КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 911/907/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Жук Г.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі:Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від прокуратури: Біньковська А.В.,
посвідчення №009568 від15.10.2012р.;

від відповідача 1: Шворак С.А.,
представник за довіреністю №6-17-4469 від
27.10.2014р.;

від відповідача 2: ОСОБА_5, особисто;

ОСОБА_6, представник за Договором про
надання правової допомоги від 07.04.2014р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Заступника прокурора Київської
області

на рішення Господарського суду
Київської області від 29.05.2014р.
(підписано - 05.06.2014р.)

у справі №911/907/14 (cуддя: Лутак Т.В.)

за позовом Іванківського міжрайонного
прокурора Київської області в
інтересах держави

до 1) Іванківської районної державної
адміністрації Київської області;

2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5;

про визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
договору та зобов'язання повернути
водний об'єкт

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року Іванківський
міжрайонний прокурор Київської
області в інтересах держави (далі -
позивач) звернувся до Господарського
суду Київської області з позовною
заявою до Іванківської районної
державної адміністрації Київської
області (далі - відповідач 1) та до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (далі
- відповідач 2) про визнання незаконним
та скасування розпорядження
Іванківської районної державної
адміністрації від 30.08.2012р. №591 про
передачу в довгострокову оренду
водного об'єкту Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_5 на території
Розважівської сільської ради
Іванківського району Київської
області, визнання недійсним договору
оренди водного об'єкту
загальнодержавного значення,
укладеного 23.11.2012р. між Іванківською
районною державною адміністрацією
Київської області та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5,
зобов'язання ОСОБА_5 повернути водний
об'єкт площею 17,0га, що знаходиться на
території Розважівської сільської
ради Іванківського району Київської
області у користування держави в особі
Іванківської районної державної
адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор вказував, що за результатами
перевірки в порядку нагляду за
додержанням та застосуванням законів,
зокрема, водного та земельного
законодавства на території
Іванківського району Київської
області, здійсненої Іванківською
міжрайонною прокуратурою Київської
області, встановлено порушення
відповідачем 2 умов оспорюваного
договору . До того ж було встановлено ,
що надання водного об'єкту
загальнодержавної власності в оренду
здійснено з порушенням вимог водного
законодавства України.

Зокрема, Іванківський міжрайонний
прокурор Київської області,
посилаючись на ст. 51 Водного кодексу
України, зазначав, що при прийняті
розпорядження про надання в оренду
водного об'єкта від 30.08.2012р. № 591
Іванківська районна державна
адміністрація вийшла за межі своїх
повноважень, наданих законом, адже
орендодавцями водних об'єктів
загальнодержавного значення є Кабінет
Міністрів України та місцеві державні
адміністрації. На думку прокурора,
спірне розпорядження не містить норми
щодо необхідності погодження договору
з Київською обласною державною
адміністрацією, а оспорюваний договір
- не погоджений з останньою.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 21.03.2014р. порушено
провадження у справі №911/907/14 та
призначено до розгляду.

Відповідач 1 у відзиві на позов
заперечив проти позову у повному
обсязі, а в обґрунтування своїх
заперечень зазначив, що при прийнятті
оспорюваного розпорядження
Іванківська районна державна
адміністрація керувалась
розпорядженням голови Київської
обласної державної адміністрації від
12.04.2011р. № 338 та роз'ясненнями
управління водного господарства у м.
Києві та Київській області «Про
додаткові заходи щодо впорядкування
використання водних об'єктів
загальнодержавного значення в
Київській області», відповідно до яких
визначено, що орендодавцями водних
об'єктів загальнодержавного значення є
Кабінет Міністрів України та місцеві
державні адміністрації, згідно з ст. 51
Водного кодексу України, виходячи з
чого орендодавцями водних об'єктів
незалежно від місця їх розташування (в
межах населеного пункту або за його
межами) є районні державні
адміністрації.

