ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

03 листопада 2014 р. Справа № 902/1452/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Мельника П.А., при
секретарі судового засідання Віннік
О.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Прокурора Вінницького
району (21003, м.Вінниця, вул.С.Наливайка,
19) в інтересах органу уповноваженого
державою здійснювати відповідні
функції - Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області (21100, м.Вінниця,
вул.Островського, 2А) в особі
Стрижавської виправної колонії (23210,
Вінницька область, Вінницький район,
смт.Стрижавка, вул.Алеї, 30)

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамік - плюс" 21020,
м.Вінниця, провулок Цегельний, 12

про стягнення 109910,14 грн. заборгованості

За участю представників сторін:

позивача: Широкий С.В., Мельничук І.В. -
за довіреностями;

відповідача: Далєвський А.М. - за
довіреністю;

прокуратури: не з''явився.

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов Прокурора Вінницького
району в інтересах органу
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції - Управління
Державної пенітенціарної служби
України у Вінницькій області в особі
Стрижавської виправної колонії до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамік - плюс" про
стягнення 109910,14 грн. заборгованості по
нарахованій заробітній платі.

Ухвалою суду від 13.10.14 р. порушено
провадження за вказаним позовом та
призначено справу до розгляду на 03.11.14
р.

Прокурор в судове засідання не
з''явився, причини неявки суду не
повідомив.

Представники позивача позовні вимоги
підтримали, просили суд їх
задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечив, вважає, що зазначена в
позові сума боргу є необгрунтованою та
безпідставно нарахованою, просив суд в
задоволенні вимог прокурора в частині
стягнення 46908,38 грн. відмовити,
мотивуючи свої доводи тим, що в період
серпень - вересень 2014р. виконання
засудженими роботи, передбаченої
умовами підписаного між сторонами
договору №5 від 31.12.13 р. практично не
виконувалось. Крім того, за вказаний
період, як стверджує відповідач,
засудженими неодноразово вчинялися
порушення трудової дисципліни,
вчинялося пошкодження наданого
засудженим для виконання роботи
виробничого обладнання, що в свою чергу
призводило до зриву виробничого
процесу та виготовлення неякісної
продукції, чим завдавалися значимі
збитки підприємству.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представників позивача та
відповідача, з''ясувавши фактичні
обставини справи та надані сторонами
докази в сукупності, судом встановлені
наступні обставини.

Прокуратурою Вінницького району
проведено перевірку додержання
службовими особами Стрижавської
виправної колонії № 81, а також його
контрагентами в особі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Керамік-
плюс", вимог Законів України "Про оплату
праці" та інших нормативно- правових
актів, щодо залучення засуджених до
праці, своєчасної виплати їм
заробітної плати.

Перевіркою встановлено, що 31 грудня 2013
року, між Стрижавською виправною
колонією №81 (далі СВК № 81) та ТОВ
"Керамік-плюс" (Замовник) укладено
договір, згідно положень якого, СВК №81
надає у розпорядження Замовника робочу
силу, з числа засуджених які відбувають
покарання у дільниці соціальної
реабілітації колонії, для виконання
різних робіт і послуг обговорених
сторонами в залежності від
необхідності та створює належні та
безпечні умови праці (п.п. 1.1, 2.2
договору).

Оплата праці проводиться у грошовій
формі, розрахунки здійснюються
щомісячно до десятого числа наступного
місяця за відпрацьованим (п.п. 3.3, 3.5
договору).

СВК № 81 несе відповідальність за
своєчасне надання робочої сили в
узгодженій кількості та в установлений
час, Замовник надає в кінці кожного
місяця табелі робочого часу,
розрахунки по заробітній платі та
харчуванню робітників (якщо таке
проводилось) (п.п. 4.1, 4.3).

Строк дії вказаного договору до 31.12.2014
(п.7.1).

Згідно п. 7.4 договору усі спори, що
виникають між сторонами вирішуються
шляхом переговорів, а якщо таким чином
їх вирішити не можливо, шляхом
звернення до суду.

