ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.
Справа № 911/4379/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лилака Т.Д., розглянувши
справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс», м. Київдо 1) Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», Київська обл., с.
Мархалівка 2) Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Дніпро-Нікополь»,
Дніпропетровська обл., с. Дмитрівкапро
стягнення 4 215,43 грн.;за участю
представників:

позивача:Грищенко О.М., довіреність №
б/н від 02.06.2014 року;відповідача 1:не
з'явилися; відповідача 2:не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(відповідач 1) та Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Дніпро-Нікополь» (відповідач 2)
про стягнення 4 215,43 грн. заборгованості
(індексації ціни товару, дооцінки
вартості товару, курсової різниці).

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що за угодою №15-11/12-48
від 15.11.2012 року про зміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст.. ст.. 512-519 ЦК
України) та Додатковою угодою №3 від
01.08.2014 року до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-тайс» перейшло право вимоги до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Дніпро-Нікополь» щодо сплати
заборгованості у сумі 113 106,64 грн., що
виникла в результаті неналежного
виконання останнім умов договору
поставки на умовах товарного кредиту
№ТК030409/3, укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Корпорація «Агросинтез» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Дніпро-Нікополь».

При цьому, позивач зазначає, що з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
угодою №15-11/12-48 від 15.11.2012 року про зміну
кредитора у зобов'язанні між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
було укладено договір поруки №21-11-2012-6
від 21.11.2012 року, відповідно до умов
якого відповідач 1 поручається перед
позивачем за виконання зобов'язань
відповідачем 2 в розмірі 300,00 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 14.10.2014 року порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду на 23.10.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 23.10.2014 розгляд справи було
відкладено на 06.11.2014 року.

Представники відповідача 1 та
відповідача 2 в судове засідання 06.11.2014
року не з'явилися, відзив на позов не
надали, про час і місце судового
засідання були повідомленні належним
чином.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що нез'явлення
представників відповідача 1 та
відповідача 2 не перешкоджає розгляду
справи по суті, а матеріали справи є
достатніми для вирішення спору в
даному судовому засіданні, суд вважає
за можливе розглянути позов у
відсутності представників відповідача
1 та відповідача 2, за наявними у справі
матеріалами згідно з вимогами статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.04.2009 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Корпорація
«Агросинтез» (постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Дніпро-Нікополь» (покупець) був
укладений договір поставки на умовах
товарного кредиту №ТК030409/3, за умовами
якого у строки зумовлені Договором,
Постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність Покупця
насіннєвий матеріал (надалі «товар»
або «насіння») та хімічні засоби
захисту рослин (надалі «товар» або
«препарати»), а Покупець зобов'язується
прийняти товар, сплатити проценти за
користування товарним кредитом та ціну
товару відповідно до умов Договору
(додаткових угод та специфікацій до
нього).

Відповідно до п. 2.1. предметом договорів
є товар, який належить продавцю на
момент укладення договору або буде
набутий продавцем у майбутньому.

Згідно з п. 2.1 договору, найменування
(асортимент) товару, його кількість,
ціна за одиницю та ціна всього товару
наведені у Специфікаціях до Договору,
які є невід'ємними його частинами. Ціна
товару, що вказана у Специфікаціях,
визначена на дату укладення Договору.

Пунктом 6.1. договору визначено , що
Покупець зобов'язується оплатити
Продавцю товар у строки та в розмірах,
що вказані у специфікаціях.

Даний договір набуває чинності з
моменту його підписання та діє
протягом року з моменту його укладання.
Закінчення строку дії Договору не
звільняє Покупця від виконання тих
грошових зобов'язань, які залишилися
невиконаними (п. 9.1. договору).

03 квітня 2009 року, 22 травня 2009 року, 29
липня 2009 року, 01 вересня 2009 року
сторонами підписані специфікації №1,
№2, №3, №4 до договору поставки на
умовах товарного кредиту №ТК030409/3 на
суму 352 492,46 грн.