В процесі розгляду справі відповідачем
2 через загальний відділ
документального забезпечення
місцевого господарського суду
надійшло клопотання б/н від 15.05.2014р. про
припинення провадження у даній справі
у зв'язку із тим, що спір не підлягає
вирішенню в господарських судах
України.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 29.05.2014р. у справі
№911/907/14 у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Оскаржуване рішення мотивоване тим, що
Іванківська районна державна
адміністрація Київської області на час
прийняття розпорядження №591 від
30.08.2012р. «Про надання в оренду водного
об'єкту» була наділена повноваженнями
щодо надання водних об'єктів
загальнодержавного значення в оренду і
діяла відповідно до норм водного
законодавства України, що було чинне
на момент його прийняття. При цьому, суд
виходив з того, що розпорядження
Київської обласної державної
адміністрації від 12.04.2011р. №338, на
підставі якого відповідачем 1
приймалочся рішення про надання в
оренду водного об'єкту є чинним і не
скасованим.

Доводи прокурора про те, що оспорюване
розпорядження, в порушення ст. 51
Водного кодексу України, не покладає
обов'язку погодити договір з
Київською облдержадміністрацію,
спростовані місцевим господарським
судом тим, що положення статті 51
Водного кодексу України (у редакції на
момент виникнення спірних
правовідносин), таких обов'язків не
встановлюють. Місцевий господарський
суд також зазначив, що відсутність
погодження розпорядження договору
оренди водного об'єкту з державним
органом водного господарства та
природоохоронними органом, не може
визнаватися підставою для визнання
незаконним та скасування
розпорядження. Необхідність у таких
погодженнях , в силу ч. 7 ст. 51 Водного
кодексу України, виникає при
оформленні договору оренди водного
об'єкту, а не при прийнятті
розпорядження.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
Заступник прокурора Київської області,
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення Господарського суду Київської
області від 29.05.2014р. у справі №911/907/14 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

У доводах апеляційного оскарження
Заступник прокурора Київської області
вказував на допущені судом першої
інстанції порушення норм
матеріального та процесуального права,
неправильність та неповноту
дослідженням наявних у справі
доказів, що призвело до
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи.

Прокурор стверджував, що суд першої
інстанції невірно застосував норми
закону (Водного Кодексу Укрїани) при
визначенні меж повноважень
Іванківської районної державної
адміністрації щодо розпорядження
водними об'єктами загальнодержавного
значення і передачі їх в оренду та
повноважень Кабінету Міністрів
України.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Заступника прокурора Київської
області передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Кропивній Л.В.

Розпорядженням В.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
25.06.2014р. сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: головуючого судді Кропивної
Л.В., суддів: Руденко М.А.,
Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014р. у
справі №911/907/14 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Кропивна
Л.В. (доповідач), судді: Руденко М.А.,
Чорна Л.В.) вказану апеляційну скаргу
прийнято до провадження, а її судовий
розгляд призначено на 23.07.2014р.

14.07.2014р. до Київського апеляційного
господарського суду від Іванківської
районної державної адміністрації
Київської області надійшло клопотання
про розгляд справи без участі
представника.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014р. у
справі №911/907/14 у зв'язку з перебуванням
судді Чорної Л.В. у відпустці, здійснено
заміну у складі колегії суддів у даній
справі на наступний: головуючий суддя -
Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А.,
Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014р. у
справі №911/907/14 вказану апеляційну
скаргу у складі колегії суддів:
головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Руденко М.А.,
Смірнова Л.Г. прийнято до свого
провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014р. у
справі №911/907/14 розгляд апеляційної
скарги відкладено на 06.08.2014р. у зв'язку з
неявкою представника відповідача 1.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014р. у
зв'язку з перебуванням судді
Смірнової Л.Г. та судді Руденко М.А. у
відпустці, здійснено заміну у складі
колегії суддів у даній справі на
наступний: головуючий суддя -
Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014р.
апеляційну скаргу Заступника
прокурора Київської області на рішення
Господарського суду Київської області
від 29.05.2014р. у справі №911/907/14 прийнято до
провадження у складі колегії суддів:
головуючий суддя:
Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Чорна Л.В.

