м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/8420/14 29.10.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цемакс»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фесем ЛТД»
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Публічне акціонерне
товариство «ВТБ Банк» та Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
про стягнення безпідставно отриманих
коштів в розмірі 83 666,62 грн.
Суддя Нечай О.В.
Представники учасників судового
від позивача: Приймак О.Ю., за
від відповідача: Лобач Р.В., за
довіреністю, Галантернік Л.І., за
від третьої особи-1: не з'явився
від третьої особи-2: Шторгін В.О., за
від третьої особи-3: ОСОБА_7, за
СПРАВИ:
На розгляд господарського суду
міста Києва були передані позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цемакс» (далі -
позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фесем ЛТД» (далі -
відповідач) про стягнення безпідставно
отриманих коштів в розмірі 83 666,62 грн.
Ухвалою господарського суду
міста Києва від 07.05.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/8420/14, розгляд
справи призначено на 04.06.2014 р.
27.05.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
представником позивача було подано
клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи та клопотання про
фіксацію судового процесу.
28.05.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
представником відповідача був поданий
відзив на позовну заяву.
04.06.2014 р. судове засідання не
Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва
Ковтуна С.А. від 04.06.2014 р., у зв'язку з
перебуванням судді Нечая О.В. на
лікарняному, справу №
910/8420/14 було передано для розгляду судді
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.06.2014 р. справа № 910/8420/14 була
прийнята до провадження суддею
Стасюком С.В., розгляд справи
призначено на 09.07.2014р.
Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва
Ковтуна С.А. від 10.06.2014 р., у зв'язку з
виходом судді Нечая О.В. з лікарняного,
справу № 910/8420/14 було передано для
розгляду судді Нечаю О.В.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 р. справа № 910/8420/14 була
прийнята до провадження суддею Нечаєм
О.В., розгляд справи призначено на 09.07.2014
12.06.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду м. Києва
представником позивача було подано
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.
У судове засідання 09.07.2014 р.
представник позивача з'явився та подав
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи, клопотання про
призначення судової експертизи,
письмові пояснення на відзив та
клопотання про витребування нових
У судове засідання 09.07.2014 р.
представники відповідача з'явились,
подали клопотання про долучення
документів до матеріалів справи та
доповнення до заперечень, викладених у
Розглянувши у судовому засіданні
09.07.2014 р. клопотання представника
позивача про витребування нових
доказів, суд задовольнив вищезазначене
Розгляд клопотання представника
позивача про призначення судової
експертизи суд відклав до наступного
судового засідання.
Враховуючи необхідність витребування
нових доказів, розгляд справи було
відкладено на 23.07.2014 р.
18.07.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
представником відповідача було подано
клопотання про відкладення розгляду
справи.
У судове засідання 23.07.2014 р.
представники позивача з'явились та
подали клопотання про долучення
документів до матеріалів справи.
У судове засідання 23.07.2014 р.
представники відповідача з'явились та
подали письмові пояснення.
У судовому засіданні 23.07.2014 р.
представники сторін подали клопотання
про продовження строків розгляду
справи.
Розглянувши у судовому засіданні 23.07.2014
р. клопотання представників сторін про
продовження строків розгляду справи,
враховуючи особливості розгляду
справи, суд дійшов висновку про
необхідність задоволення клопотання
про продовження строку розгляду
справи.
У судовому засіданні 23.07.2014 р. судом, в
порядку, передбаченому ст. 77 ГПК
України, та в межах строків,
встановлених ст. 69 ГПК України, було
оголошено перерву до 14.08.2014 р.
04.08.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
представником відповідача було подано
клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи.
14.08.2014 р. судове засідання не відбулось.
Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва
Паламаря П.І. від 14.08.2014 р., у зв'язку з
перебуванням судді Нечая О.В. у
відпустці, справу № 910/8420/14 було
передано для розгляду судді Літвіновій
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.08.2014 р. справу № 910/8420/14 було
прийнято до провадження суддею
Літвіновою М.Є., розгляд справи
призначено на 01.10.2014р.
Розпорядженням В.о. голови
господарського суду міста Києва
Ковтуна С.А. від 01.09.2014 р., у зв'язку з
поверненням судді Нечая О.В. з
відпустки, справу № 910/8420/14 було
передано для розгляду судді Нечаю О.В.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01.09.2014 р. справу № 910/8420/14 було
прийнято до провадження суддею Нечаєм
О.В., розгляд справи призначено на 01.10.2014
01.10.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва
представником позивача було подано
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи, клопотання про
розгляд справи колегіально, клопотання
про залучення третьої особи та
У судове засідання 01.10.2014 р. представник
У судове засідання 01.10.2014 р.
представники відповідача з'явились та
подали письмові доповнення.
Згідно з ч. 1 ст. 27 ГПК України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
прокурора. Якщо господарський суд при
прийнятті позовної заяви, вчиненні дій
по підготовці справи до розгляду або
під час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.