Згідно Акту від 30.06.2014 р. на виконання
умов договору від 31.12.2013, у червні
поточного року засудженими СВК № 81
було відпрацьовано на підприємстві
Замовника 2138,4 годин (з них святкові дні
193,8 годин) за вказану роботу нарахована
до сплати засудженим заробітна плата в
сумі 34800,20 грн. Вказаний Акт визнано та
підписано сторонами, до нього додано
довідку-розрахунок.

Згідно Акту від 31.07.2014 у липні поточного
року, засудженими СВК № 81 було
відпрацьовано 2565,1 годин, за вказану
роботу нарахована до сплати засудженим
заробітна плата в сумі 37306,55 грн. Акт
визнано та підписано сторонами.

Згідно Акту від 31.08.2014 у серпні
засудженими СВК № 81 відпрацьовано 2373,26
годин, та нарахована заробітна плата в
сумі 35932,26 грн. Проте, даний Акт Замовник
визнавати та підписувати відмовився,
хоча представником Замовника
підписувались щоденні Акти виводу на
роботу засуджених, де вказувалась
норма виробітки та по факту
відпрацьовані години.

В подальшому, Замовник відмовився
підписувати Акт від 10.09.2014, згідно якого
у вересні поточного року засудженими
відпрацьовано 719,4 години та зароблено
10976,12 грн., хоча представник Замовника
фіксував факт виводу засуджених на
роботу та виконання ними встановлених
норм.

Як встановлено перевіркою, СВК № 81
виконувало умови договору від 31.12.2013,
проте Замовник (відповідач) порушив
зобов'язання передбачені вказаним
договором та не розрахувався з СВК № 81
за червень, липень, серпень, вересень
поточного року, заборгувавши заробітну
плату засудженим в сумі 109910 грн. 14 коп.,
яка в подальшому мала надійти на
рахунок СВК № 81, та після встановлених
законодавством відрахувань,
зарахована на особові рахунки
засуджених.

Направлені СВК № 81 у липні, вересні
(вих. №/№ 3/4512, 3/4335, 3/4465) відповідачу
листи-претензії щодо сплати
заборгованої суми залишились без
відповідей.

Враховуючи встановлені обставини, суд
дійшов наступних висновків.

Статтею 43 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
заробітну плату, не нижчу від
визначеної законом. Право на своєчасне
одержання винагороди за працю
винагороди за працю захищається
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України
"Про оплату праці" та ст. 115 Кодексу
Законів про працю України, заробітна
плата виплачується працівникам
регулярно в робочі дні в строки,
встановлені у колективному договорі,
але не рідше двох разів на місяць через
проміжок часу, що не перевищує
шістнадцяти календарних днів.

Згідно ст. 120 Кримінально-виконавчого
кодексу України, праця осіб, засуджених
до позбавлення волі, оплачується
відповідно до її кількості і якості.
Форми і системи оплати праці та
розцінки встановлюються
нормативно-правовими актами
Міністерства юстиції України
(Інструкція про умови праці та
заробітну плату засуджених до
обмеження волі або позбавлення волі,
затверджена наказом Міністерства
юстиції України № 396/5 від 07.03.2013).

Засудженим, які відбувають покарання у
дільницях соціальної реабілітації
виправних колоній, на особовий рахунок
зараховується незалежно від усіх
відрахувань не менш як сімдесят п'ять
відсотків нарахованого їм місячного
заробітку.

Статтею 121 Кримінально-виконавчого
кодексу України передбачено, що особи,
які відбувають покарання у виправних
колоніях, із нарахованого їм заробітку
відшкодовують комунально-побутові та
інші надані послуги. Також з
нарахованих сум сплачується
прибутковий податок, аліменти, борги по
виконавчим листам.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих Кодексів, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України, ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

На протязі розгляду справи та виходячи
зі змісту письмового відзиву від 31.10.14
р. ТОВ "Керамік - Плюс" не оспорює сам
факт здійснення засудженими своїх
обов''язків, з наданих усних та
письмових пояснень представник
відповідача заперечував проти
кількості та якості здійснених робіт з
суттєвим відхиленням від договірних
умов, наголошував, що на підставі
вказаних вище обставин, адміністрацією
підприємства було прийнято рішення не
підписувати акти виконаних робіт за
серпень, вересень 2014р. на загальну суму
46908,38 грн., з чим, в свою чергу, не
погодився із розрахунком
заборгованості (вартості послуг)
позивача.