У судовому засіданні 06.08.2014р. колегією
суддів оголошено перерву до 06.10.2014р.

16.08.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача 2
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому останній просив суд відмовити в
задоволенні апеляційної скарги, а
оскаржуваний судовий акт залишити без
змін. Обгрунтовуючи свою позицію,
відповідач 2 зазначав, що
розпорядженням Київської обласної
державної адміністрації №338 від
12.04.2011р., на підставі якого винесене
оспорюване розпорядження №591 від
30.08.2012р., визначено, що орендодавцями
водних об'єктів є районні державні
адміністрації, вказане розпорядження
не скасоване та є чинним. Крім того, за
твердженням відповідача 2 справа про
визнання незаконним розпорядження №591
від 30.08.2012р. мала розглядатись
адміністративним судом.

17.09.2014р. до Київського апеляційного
господарського суду від Іванківської
районної державної адміністрації
Київської області надійшли пояснення
по справі, в яких остання зазначала про
те, що з отриманих від Державного
агентства водних ресурсів України
пояснень випливає, що жодним
нормативно-правовим актом не визначено
розподіл обов'язків між Кабінетом
Міністрів України та місцевими
державними адміністраціями щодо
передачі водних об'єктів
загальнодержавного значення в оренду,
тому станом на 2012 рік всі водні об'єкти
загальнодержавного значення
надавалися в оренду обласними та/або
районними державними адміністраціями.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 06.10.2014р. у
справі №911/907/14 у зв'язку з перебуванням
судді Чорної Л.В. у відпустці, здійснено
заміну у складі колегії суддів у даній
справі на наступний: головуючий суддя -
Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Смірнова
Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.10.2014р. у
справі №911/907/14 вказану апеляційну
скаргу прийнято до провадження у
складі колегії суддів: головуючий
суддя - Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А.,
Смірнова Л.Г.

06.10.2014р. у судовому засіданні колегією
суддів оголошено перерву до 29.10.2014р.

27.10.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача 2
надійшла заява про приєднання
письмових доказів, а саме копії листа
Кабінету Міністрів України та копії
листа Державного агентства водних
ресурсів України №5457/9/11-14 від 21.10.2014р.

28.10.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача 2
надійшла заява про приєднання
письмових доказів, а саме копію листа
Секретаріату Кабінету Міністрів
України №17-14/1263 від 23.10.2014р.

У судове засідання 29.10.2014р. з'явились
представники позивача, відповідача 1 та
відповідача 2.

У судовому засіданні колегія суддів
дослідивши матеріали справи
встановила, що відповідач 2 разом із
заявами від 27.10.2014р. та 28.10.2014р. подав
документи, а саме: копію листа Кабінету
Міністрів України, копію листа
Державного агентства водних ресурсів
України №5457/9/11-14 від 21.10.2014р., копію
листа Секретаріату Кабінету Міністрів
України №17-14/1263 від 23.10.2014р. Судовою
колегією встановлено, що вказані
документи є додатковими доказами.

Відповідно до частини 1 статті 101 ГПК
України апеляційний суд переглядає
справу за наявними у ній і додатково
поданими доказами.

Згідно з пунктом 9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України» від 17
травня 2011 року №7: «додаткові докази
приймаються апеляційним судом, якщо
заявник обгрунтував неможливість їх
подання суду першої інстанції з причин,
що не залежали від нього. У вирішенні
питань щодо прийняття додаткових
доказів суд апеляційної інстанції
повинен повно і всебічно з'ясовувати
причини їх неподання з урахуванням
конкретних обставин справи і
об'єктивно оцінити поважність цих
причин. При цьому обґрунтування
неможливості подання доказів суду
першої інстанції згідно із зазначеною
нормою ГПК покладається саме на
заявника (скаржника), а апеляційний
господарський суд лише перевіряє та
оцінює їх поважність і не зобов'язаний
самостійно з'ясовувати відповідні
причини. У разі прийняття додаткових
доказів у постанові апеляційної
інстанції мають зазначатися підстави
такого прийняття.».