Розглянувши у судовому засіданні 01.10.2014
р. клопотання представника позивача
про залучення до участі у справі
ОСОБА_11 у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача, суд
задовольнив вищезазначене клопотання.

У судовому засіданні 01.10.2014 р. суд
дійшов висновку про необхідність
залучення до участі у справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» та
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Акордбанк».

Розгляд клопотань представника
позивача про колегіальний розгляд
справи та про призначення судової
експертизи відкладено судом до
наступного судового засідання.

Враховуючи необхідність витребування
нових доказів, розгляд справи
відкладено на 29.10.2014 р.

08.10.2014 р. представником позивача через
відділ діловодства господарського
суду міста Києва були подані документи
для долучення до матеріалів справи.

23.10.2014 р. представником третьої особи - 3
були подані письмові пояснення по суті
спору.

23.10.2014 р. представник третьої особи - 2
через відділ діловодства
господарського суду міста Києва подав
письмові пояснення.

28.10.2014 р. представником третьої особи - 1
через відділ діловодства
господарського суду міста Києва були
подані пояснення по справі.

У судове засідання 29.10.2014 р. представник
позивача з'явився, надав свої пояснення
по суті спору, позовні вимоги підтримав
в повному обсязі.

Представники відповідача у судове
засідання 29.10.2014 р. з'явились, надали
свої пояснення по суті спору, проти
задоволення позову заперечували.

Представник третьої особи - 1 у судове
засідання 29.10.2014 р. не з'явився.

Представники третіх осіб 2 та 3 у судове
засідання 29.10.2014 р. з'явились, надали
свої пояснення по суті позовних вимог.

У задоволенні клопотань позивача про
призначення у справі судової
експертизи та про колегіальний розгляд
справи відмовлено у зв'язку з їх
необґрунтованістю.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників учасників судового
процесу, з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Під час проведення в березні 2014 року
внутрішнього аудиту на підприємстві
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цемакс» (далі -
позивач) було виявлено ряд оплат зі
сторони позивача на рахунок Товариства
з обмеженою відповідальністю «Фесем
ЛДТ» (далі - відповідач), відповідно до
наступних платіжних доручень:

- № 435 від 31.01.2013 р. на суму 4 000,00 грн.,
з призначенням платежу: «Оплптп за
послуги по консулат та орган. под.
згідно рах№5 від 24.01.13 р. в т.ч. ПДВ 20% 666.67
грн.»;

- № 498 від 05.04.2013 р. на суму 36 163,12
грн., з призначенням платежу: «Оплптп за
послуги по консулат та орган. под.
згідно рах№5 від 24.01.13 р. в т.ч. ПДВ 20% 6027.19
грн.»;

- № 558 від 28.05.2013 р. на суму 15 000,00
грн., з призначенням платежу: «Оплптп за
послуги по консулат та орган. под.
згідно рах№20 від 27.05.13 р. в т.ч. ПДВ 20%
2500.00 грн.»;

- № 570 від 30.05.2013 р. на суму 18 503,50
грн., з призначенням платежу: «Оплптп за
послуги по консулат та орган. под.
згідно рах№20 від 27.05.13 р. в т.ч. ПДВ 20%
3083.92 грн.»;

- № 81 від 31.01.2013 р. на суму 10 000,00 грн.,
з призначенням платежу: «Оплата за
послу по консул. та орг. под. згідно рах
№ 5 від 24.01.13 р. в т.ч. ПДВ 20% 1666.67 грн.»

Позивач вважає, що кошти по
вищезазначених платіжних дорученнях
набуті відповідачем без достатньої
правової підставі, так як жодних
договірних відносин по організації
подорожей та консультацій між
сторонами не існує.