Оскільки, відповідач не виконав свого
обов"язку щодо повного розрахунку з
позивачем за виконані засудженими
роботи у встановлені договором строки,
за ним утворилась заборгованість в
розмірі 109910,14 грн., що фактично
призводить до порушення державних
інтересів, адже з зазначених коштів
проводяться відрахування для оплати
наданих засудженим комунальних послуг,
податків та інших платежів. Крім того,
суттєво порушуються права самих
засуджених, оскільки, на їх особові
рахунки не надходять зароблені ними
кошти.

Посилання відповідача на ту обставину,
що між сторонами не підписано Акти
виконаних робіт, та відповідно
зобов''язання не повинні виконуватись,
судом не беруться до уваги, оскільки
непідписання даних актів відповідачем
не підтверджує факту ненадання йому
послуг у вказаний період.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення заборгованості по
нарахованій заробітній платі
підлягають задоволенню в сумі 109910,14
грн. оскільки є обґрунтованими та
фактично відповідають матеріалам
справи.

Поряд з цим, суд враховує, що зустрічний
позов про стягнення з позивача
завданих збитків відповідачем не
заявлено, останнім не було надано суду
доказів неналежного виконання
засудженими своїх зобов"язань за
договором №5 від 31.12.13 р., а також
розрахунок вартості та відповідних
документів, які підтверджують розмір
завданих позивачем збитків. Крім того,
суд враховує, що вказані у відзиві
"неодноразові претензії" про неналежне
виконання СВК №81 своїх зобов''язань не
знайшло свого підтвердження в ході
розгляду справи, зокрема, відсутні
докази направлення/вручення вказаних
листів позивачу, жодних актів з приводу
неналежних виконань та/або невиконань
засудженими своїх обов''язків
матеріали справи не містять.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги і
заперечення.

Враховуючи вищевикладене в сукупності,
суд дійшов висновку про задоволення
позову в повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають
віднесенню на відповідача відповідно
до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87,
115, 116 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов прокурора задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамік- плюс" (21020,
м.Вінниця, провулок Цегельний, 12) р/р
014 в ПАТ "КБ Глобус", МФО 380526, код
ЄРПОУ 36547896, св..№ 200136904, інд.код 83,
кошти в сумі 109910,14 грн., з яких- 61067 грн. 85
коп. перерахувати одержувачу коштів
(23210, Вінницька область, Вінницький
район, смт. Стрижавка, вул. Алеї, 30) на р/р
0005 ГУДК у Вінницькій області, МФО
802015, , а кошти в сумі - 48842
грн. 29 коп. перерахувати одержувачу на
р/р 6983, ГУДК у Вінницькій області,
МФО 802015, .

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамік- плюс" (21020,
м.Вінниця, провулок Цегельний 12) р/р
014 в ПАТ "КБ Глобус", МФО 380526, код
ЄРПОУ 36547896, св..№ 200136904, інд.код 83 в
дохід Державного бюджету України - 2198,20
грн. відшкодування витрат пов'язаних зі
сплатою судового збору.

4. Видати наказ в день набрання рішенням
законної сили.

5. Рішення направити сторонам та
прокурору.

Повне рішення складено 07 листопада 2014
р.

Суддя Мельник
П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Прокурору Вінницького району (21003,
м.Вінниця, вул.С.Наливайка, 19)

3 - Управління Державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області (21100, м.Вінниця,
вул.Островського, 2А)

4 - Стрижавській виправній колонії (23210,
Вінницька область, Вінницький район,
смт.Стрижавка, вул.Алеї, 30)

5 - відповідачу 21020, м.Вінниця, провулок
Цегельний, 12