Колегія суддів виходить з того, що
вказані листи державних органів надані
у відповідь на запити відповідача 2, а
тому можливість подання таких
документів під час розгляду справи у
суді першої інстанції залежала
виключно від самого відповідача 2,
оскільки останній мав можливість
завчасно подати відповідні запити.
Отже, судова колегія прийшла до
висновку, що вказані документи не
можуть бути прийнятими до розгляду,
оскільки відповідач 2 не обґрунтував
неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали від
нього.

У судовому засіданні 29.10.2014р. прокурор
підтримав доводи апеляційного
оскарження, просив скасувати рішення
Господарського суду Київської області
від 29.05.2014р. у справі №911/907/14 та прийняти
нове рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі.

Представник відповідача 1 у судовому
засіданні 29.10.2014р. заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, просив
рішення суду першої інстанції у даній
справі залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представник відповідача 2 у судовому
засіданні 29.10.2014р. заперечував проти
задоволення апеляційної скарги, просив
рішення суду першої інстанції у даній
справі залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
11.08.2011р. Розважівською сільською радою
Іванківського району Київської
області було прийнято рішення № 70 "Про
погодження надання в оренду водойми",
яким погоджено питання надання в
оренду місцевої водойми, яка
знаходиться між селами Розважів і
Жеревпілля гр. ОСОБА_8 і ОСОБА_5.

30.08.2012р. Іванківською районною
державною адміністрацією Київської
області було прийнято розпорядження
№591 «Про надання в оренду водного
об'єкта», згідно з преамбулою якого
на підтсаві до ст. 51 Водного кодексу
України, ст.ст. 13, 21 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»,
розпорядження Київської обласної
державної адміністрації від 12.04.2011 р. №
338 «Про додаткові заходи щодо
впорядкування використання водних
об'єктів загальнодержавного значення в
Київській області» та заяви Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5, надано дозвіл
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_5 на
оренду водного об'єкта (ставка) ,
орієнтованою площею 17,0 га для
рибогосподарських потреб, який
розташований за межами населених
пунктів на території Розважівської
сільської ради.

Цим же розпорядженням визначено
необхідність отримання дозволів
від державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Київській області та управління
водного господарства в м. Києві та
Київській області умови оренди на
укладення договору, після отримання
яких зобов'язано Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_5 укласти
договір оренди водного об'єкта.

Як вірно станволено судом першої
інстанції та не спростовуюється
учасинками процесу, на підставі та на
виконання вищезазначеного
розпорядження, 23.11.2012р. між
Іванківською районною державною
адміністрацією Київської області
(відповідач 1) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5 (відповідач
2) укладено договір оренди водного
об'єкту №2, за умовами якого відповідач
1 передає в оренду, а відповідач 2
приймає в строкове платне володіння та
користування водний об'єкт
загальнодержавного значення площею
водного дзеркала 17,0 гектара з метою
риборозведення, вирощення і вилову
риби. Водний об'єкт розташований на
землях Розважівської сільської ради
Іванківського району і гідротехнічна
споруда знаходиться на балансі
Іванківського міжрайонного управління
водного господарства.

Відповідно до п. 2.1 Договору вступ
відповідача 2 у користування водним
об'єктом настає одночасно із
підписанням сторонами договору і акту
прийому-передачі водного об'єкту.

Згідно з п. 3.1 договору цей договір
укладається на строк 49 років з 23.11.2012 р.
по 23.11.2061 р.

Даний договір зареєстровано у
Іванківській районній державній
адміністрації, про що в книзі записів
реєстрації договорів оренди вчинено
запис від 23.11.2012р. №2, погоджено з
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища
Київської області та Управлінням
водних ресурсів у м. Києві та Київській
області.

На підставі та на виконання
вищезазначеного договору Іванківське
міжрайонне управління водного
господарства передало, а відповідач 2
прийняв в оренду водний об'єкт площею
17,0 га та гідротехнічну споруду, про що
вони склали акт прийому-передачі
водного об'єкту від 23.11.2012р.

