у користування нежитловим
приміщенням настає одночасно з
підписанням сторонами Договору та акту
прийому-передачі вказаного
нежитлового приміщення, підписаного з
Балансоутримувачем.

Акт прийому-передачі нежитлового
приміщення підписано сторонами 21.11.2005
р.

Ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна» у
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

В Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 12 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» в пункті 4.1 роз'яснено, що
оскільки зазначеною нормою визначено
умови, за яких договір оренди
вважається пролонгованим на строк,
який був раніше встановлений, і на тих
самих умовах, що були передбачені
договором, то для продовження дії
договору не вимагається обов'язкового
укладення нового договору або внесення
змін до нього.

Сторонами Договору у визначений
законом строк не надіслано заяв та
заперечень щодо подовження строку його
дії. Нежитлове приміщення Орендарем не
поверталось з користування. Сторони
продовжують виконувати умови Договору.
Відповідач продовжив користуватися
правами Орендаря по Договору. Таким
чином, Договір був подовжений з початку
до 21.11.2011 р., а потім до 21.11.2014 р.

24.09.2008 р. додатковою угодою до Договору
було змінено площу орендованого
приміщення з 147, 16 кв.м. на 139, 00 кв.м.

18.02.2011 р. Запорізькою міською радою
прийнято рішення № 6 «Про структуру
виконавчих органів Запорізької
міської ради, загальну чисельність
апарату Запорізької міської ради».
Пунктом 4.14 рішення № 6 від 18.02.2011 р.
Управління житлового господарства
Запорізької міської ради ліквідовано з
10.05.2011 р. Правонаступники Орендодавця -
відсутні. Запис про державну
реєстрацію припинення Орендодавця
внесено до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців 23.03.2012 р.

Статтею 781 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) та статтею 26 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» передбачено, що
договір оренди припиняється у разі
ліквідації юридичної особи, яка була
орендарем або орендодавцем.

Таким чином, Договір є припиненим.

Відповідно до ст. 785 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» у разі
припинення договору найму орендар
зобов'язаний негайно повернути
орендодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. Пунктом 5.12
Договору передбачено, що факт
повернення орендованого приміщення
підтверджується актом
прийому-передачі підписаним Орендарем
і Балансоутримувачем (п. 2.4 Договору).
Оскільки відповідач добровільно не
повернув нежитлове приміщення з
користування Запорізька міська рада
звернулась за захистом своїх прав
власника до Господарського суду
Запорізької області.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 09.12.2013 р. по
справі № 908/3792/13 позовну заяву
задоволено. Зобов'язано фізичну
особу-підприємця ОСОБА_2 повернути
нежитлове приміщення по АДРЕСА_1, м.
Запоріжжя територіальній громаді
міста Запоріжжя.

28.03.2014 р. нежитлове приміщення
повернуто з користування орендаря
позивачу, про що державним виконавцем
Ленінського ВДВС Запорізького
міського управління юстиції складено
відповідний акт.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що у
випадку дострокового припинення
Договору орендна плата
перераховується Орендарем
(Відповідачем) по добу фактичної здачі
нежитлового приміщення.

Тобто, відповідач має сплатити орендну
плату по 28.03.2014 р.

Відповідно до додаткової угоди від
20.01.2009 р. до Договору, орендна плата
перераховується Орендарем самостійно
до місцевого бюджету м. Запоріжжя за
місцем знаходження об'єкта, щомісячно
не пізніше 10 числа місяця, наступного
за тим, що підлягає оплаті.

Таким чином, відповідач не виконав
зобов'язання з орендної плати за
договором оренди нежитлового
приміщення № 1664/13 від 21.11.2005 р. на суму 130
198, 10 грн.

Отже, сума основного боргу на момент
подання позову до суду становить 130 198, 10
грн.

У порушення зазначених норм закону та
умов Договору оренди нежитлового
приміщення № 1664/13 від 21.11.2005 р.,
відповідач зобов'язання за вказаним
Договором належним чином не виконав, а
саме не сплатив необхідні кошти для
погашення заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представників позивача та
відповідача, суд вважає за необхідне
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, виходячи з наступного.

Статтею 142 Конституції України
визначено, що матеріальною і
фінансовою основою місцевого
самоврядування є рухоме і нерухоме
майно, доходи місцевих бюджетів, інші
кошти, земля, природні ресурси, що є у
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст, районів у містах, а також
об'єкти їхньої спільної власності, що
перебувають в управлінні районних і
обласних рад.

Статтею 60 Закону України «Про органи
місцевого самоврядування»
передбачено, що територіальним
громадам міст належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, нежитлові
приміщення, майно і майнові права,
рухомі та нерухомі об'єкти, визначені
відповідно до закону як об'єкти права
комунальної власності, а також кошти,
отримані від їх відчуження тощо.

В ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні»
зазначається, що міські ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Власником спірного нежитлового
приміщення є територіальна громада, в
особі Запорізької міської ради.

Право власності територіальної
громади міста Запоріжжя, в особі
Запорізької міської ради на спірне
нежитлове приміщення підтверджується
Свідоцтвом на право власності на
нерухоме майно № 877 від 14.05.2001.

Договір оренди нежитлового приміщення,
що є комунальною власністю, був
укладений Орендодавцем в інтересах
територіальної громади, в особі
Запорізької міської ради.

В ст. 511 ЦК України зазначено, що
зобов'язання не створює обов'язку для
третьої особи. У випадках, встановлених
договором, зобов'язання може
породжувати для третьої особи права
щодо боржника та (або) кредитора.

Виходячи з положення додаткової угоди
від 20.01.2009, Запорізька міська рада має
права кредитора щодо стягнення
орендної плати згідно з п. 3.7 Договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 18
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» орендар має
виконувати умови по договору належним
чином та своєчасно вносити орендну
плату.

Статтею 29 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
встановлено, що за невиконання
зобов'язань за договором оренди
сторони несуть відповідальність,
встановлену законодавчими актами
України та договором.

Додатковими угодами від 25.06.2007 р. та
24.09.2008 р. декілька разів змінювався
розмір орендної плати. В додатковій
угоді від 07.04.2010 р. сторонами було
домовлено, що за січень 2010 року орендна
плата становила 2753, 53 грн., за лютий 2010
року - 2030, 09 грн. Далі застосовується
індекс інфляції за даними Мінстату
України відповідно до Постанови
Кабінету Міністрів України, чинних
рішень Запорізької міської ради та
виконавчого комітету Запорізької
міської ради.

Відповідно до розрахунку
заборгованості станом на дату
повернення нежитлового приміщення до
комунальної власності (28.03.2014 р.)
Відповідачем не сплачувалася орендна
плата за період 11.02.2011 р. по 28.03.2014 р.
Кошти, отримані за користування майном
комунальної власності є власністю
територіальної громади. Несплата
Відповідачем орендної плати за
користування майном комунальної
власності є порушенням прав та
інтересів територіальної громади м.
Запоріжжя, як власника нежитлового
приміщення.

Статтею 15 ЦК України, кожна особа має
право на захист свого права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтею 193 Господарського кодексу
України, встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 216 Господарського
кодексу України за невиконання або
неналежне виконання господарських
зобов'язань чи порушення правил
здійснення господарської діяльності
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України в разі порушення
зобов'язання однією зі сторін договору
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом. Відповідно до
частини 1 статті 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Ст. 218 Господарського кодексу України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Наведені докази і доводи свідчать про
те, що відповідач Фізична особа
підприємець ОСОБА_2, м. Запоріжжя в
односторонньому порядку протиправно
відмовився від виконання взятих на
себе зобов'язань за умовами укладеного
договору оренди нежитлового
приміщення № 1664/13 від 21.11.2005 р. і не
бажає добровільно сплачувати борг.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
Договором оренди нежитлового
приміщення № 1664/13 від 21.11.2005 р.
становить 130 198, 10 грн.

Факт порушення відповідачем умов
договору оренди нежитлового
приміщення № 1664/13 від 21.11.2005 р., а також
факт заборгованості за договором,
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, ніяких письмових заперечень
щодо суті спору не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем та третьою особою були
підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

З урахуванням викладеного,
проаналізувавши надані докази, суд
задовольняє позов Запорізької міської
ради, м. Запоріжжя до Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя про
стягнення заборгованості в розмірі 130
198 грн. 10 коп. за договором оренди
нежитлового приміщення № 1664/13 від
21.11.2005 р.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається повністю на
відповідача, внаслідок неправильних
дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 82, 84, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Запорізької міської
ради, м. Запоріжжя до Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя
задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (69001, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на
користь Запорізької міської ради (69105,
м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206, ) - суму боргу за орендну плату в
розмірі 130 198 (сто тридцять тисяч сто
дев'яносто вісім) грн. 10 коп.

Стягнути фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (69001, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на
користь Запорізької міської ради (69105,
м. Запоріжжя, пр. Леніна, 206, , отримувач: Виконавчий комітет
Запорізької міської ради, , розрахунковий рахунок 4816 в
ГУДКСУ у Запорізькій області, МФО 813015,
ОКПО 02140892) - судові витрати в розмірі 2 603
(дві тисячі шістсот три) грн. 96 коп.

Видати накази.

Суддя
Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 13.11.2014 р.