При цьому, відповідач, заперечуючи
проти позову, зазначає суду про те, що
між позивачем та відповідач дійсно
існували договірні відносини по
організації подорожей.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
«Про туризм» учасниками відносин, що
виникають при здійсненні туристичної
діяльності, є юридичні та фізичні
особи, які створюють туристичний
продукт, надають туристичні послуги
(перевезення, тимчасового розміщення,
харчування, екскурсійного, курортного,
спортивного, розважального та іншого
обслуговування) чи здійснюють
посередницьку діяльність із надання
характерних та супутніх послуг, а також
громадяни України, іноземці та особи
без громадянства (туристи, екскурсанти,
відвідувачі та інші), в інтересах яких
здійснюється туристична діяльність.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207
Цивільного кодексу України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем були замовлені послуги по
організації подорожі до
Великобританії та подорожі «Круїз», що
підтверджується наступним.

Шляхом обміну електронними листами
погоджені істотні умови подорожі: дати,
кількість подорожуючих, трансфер,
розміщення в готелях, харчування,
програма туристичного обслуговування,
екскурсійна програма, вартість
туристичного продукту, порядок оплати,
термін перебування за кордоном, форма
розрахунку та інше.

По платіжному дорученню № 435
від 31.01.2013 року відповідачем отримано
часткову попередню оплату від позивача
в сумі 4 000,00 грн. згідно рахунку-фактури
№ СФ-0000005 від 24 січня 2013 року на суму 50
163,12 грн., що підтверджується наявною у
матеріалах справи банківською
випискою по особовому рахунку
відповідача.

В подальшому, по платіжному дорученню
№ 81 від 31.01.2013 року, в якості
доплати по рахунку-фактурі № СФ-0000005
від 24 січня 2013 року, відповідачем
отримано від позивача кошти в сумі 10
000,00 грн., що також підтверджується
наявною у матеріалах справи копією
банківської виписки по особовому
рахунку відповідача.

В подальшому, по платіжному дорученню
№ 498 від 08.04.2013 року відповідачем
отримано від позивача кошти в сумі 36
163,12 грн., що підтверджується наявною у
матеріалах справи банківською
випискою по особовому рахунку
відповідача.

На виконання прийнятих зобов'язань
перед позивачем, враховуючи наявність
договірних відносин відповідача з
Приватним підприємством «Антарес ТУР»
на підставі Агентського договору №6 08
АНТ -А від 24 січня 2013 року (далі -
Агентський договір), відповідачем
перераховано кошти ПрАТ «Антарес Тур»
в розмірі 8 230,00 грн., що також
підтверджується копією банківської
виписки по особовому рахунку
відповідача.

Крім того, відповідачем були
перераховані кошти авіакомпанії Wizz Air
Ukraine Airlines LLC за авіаквитки в сумі 4 604,00
грн. згідно коду підтвердження UY8B5A від
12.02.2013 року та кошти в розмірі 2 344,00 грн.
згідно коду підтвердження E6KQTZ за
ОСОБА_11 та ОСОБА_13.

12.04.2014 р. відповідачем було
перераховано кошти туроператору в сумі
29 722,00 згідно рахунку № СФ-0000317 від 09.04.2013
року, що підтверджується наявними у
матеріалах справи банківською
випискою по особовому рахунку
відповідача

Після цього, відповідачем було
оформлено та надано представникові
ОСОБА_11:

- круїзний ваучер на розміщення в
каюті на ОСОБА_11 та ОСОБА_13;

- електронні авіаквитки: на
ОСОБА_11, ОСОБА_13;

- ваучер HTL 336953 на проживання в
готелі в Барселоні з 26.07.13 по 27.06.13 року
на ОСОБА_13;

- багажна квитанція;

- пам'ятка пасажиру по подорожі на
борту лайнера компанії HOLLAND AMERICA LINE.

В подальшому, між відповідачем та
туроператором був підписаний Акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000362 на суму 37 952,00 грн.

Крім того, між позивачем та
відповідачем було підписано Акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000022 б/д, з якого вбачається, що
відповідачем в повному обсязі виконані
роботи (надані послуги) по рахунку №
СФ-0000005 від 24.01.2013 р. (послуги по
організації подорожі та консультації)
на суму 50 163,12 грн., з урахуванням ПДВ.

В подальшому, шляхом обміну
електронними листами з представником
позивача, між сторонами було узгоджено
суттєві умови подорожі до
Великобританії.