Оскаржуючи рішення суду, Іванківський
міжрайонний прокурор Київської
області, посилаючись на ст. 51 Водного
кодексу України, стверджує, що при
прийняті розпорядження про надання в
оренду водного об'єкта від 30.08.2012р. № 591
Іванківська районна державна
адміністрація вийшла за межі своїх
повноважень, оскільки орендодавцями
водних об'єктів загальнодержавного
значення, до яких належить і переданий
відповідач-2 водний об'єкт, є Кабінет
Міністрів України та місцеві державні
адміністрації.

Крім того, Іванківський міжрайонний
прокурор Київської області
стверджував, що відповідач 2 порушив п.
7.2, п. 7.8, п. 7.9 оспорюваного договору та
ст. 47 Водного кодексу України.

Утім, колегія суддів вважає, що доводи
прокурора є неспроможними, а лені ним
вимоги не підлягають задоволенню, з
огляду на таке.

Згідно з ст. 51 Водного кодексу України
(у редакції від 19.01.2012р. на момент
виникнення спірних правовідносин) у
користування на умовах оренди водні
об'єкти (їх частини) місцевого значення
та ставки, що знаходяться в басейнах
річок загальнодержавного значення,
можуть надаватися водокористувачам
лише для риборозведення, виробництва
сільськогосподарської і промислової
продукції, а також у лікувальних і
оздоровчих цілях. Орендодавцями водних
об'єктів загальнодержавного значення є
Кабінет Міністрів України та місцеві
державні адміністрації. Розподіл
повноважень щодо передачі водних
об'єктів загальнодержавного значення
визначається Кабінетом Міністрів
України відповідно до цього Кодексу та
інших законів України. Право
водокористування на умовах оренди
оформляється договором, погодженим з
державними органами охорони
навколишнього природного середовища
та водного господарства. Користування
водними об'єктами (їх частинами) на
умовах оренди здійснюється відповідно
до вимог водного законодавства і
регулюється цим Кодексом та іншими
актами законодавства України.

Відсутність розмежування повноважень
між Кабінетом міністрів Украни та
місцевими державними адміністраціями
на розпорядження водними об'єктами
загальнодержавного значення не
заперечує наявності таких
повноважень у обох вказаних у статті 51
Водного кодексу України суб'єктів.

Водні об'єкти загальнодержавного
значення не виключені з цивільного
обігу і тому можуть бути предметами
цивільно-правових угод оренди.

Згідно з ч. 1 п. 2 Роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України від
26.01.2000 р. № 02-5/35 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів» підставами для
визнання акта недійсним є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Недодержання вимог правових норм, які
регулюють порядок прийняття акта, у
тому числі стосовно його форми, строків
прийняття тощо, може бути підставою для
визнання такого акта недійсним лише у
тому разі, коли відповідне порушення
спричинило прийняття неправильного
акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з
вимогами чинного законодавства і
прийнятий відповідно до обставин, що
склалися, тобто є вірним по суті, то
окремі порушення встановленої
процедури прийняття акта не можуть
бути підставою для визнання його
недійсним, якщо інше не передбачено
законодавством.

Між тим, Водним кодексом України на
момент виникнення спірних
правовідносин було закріплено
безпосередньо право місцевих
державних адміністрацій надавати
водні об'єкти загальнодержавного
значення в оренду.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації" (у
редакції Закону на момент виникнення
спірних правовідносин) місцеві
державні адміністрації в межах
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці забезпечують: виконання
Конституції, законів України, актів
Президента України, Кабінету Міністрів
України, інших органів виконавчої
влади вищого рівня; реалізацію інших
наданих державою, а також делегованих
відповідними радами повноважень.

За змістом статті 6 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації», на
виконання Конституції України, законів
України, актів Президента України,
власних і делегованих повноважень
голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники структурних підрозділів -
накази.