Оплата товару здійснюється в
українських гривнях в безготівковому
порядку шляхом перерахування грошових
коштів платіжним дорученням на
поточний рахунок постачальника (п. 6.2.
договору).

Враховуючи, що відповідачем 2 була
здійснена часткова оплата
поставленого товару на загальну суму 235
000,00 грн., заборгованість відповідача 2
перед ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
станом на 02.03.2010 року становила 130 354,80
грн. Дані обставини встановлені
рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 06 липня
2010 року у справі №18/84-10.

Згідно частини першої статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до частини другої статті 35
цього ж кодексу факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Отже, суд дійшов висновку, що
вищевказані обставини є доведеними і
не підлягають доказуванню на підставі
частини другої статті 35 Господарського
процесуального кодексу України.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.10.2010 р. рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 06 липня
2010 року у справі №18/84-10 скасовано в
частині стягнення штрафу та змінено в
частині суми основного боргу, а також
здійснено новий розподіл судових
витрат.

Так, згідно вказаної постанови суду з
відповідача 2 було стягнуто на користь
ТОВ «Корпорація «Агросинтез» основний
борг у сумі 53 354,90 грн., пеню - 11 959,80 грн.,
нараховану за період з 21.09.2009 року по
02.03.2010 року; інфляційні в сумі 5 624,45 грн.
за період з вересня 2009 року по січень 2010
року; відсотки за користування чужими
грошовими коштами в розмірі 119 598,16 грн.
за період з 06.08.2009 року по 02.03.2010 року;
індексацію ціни товару в сумі 4 867,79 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач 2, виконав свої зобов'язання
перед ТОВ «Корпорація «Агросинтез» за
Договором поставки на умовах товарного
кредиту №ТК030409/3 від 03.04.2009 року в
частині повної оплати вартості
отриманого товару з урахуванням
процентів у період з 11.06.2010 року по
23.09.2010 року, що підтверджується копіями
відповідних платіжних доручень,
залученими до матеріалів справи.

Абзац 1 ч. 1 ст. 193 ГК України встановлює,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання)

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частина 2 ст. 524 ЦК України передбачає,
що сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

У розумінні ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Згідно Наказу Міністерства фінансів
України від 10 серпня 2000 року №193 «Про
затвердження Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін
валютних курсів», валютний курс - це
встановлений Національним банком
України курс грошової одиниці України
до грошової одиниці іншої країни.

Пунктом 4 цього Наказу встановлено, що
курсова різниця - це різниця між
оцінками однакової кількості одиниць
іноземної валюти при різних валютних
курсах.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Згідно п. 6.5 договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК030409/3 від 03.04.2009
року, у зв'язку з тим, що товар буде
оплачуватися покупцем не в момент
укладення договору, то всі платежі, що
передбачені договором, підлягають
індексації, а покупець зобов'язується
сплатити постачальнику проіндексовані
суми відповідних платежів у строки,
встановлені договором. Проіндексована
сума платежу визначається таким чином:
ПСП = (К1/К2) х СП, де ПСП - проіндексована
сума платежу, СП - сума платежу за
договором, К2 - курс гривні до долару
США, встановлений НБУ на дату
здійснення такого платежу за
договором, К1 - курс гривні до долару
США, встановлений НБУ на дату укладення
договору.

При зверненні Постачальника до суду із
позовною заявою про стягнення із
Покупця заборгованості за цим
Договором, сума заборгованості Покупця
перед Постачальником, визначається
таким чином: СЗ = (К2/К1) х СПП, де СЗ - сума
заборгованості (основного боргу)
Покупця перед Постачальником, СПП -
сума всіх прострочених Покупцем
платежів, К2 - курс гривні до долару США,
встановлений НБУ на дату складання
позовної заяви Постачальником про
стягнення із Покупця заборгованості за
цим Договором, К1 - курс гривні до долару
США, встановлений НБУ на дату укладення
Договору.