Після цього, по платіжному дорученню №
558 від 28.05.2013 року відповідачем отримано
від позивача кошти в сумі 15 000,00 грн. по
рахунку-фактурі № СФ-0000020 від 27.05.2013
року на суму 33 503,50 грн.

По платіжному дорученню № 570 від 30.05.2013
року відповідачем отримано від
позивача кошти в сумі 18 503,50 грн. по
рахунку-фактурі №СФ-0000020 від 27.05.2013 року
на суму 33 503,50 грн.

На виконання прийнятих зобов'язань
перед позивачем, враховуючи наявність
договірних відносин відповідача з ТОВ
«Тревелінг онлайн» на підставі
Агентського договору № 38/29.08.2012 від
30.08.2012 р., відповідачем перераховано
кошти туроператору по платіжному
дорученню № 96 від 29.05.2013 року в сумі 15
000,00 грн. згідно з рахунком № 45 від 27.05.2013
року на суму 30 943,00 грн.

Крім того, відповідачем було
перераховано туроператору кошти в сумі
15 943,00 грн. в якості доплати за
організацію подорожі та консультації
до Великобританії згідно з рахунком №
45 від 27.05.2013 р. без ПДВ.

В подальшому, між відповідачем та
туроператором було підписано Акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ 00000015 б/д, з якого вбачається, що
туроператором в повному обсязі
виконані роботи (надані послуги) по
рахунку № СФ-0000009 27.05.2013 р. (послуги по
організації подорожі до
Великобританії) на суму 30 943,00 грн.

Крім того, між позивачем та
відповідачем було підписано Акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000027 б/д, з якого вбачається, що
відповідачем в повному обсязі виконані
роботи (надані послуги) по рахунку №
СФ-0000020 від 27.05.2013 р. (послуги по
організації подорожі та консультації)
на суму 30 503,50 грн., з урахуванням ПДВ.

Відповідно до Узагальнюючої
податкової консультації щодо
використання банківських виписок як
первинних документів, затвердженої
Наказом Державної податкової служби
України 05.07.2012 N 583, первинним документом
вважається документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

В свою чергу господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів,
що є регістрами аналітичного обліку,
вміщують записи про операції,
здійснені протягом операційного дня,
та є підтвердженням виконаних за день
операцій і призначаються для видачі
або відсилання клієнту. Порядок,
періодичність друкування та форма
надання виписок (у паперовій чи
електронній формі) із особових
рахунків клієнтів обумовлюються
договором банківського рахунку, що
укладається між банком і клієнтом під
час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, додані
позивачем до позовної заяви банківські
виписки по особовому рахунку позивача
є первинними документами, а відповідно
і належними та допустимими доказами в
розумінні ст.ст. 33-34 ГПК України, тому
приймаються до уваги судом.

Також в матеріалах справи наявні
письмові пояснення третьої особи - 3 -
ОСОБА_11, з яких вбачається, що вона
працювала у позивача на посаді
фінансового директора в період з 2010
року по грудень 2013 р. та в якості
преміальних бонусів, керівництвом
підприємства було оплачено ОСОБА_11
вищезазначені подорожі.

Крім того, третя особа - 1 та третя особа
- 2 надали свої пояснення по суті спору,
з яких вбачається наступне.

22.12.2008 р. між позивачем та третьою
особою - 2 було укладено Договір
банківського рахунку № PRUO-221208/02-00 (далі
- Договір банківського рахунку-1),
відповідно до умов якого банк
зобов'язуються приймати та своєчасно
виконувати розрахункові документи, що
оформлені відповідно до чинного
законодавства України.

22.12.2008 р. між позивачем та третьою
особою - 2 було укладено Договір про
розрахункове обслуговування
банківських рахунків за допомогою
систем дистанційного обслуговування №
КВUO-221208/02-00, предметом якого є надання
банком послуг з розрахункового
обслуговування клієнта у системі
дистанційного обслуговування
відповідно до чинного законодавства
України, нормативно-правових актів
Національного банку України та мов
цього договору.