Отже, способом волевиявлення державної
адміністрації є прийняття головою
відповідної адміністрації
розпорядження.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації» до
відання місцевих державних
адміністрацій у межах і формах,
визначених Конституцією і законами
України, належить вирішення питань,
зокрема, щодо використання землі,
природних ресурсів, охорони довкілля.
Місцеві державні адміністрації
вирішують й інші питання, віднесені
законами до їх повноважень.

Слід зазначити, що зі змісту
оспорюваного розпорядження №591 від
30.08.2012р. слідує, що воно видано головою
Іванківської районної державної
адміністрації Київської області на
підставі ст. 51 Водного кодексу України,
ст.ст. 13, 21 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації» та керуючись
розпорядженням Київської обласної
державної адміністрації від 12.04.2011р.
№338 «Про додаткові заходи щодо
впорядкування використання водних
об'єктів загальнодержавного значення в
Київській області».

Як вбачається з наявного у матеріалах
справи розпорядження Київської
обласної державної адміністрації від
12.04.2011р. № 338 «Про додаткові заходи щодо
впорядкування використання водних
об'єктів загальнодержавного значення в
Київській області», даним
розпорядженням уповноважено
райдержадміністрації здійснити заходи
щодо впорядкування використання на
умовах оренди водних об'єктів
загальнодержавного значення,
розташованих на території Київської
області (далі - водні об'єкти), провести
інвентаризацію діючих договорів
оренди водних об'єктів (далі - договори
оренди), за якими фактично
використовуються водні об'єкти, для
приведення їх у відповідність до вимог
чинного законодавства України; у разі
відсутності договорів оренди,
забезпечити їх укладення, керуючись
роз'ясненнями управління водного
господарства у м. Києві та Київській
області «Про додаткові заходи щодо
упорядкування використання водних
об'єктів загальнодержавного значення в
Київській області» (додаток № 1 до
даного розпорядження).

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що Іванківська
районна державна адміністрація
Київської області при прийнятті
оспорюваного розпорядження діяла в
межах своїх та делегованих їй
повноважень і відповідно до норм
водного законодавства України, яке
діяло на момент його прийняття.

При цьому, колегія суддів вважає
неспроможними твердження прокурора
щодо того, що оспорюване розпорядження
є незаконним, оскільки не містить
пункту про необхідність погодження
договору оренди водного об'єкту з
державним органом водного
господарства та природоохоронними
органом. Такі посилання не можуть бути
підставою для визнання незаконним та
скасування розпорядження, оскільки
дані положення передбачені ч. 7 ст. 51
Водного кодексу України та є
необхідними при оформленні договору
оренди водного об'єкту, а не при
прийнятті розпорядження.

Підлягають відхиленню доводи
прокурора про відсутність у
розпорядженні необхідності
погодження договору оренди з
Київською облдержадміністрацію, з тих
мотивів, що такий обов'язок не
грнутується на нормах матеріального
права.

Отже, колегія суддів вважає вірним та
достатньо обгрунтованим висновок
місцевого господарського суду про
відсутність законних підстав для
скасування розпорядження Іванківської
районної державної адміністрації
Київської області №591 від 30.08.2012р. про
передачу в довгострокову оренду
водного об'єкту Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_5 на території
Розважівської сільської ради
Іванківського району Київської
області, та для визнання недійсним
договору оренди.

Звертаючись до суду з даним позовом,
прокурор, як позивач, всупереч вимогам
ч.3 ст.215 ЦК України та ст.ст.1,33 ГПК
України не навів, в чому полягає
порушення його прав та законних
інтересів, для захисту яких він
звернувся до суду.

Недоведеність прокурором його
порушеного права є самостійною
підставою для відмови у задоволенні
його позову про визнання недійсним
договору оренди водного об'єкту
загальнодержавного значення від
23.11.2012р., укладеного між Іванківською
районною державною адміністрацією
Київської області та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5.