Якщо на якусь дату Національним банком
України не встановлений офіційний курс
гривні до долару США, то сторони беруть
офіційний курс гривні до долару США
встановлений НБУ у найближчий до такої
дати попередній день.

Враховуючи викладене та те, що
заборгованість відповідачем 2
погашалась частинами, суд зазначає
наступне: станом на 11.06.2010 року, 16.06.2010
року, 23.06.2010 року, 30.06.2010 року, 05.07.2010 року,
29.07.2010 року, 08.09.2010 року, 22.09.2010 року та
23.09.2010 року (дата проведення оплати)
курс долара США на міжбанківському
валютному ринку України становив 7,92
грн., 7,91 грн., 7,91 грн., 7,91 грн., 7,91 грн., 7,89
грн., 7,91 грн., 7,92 грн.,7,92 грн. відповідно.

Виходячи з вищевикладеного, у ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» виникло
право вимоги до відповідача 2 щодо
отримання нарахованого розміру
курсової різниці згідно договору
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК030409/3 від 03.04.2009 року.

У відповідності до ч. 1 статті 510
Цивільного кодексу України визначено,
що сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного
кодексу України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу
України встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням. (стаття 516
Цивільного кодексу України).

15.11.2012 року між ТОВ «Корпорація
«Агросинтез» та ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» було укладено угоду
№15-11/12-48 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України),
відповідно до умов якої первісний
кредитор (ТОВ «Корпорація
«Агросинтез») відступає новому
кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»)
право вимоги виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Агро-Дніпро-Нікополь» зобов'язання
щодо сплати розміру заборгованості
(індексації ціни товару, дооцінки
вартості товару, курсової різниці),
пені, відсотків за користування чужими
коштами, 3% річних, інфляційних витрат
та штрафу, набутих первісним
кредитором на підставі договору
поставки на умовах товарного кредиту №
ТК030409/3 від 03.04.2009 року, у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням відповідачем 2 грошового
зобов'язання згідно договору поставки
на умовах товарного кредиту № ТК030409/3
від 03.04.2009 року.

На виконання умов даної угоди (п. 4.1), ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» було
передано позивачу документи, що
підтверджують права вимоги виконання
відповідачем 2 обумовленого
зобов'язання. У відповідності до пункту
4.3 угоди, ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
повідомленням про зміну кредитора у
зобов'язанні, належним чином
повідомило Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Дніпро-Нікополь» про зазначені
вище обставини.

Таким чином, позивачу передано
вищезазначені вимоги у відповідності
до норм чинного законодавства України
та з дотриманням положень статті 514 ЦК
України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

21.11.2012 року з метою забезпечення
виконання зобов'язань за угодою
№15-11/12-48 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України)
від 15.11.2012 року, між ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (кредитор) та ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» (поручитель) було
укладено договір поруки №21-11-2012-6, за
умовами якого поручитель поручається
перед кредитором за виконання
обов'язку Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Дніпро-Нікополь» щодо виконання
грошового зобов'язання щодо сплати
розміру заборгованості у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язання згідно договору поставки
на умовах товарного кредиту №ТК030409/3
від 03.04.2009 року та угоди, передбаченої
ст. 2 цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору поруки, під
основним договором в цьому договорі
розуміють угоду №15-11/12-48 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК
України) від 15.11.2012 року, укладену
згідно договору поставки на умовах
товарного кредиту № ТК030409/3 від 03.04.2009
року.

У розділах 3 та 4 договору поруки
поручителем та кредитором погоджено
обсяг відповідальності поручителя та
розмір поруки: пункт 3.1 -
відповідальність поручителя перед
кредитором обмежується сплатою
розміру заборгованості у сумі 300,00 грн.,
п. 4.1 - у разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) боржником
обов'язку за основною угодою, кредитор
вправі звернутися із вимогою про
виконання як до боржника, так і до
поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед кредитором.