При цьому, 15.12.2008 р. між третьою особою - 1
та позивачем було укладено Договір
банківського рахунку (на
розрахунково-касове обслуговування) №
16653/008 (далі - Договір банківського
рахунку-2), який було викладено у новій
редакції шляхом укладення Договору про
внесення змін до Договору банківського
рахунку-2.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного
кодексу України за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Частинами 1 та 3 ст. 1068 Цивільного
кодексу України встановлено, що банк
зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1071 Цивільного кодексу
України банк може списати грошові
кошти з рахунка клієнта на підставі
його розпорядження.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 р. N 22 (далі -
Інструкція), відповідно до Законів
України "Про Національний банк
України", "Про банки і банківську
діяльність", "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні", Цивільного
кодексу України, Господарського
кодексу України, Податкового кодексу
України, інших законодавчих актів
України та нормативно-правових актів
Національного банку України

Згідно з п. 1.4 Інструкції безготівкові
розрахунки - перерахування певної суми
коштів з рахунків платників на рахунки
отримувачів коштів, а також
перерахування банками за дорученням
підприємств і фізичних осіб коштів,
унесених ними готівкою в касу банку, на
рахунки отримувачів коштів. Ці
розрахунки проводяться банком на
підставі розрахункових документів на
паперових носіях чи в електронному
вигляді.

Пунктом 1.7 Інструкції визначено, що
кошти з рахунків клієнтів банки
списують лише за дорученнями власників
цих рахунків (включаючи договірне
списання коштів згідно з главою 6 цієї
Інструкції) або на підставі
розрахункових документів стягувачів
згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Відповідно до п. 1.13 Інструкції під час
здійснення розрахунків можуть
застосовуватись розрахункові
документи на паперових носіях та в
електронному вигляді.

Крім того, банки здійснювали
дистанційне обслуговування клієнта -
позивача.

Інструкцією визначено, що дистанційне
обслуговування - це комплекс
інформаційних послуг за рахунком
клієнта та здійснення операцій за
рахунком на підставі дистанційних
розпоряджень клієнта.

Відповідно до п. 22.6 ст. 22 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» обслуговуючий
платника банк у розрахунковому
документі зобов'язаний перевірити
відповідність номера рахунка платника
та коду юридичної особи
(відокремленого підрозділу юридичної
особи) згідно з Єдиним державним
реєстром підприємств та організацій
України / реєстраційним (обліковим)
номером платника податків /
реєстраційним номером облікової
картки платника податків - фізичної
особи (серії та номера паспорта, якщо
фізична особа відмовилася від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
має відмітку в паспорті) і приймати цей
документ лише в разі їх збігу. Крім
цього, обслуговуючий платника банк
перевіряє повноту, цілісність і
достовірність цього розрахункового
документа в порядку, встановленому
нормативно-правовими актами
Національного банку України. У разі
недотримання зазначених вимог
відповідальність за шкоду, заподіяну
платнику, покладається на банк, що
обслуговує платника.

Обслуговуючий отримувача банк у
розрахунковому документі зобов'язаний
перевірити відповідність номера
рахунка отримувача та коду юридичної
особи (відокремленого підрозділу
юридичної особи) згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України / реєстраційним
(обліковим) номером платника податків /
реєстраційним номером облікової
картки платника податків - фізичної
особи (серії та номера паспорта, якщо
фізична особа відмовилася від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
має відмітку в паспорті) і зараховувати
кошти на рахунок отримувача лише в разі
їх збігу. У противному разі банк, що
обслуговує отримувача, має право
затримати суму переказу на строк до
чотирьох робочих днів. У разі
неможливості встановлення належного
отримувача банк, що обслуговує
отримувача, зобов'язаний повернути
кошти, переказані за цим документом,
банку, що обслуговує платника, із
зазначенням причини їх повернення. У
разі недотримання вищезазначеної
вимоги відповідальність за шкоду,
заподіяну суб'єктам переказу,
покладається на банк, що обслуговує
отримувача.

Відповідно до п. 32.3 ст. 32 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» банки зобов'язані
виконувати доручення клієнтів, що
містяться в документах на переказ,
відповідно до реквізитів цих
документів та з урахуванням положень,
встановлених пунктом 22.6 статті 22 цього
Закону.

Треті особи у своїх письмових
поясненнях зазначають про те, що ними,
після отримання платіжних доручень від
позивача, були перевірені всі
реквізити, а саме: номер рахунку та код
юридичної особи платника належали
позивачу, розрахунковий документ
містив електронний цифровий підпис
уповноваженої особи позивача, а тому
зазначені платіжні доручення були
виконані банками.

