ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 жовтня 2014 року Справа № 925/892/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддіСтратієнко
Л.В.,суддів:Грека Б.М., Губенко Н.М.,
Селіваненка В.П., Черкащенка
М.М.,розглянувши заявуУправління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
областіпро перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 25.09.2014у
справі№ 925/892/14за позовомУправління
Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
областідоКривоколінської сільської
радипростягнення 46 201,30 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області звернулося до господарського
суду з позовом до Кривоколінської
сільської ради про стягнення 46 201,30 грн.
за переплату пенсії.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 17.06.2014 у справі
№ 925/892/14, залишеним без зміни
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.08.2014, у
задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду
України від 25.09.2014 у даній справі
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 12.08.2014 залишено
без змін.

Управління Пенсійного фонду України в
Тальнівському районі Черкаської
області звернулося із заявою про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 25.09.2014 у справі № 925/892/14, в
якій просить указану постанову
скасувати та прийняти нове судове
рішення.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 13.08.2012
у справі № 5023/401/12, від 26.05.2010 у справі №
2/200-09, від 08.09.2009 у справі № 51/262-08, від
15.12.2010 у справі № 18/94-10, на ухвалу
апеляційного суду Черкаської області
від 03.06.2014 у справі № 704/210/14-к та на
ухвалу Тальнівського районного суду
Черкаської області від 05.05.2014 у справі
№ 704/210/14-к мотивовано неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: статті 50
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", статті 101 Закону України
"Про пенсійне забезпечення", внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає за
необхідне відмовити в допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 25.09.2014 у справі № 925/892/14,
про перегляд якої просить заявник, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо відсутності правових підстав для
задоволення позову про стягнення
коштів за переплату пенсії. При цьому
суд касаційної інстанції виходив з
того, що: Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено спеціальний
порядок повернення надмірно сплаченої
суми пенсії, що є предметом позову у
даній справі; позивач має захищати своє
право саме у зазначеному законом
порядку, однак позивачем не доведено
реалізацію визначеного законом
способу повернення надмірно сплаченої
суми пенсії.

Водночас у постановах від 13.08.2012 у
справі № 5023/401/12 та від 08.09.2009 у справі №
51/262-08 суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позову про стягнення матеріальної
шкоди, виходячи із встановлених судами
обставин справи про те, що:

- посада старшого лаборанта не
передбачена Переліком посад наукових
працівників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №
257, а тому позивачем, на підставі
виданих відповідачем довідок,
безпідставно здійснено перерахунок
наукової пенсії, що в свою чергу
спричинило переплату пенсії, та як
наслідок заподіяно позивачу
матеріальну шкоду (справа № 5023/401/12);

- матеріалами справи підтверджено
бездіяльність відповідача, яка
виражена у неповідомленні позивача про
виявлення помилки у довідці про
заробітну плату, в результаті чого
позивачу завдана матеріальна шкода
(справа № 51/262-08).

У постанові від 26.05.2010 у справі № 2/200-09
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо задоволення позову про стягнення
надмірно виплачених пенсійних коштів,
з огляду на встановлені судами
обставини справи про те, що в довідках
про заробітну плату для перерахунку
пенсії, наданих відповідачем, вказано
відомості, що не відповідають
дійсності, у зв'язку з чим виникла
переплата пенсійних коштів з вини
відповідача.

У постанові від 15.12.2010 у справі № 18/94-10
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо задоволення позову про стягнення
збитків, спричинених переплатою пенсії
за віком, виходячи із встановлених
судами обставин справи про те, що:
видані відповідачем довідки не містять
достовірної інформації про фактичне
отримання державними службовцями
підвищеної заробітної плати;
відповідач мав можливість виправити
надану ним інформацію, що
унеможливлювало б переплату пенсії,
однак цього зроблено не було;
виправлені довідки були надані тільки
після проведення позивачем перевірки,
коли переплата вже відбулась.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Крім того, колегією суддів не
приймається до уваги в якості доказу
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права ухвала
апеляційного суду Черкаської області
від 03.06.2014 у справі № 704/210/14-к та ухвала
Тальнівського районного суду
Черкаської області від 05.05.2014 у справі
№ 704/210/14-к, на які посилається заявник,
оскільки до судових рішень, на які у
відповідній заяві може бути здійснено
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 11116 ГПК України, не належать
судові рішення судів перших та
апеляційних інстанцій.

За таких обставин відсутні підстави
для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Управлінню Пенсійного фонду
України в Тальнівському районі
Черкаської області у допуску справи №
925/892/14 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддя Л. Стратієнко Судді
Б. Грек Н. Губенко В. Селіваненко М.
Черкащенко