Враховуючи, що відповідач 2 не сплатив
заборгованість, що виникла за
договором поставки на умовах товарного
кредиту №ТК030409/3 від 03.04.2009 року, вимоги
позивача про солідарне стягнення з
відповідача 1 та відповідача 2
заборгованості (індексації ціни
товару, дооцінки вартості товару,
курсової різниці) у сумі 300,00 грн. та
стягнення з відповідача 2
заборгованості (індексації ціни
товару, дооцінки вартості товару,
курсової різниці) у сумі 3 915,43 грн. є
обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи, а, відтак, такими,
що підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Крім того, позивач просить покласти на
відповідачів витрати, пов'язані з
оплатою послуг адвоката в розмірі 1 000,00
грн.

На підтвердження своїх вимог в цій
частині позивачем надано суду, зокрема,
договір про надання адвокатських
послуг (правової допомоги) №24-7/12 від
24.12.2012 року, акт прийому-передачі
документів від 24.12.2012 року, акт
здачі-приймання виконаних робіт щодо
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) від 27.08.2014 року, копію
свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009
року, платіжне доручення №173 від 24.12.2012
року на суму 1 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуг
перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову
-на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл витрат,
які підлягають сплаті за послуги
адвоката, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих витрат не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду України № 01-8/155 від
13.02.2002р.).

При вирішенні питань, пов'язаних з
оплатою послуг адвоката, слід також
враховувати викладене в абзаці
третьому пункту 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-8/973 «Про деякі питання практики
застосування у вирішенні спорів
окремих норм процесуального права» №
01-8/973 від 14.12.2007р., за яким у визначенні
розумно необхідного розміру сум, які
підлягають сплаті за послуги адвоката,
можуть братися до уваги, зокрема: час,
який міг би витратити на підготовку
матеріалів кваліфікований фахівець;
вартість оплати відповідних послуг
адвокатів, яка склалася в країні або в
регіоні; тривалість розгляду і
складність справи тощо.

Враховуючи вищенаведене, а також
предмет даного спору, суд вважає, що
вимога позивача про стягнення з
відповідачів 1 000,00 грн. витрат,
пов'язаних з оплатою послуг адвоката
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 49 ГПК
України судовий збір у розмірі 130,02 грн.,
витрати на оплату послуг адвоката у
розмірі 71,17 грн. підлягає стягнення
солідарно з відповідача 1 та
відповідача 2, судовий збір у розмірі 1
696,98 грн., витрати на оплату послуг
адвоката у розмірі 928,83 грн. підлягає
стягненню з відповідача 2 пропорційно
задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп» (08633, Київська обл.,
Васильківський район, с. Мархалівка,
вул. Комсомольська, буд. 22, код
38267861) та Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Дніпро-Нікополь» (53261,
Дніпропетровська обл., Нікопольський
район, с. Дмитрівка, вул. Леніна, 94, код
33215138) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, офіс 23, код 38039872) 300
(триста) грн. 00 коп. заборгованості
(курсової різниці), 130 (сто тридцять) грн.
02 коп. судового збору, 71 (сімдесят одну)
грн. 17 коп. витрат на оплату послуг
адвоката.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Дніпро-Нікополь» (53261,
Дніпропетровська обл., Нікопольський
район, с. Дмитрівка, вул. Леніна, 94, код
33215138) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 38, офіс 23, код 38039872) 3 915 (три
тисячі дев'ятсот п'ятнадцять) грн.. 43
коп. заборгованості (курсової різниці),
1 696 (одну тисячу шістсот дев'яносто
шість) грн. 98 коп. судового збору, 928
(дев'ятсот двадцять вісім) грн. 83 коп.
витрат на оплату послуг адвоката.

Після вступу рішення в законну силу
видати накази.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 11.11.2014 р.

Суддя
Т.Д. Лилак