Також третьою особою - 1 були надані
суду копії документів на підтвердження
виконання ним своїх зобов'язань по
перевірці платіжних документів, які
надійшли йому від позивача.

Відповідно до ст. 636 Цивільного кодексу
України договором на користь третьої
особи є договір, в якому боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок на
користь третьої особи, яка встановлена
або не встановлена у договорі.

Виконання договору на користь третьої
особи може вимагати як особа, яка
уклала договір, так і третя особа, на
користь якої передбачено виконання,
якщо інше не встановлено договором або
законом чи не випливає із суті
договору.

Судом встановлено, що шляхом
електронного листування між позивачем
та відповідачем, згідно з приписами ст.
207 Цивільного кодексу України, було
укладено договір на користь третіх
осіб, в даному випадку, на користь
ОСОБА_11 та ОСОБА_13.

Позивач зазначає суду про те, що ОСОБА_11
як фінансовий директор не мала
повноважень на укладення договорів
відповідно до статуту позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу
України особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установчими
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою.

З матеріалів справи вбачається, що
електронна переписка з приводу
організації подорожей велась між
представником відповідача та ОСОБА_11,
що свідчить про те, що зазначений
договір було укладено з боку позивача
особою з перевищенням своїх
повноважень.

Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу
України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Згідно з п. 3.14 постанови Пленуму Вищого
господарського суду міста Києва «Про
деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29 травня 2013 року N 11 наступне
схвалення юридичною особою правочину,
вчиненого від її імені представником,
перевищенням повноважень,
унеможливлює визнання такого
правочину недійсним. Настання
передбачених цією статтею наслідків
ставиться в залежність від того, чи
було в подальшому схвалено правочин
особою, від імені якої його вчинено;
тому господарський суд повинен у
розгляді відповідної справи
з'ясовувати пов'язані з цим обставини.
Доказами такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

Відповідно до п. 13.2 Статуту позивача
директор Товариства має право
одноособово без довіреності
представляти Товариство у відносинах з
державними органами (установами),
юридичними та фізичними особами та
здійснювати будь-які дії від імені
Товариства, включаючи укладення без
обмежень угод (договорів, контрактів), у
тому числі зовнішньоекономічних,
управління, розпоряджання активами
Товариства в тому числі здійснювати
операції купівлі-продажу, безоплатного
дарування матеріальних цінностей та
активів товариства юридичним або
фізичним особам, фізичним особам -
підприємцям, без обмежень у вартості
активів.

Директор відкриває, закриває та
розпоряджається рахунками Товариства
в банківських установах, управляє та
розпоряджається майном Товариства,
видає в межах своїх повноважень
довіреності для представлення
інтересів Товариства у відносинах з
третіми особами, а також має право
першого підпису на фінансових та
банківських (платіжних) документах.

В матеріалах справи наявні копії
Фінансових звітів суб'єкта малого
підприємництва Товариства з обмеженою
відповідальністю «Цемакс», підписаних
керівником позивача ОСОБА_14, що також
свідчить про наступне схвалення
позивачем договору, укладеного з
відповідачем з перевищенням
повноважень.

Позивач посилається на приписи ч. 1 ст.
1212 Цивільного кодексу України, якою
регламентовано, що особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Проте, зазначений висновок позивача є
необґрунтованим, так як між позивачем
та відповідачем існував договір на
користь третьої особи з надання послуг
з організації подорожей та
консультацій, на підставі якого між
сторонами виникли певні зобов'язання,
що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Судом встановлено, що зазначений
договір виконаний сторонами в повному
обсязі.

Більше того, з отриманих відповідачем
від позивача грошових коштів в розмірі
83 666,62 грн., відповідач, на виконання
вищезазначеного договору, сплатив
третім особам 75 843,00 грн., що
підтверджується відповідними
доказами.

З огляду на вищенаведене, суд вважає
необґрунтованими доводи позивача щодо
того, що кошти в розмірі 83 666,62 грн. були
набуті відповідачем без достатньої
правової підстави.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи позивача щодо набуття
відповідачем коштів в розмірі 83 666,62
грн. без достатньої правової підстави
повністю спростовуються наявними у
матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Суд вважає, що відповідачем не були
порушені права позивача, в розумінні
ст. 1 ГПК України.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
безпідставно отриманих коштів в
розмірі 83 666,62 грн. не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК
України судовий збір покладається на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 05.11.2014 р.

Суддя
О.В. Нечай