Водночас, колегія суддів дослідила
зміст договору оренди водного об'єкту
загальнодержавного значення від
23.11.2012р. на предмет недійсності, і
встановила наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу
України якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлено загальні вимоги,
додержання яких є необхідними для
чинності правочину, зокрема: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до абз. 4 п. 2.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про судову практику в справах
про визнання угод недійсними» №11 від
29.05.2013р. вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин

Як вбачається з матеріалів справи,
оспорюваний договір погоджено з
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища
Київської області та Управлінням
водних ресурсів у м. Києві та Київській
області, як того вимагала редакція ч. 7
ст. 51 Водного кодексу України на момент
виникнення спірних правовідносин.

Доводи прокурора з приводу того, що
ФО-П ОСОБА_5, всупереч п. 7.8, п. 7.9
оспорюваного договору та ст. 47 Водного
кодексу України, забороняє вільно
ловити риби, узурпував місцеву водойму,
незаконно збирає кошти за лов риби, не
звертався про отримання дозволу на
спеціальне водокористування, а також
всупереч п. 7.2 договору не розробив та
не узгодив Режим рибогосподарської
експлуатації ставка, розташованого на
землях Розважівської сільської ради і
Порядок ведення рибогосподарської
діяльності не є підставою для визнання
договору недійсним.

В матеріалах справи містяться наступні
документи: водогосподарський паспорт
ставу; Режим рибогосподарської
експлуатації водойми, затверджений
головою Державного рибного
господарства України та погоджений
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища
Київської області і Управлінням
охорони, використання і відтворення
водних біоресурсів та регулювання
рибальства у Київській області;
Регламентація ведення любительського
і спортивного рибальства; звернення
відповідача 2 до депутатів
Розважівської сільської ради з
проханням погодити умови загального
водокористування на орендовані ним
водоймі; Науково-біологічне
обґрунтування Режиму
рибогосподарської експлуатації
водойми.

П. 2.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про
судову практику в справах про визнання
угод недійсними» від 29.05.2013р. №11
визначено, що за загальним правилом
невиконання чи неналежне виконання
правочину не тягне за собою правових
наслідків у вигляді визнання правочину
недійсним. У такому разі
заінтересована сторона має право
вимагати розірвання договору або
застосування інших передбачених
законом наслідків, а не визнання
правочину недійсним.

Оскільки колегією суддів не виявлено
наявності обставин, з якими закон
пов'язує недійсність спірного
правочину, тому для застосування
наслідків його недійсності
(повернути водний об'єкт площею 17, 0 га,
що знаходиться на території
Розважівської сільської ради
Іванківського району Київської
області у користування держави в особі
Іванківської районної державної
адміністрації) підстави відсутні.

Доводи апеляційної скарги прокурора
законних та обґрунтованих висновків
суду першої інстанції не спростовують,
фактичні обставини справи судом першої
інстанції встановлені повно та
об'єктивно, доказам по справі надана
належна юридична оцінка, відтак,
підстави для задоволення апеляційної
скарги і скасування рішення
Господарського суду міста відсутні.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування прийнятого судом першої
інстанції рішення у даній справі, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а оскаржений
судовий акт - без змін.

Стосовно розподілу судових витрат у
даній справі слід зазначити наступне.

Згідно з приписами ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України до
складу судових витрат належить,
зокрема, судовий збір.

Судові витрати розподіляються
відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 5 Закону України
„Про судовий збір" органи прокуратури
звільняються від сплати судового збору
при здійсненні представництва
інтересів громадян або держави в суді.
Тобто, за подання апеляційної скарги на
рішення Господарського суду Київської
області від 29.05.2014р. у справі №911/907/14
прокуратурою судові витрати понесені
не були.

Згідно з пунктом 4.5. відповідно до
пункту 4.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21 лютого 2013 року
№7 визначено, що у випадках коли
позивач звільнений від сплати судового
збору: якщо позов залишено без
задоволення - судовий збір не
стягується.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Заступника
прокурора Київської області на рішення
Господарського суду Київської області
від 29.05.2014р. у справі №911/907/14 залишити
без задоволення, а рішення
Господарського суду Київської області
від 29.05.2014р. у справі №911/907/14 - без змін.

2.Матеріали справи №911/907/14 повернути до
місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Г.А. Жук

Л.Г. Смірнова