ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.10.14р. Справа № 904/7598/14

За позовом Державного міжрайонного
підприємства
водопроводно-канализаційного
господарства "ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС",
с. Воронове

до Синельниківського міського
комунального підприємства
"Водоканал", м.
Синельникове

про стягнення 12 178 571,03 грн.

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: Наталюк В.А., дов. від
01.10.2014 року, представник;

від відповідача: Амеліна Р.К., дов. від
20.01.2014 року, представник;

СУТЬ СПОРУ:

Державне міжрайонне підприємство
водопроводно-канализаційного
господарства "ДНІПРО-ЗАХІДНИЙ ДОНБАС",
с. Воронове звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до
Синельниківського міського
комунального підприємства
"Водоканал", м. Синельникове про
стягнення 12 178 571,03 грн.

Разом з позовною заявою позивачем
подано заяву про відстрочення сплати
судового збору.

Ухвалою господарського суду від 02.10.2014
року порушено провадження по справі та
відстрочено сплату судового збору до
27.10.2014 року.

24.10.2014 року від позивача надійшла заява
про відстрочення сплати судового
збору.

29.10.2014 року до господарського суду
позивачем подано заяву про уточнення
позовних вимог, яка фактично є заявою
про зменшення позовних вимог, з
урахування якої позивач просить
стягнути з відповідача заборгованість
в розмірі 10 381 766,48 грн., пеню в розмірі 203
166,99 грн., 3% річних в розмірі 446 577,09 грн.,
та втрати від інфляції в розмірі 1 121
383,09 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним
виконанням відповідачем умов договору
№1с про надання послуг від 02.01.2009 року в
частині повного та своєчасного
розрахунку.

Відповідач надав відзив на позов,
позовні вимоги визнає частково, в
задоволенні штрафних санкцій просить
відмовити.

В межах строку передбаченого ст. 69 ГПК
України, в судовому засіданні
оголошувались перерва з 27.10.2014 року до
30.10.2014 року.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 30.10.2014року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Державним міжрайонним
підприємством
водопровідно-каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас"
та Синельниківським міським
комунальним підприємством "Водоканал"
було укладено договір № 1с від 02.01.09р.
про надання послуг, згідно до умов
якого Позивач зобов'язується надати
Відповідачу послуги з
централізованого питного
водопостачання, здійснивши забір води
з джерел питного водопостачання,
довести її якість до вимог на питну
воду, що відповідає вимогам ГОСТ-2874-82
„Питна вода", гігієнічним вимогам до
якості води у відповідності до діючих
законодавчих норм та правил у тому
числі і санітарних затверджених на
території України, на межі розподілу
балансової належності мереж Сторін, а
Відповідач зі свого боку
зобов'язується, на умовах даного
Договору, прийняти на межі розподілу
балансової належності мереж Сторін,
обумовлений щомісячний об'єм питної
води та сплатити надану Позивачем
послуг з централізованого питного
водопостачання за встановленою ціною
та обумовлений термін (п.п.1.1.,1.2.
Договору).

Розрахунок за послуги
централізованого питного
водопостачання, здійснюється
Відповідачем, на підставі рахунку
Позивача в порядку попередньої оплати,
суму якої Позивач визначає до 10-го
числа поточного місяця за об'ємами
водоспоживання Відповідача у минулому
місяці. Кінцевий розрахунок за
фактично надані послуги
централізованого водопостачання
повинен бути здійснений Відповідачем у
повному розмірі до 5-го числа місяця
наступного за розрахунковим (п. 4.3.
Договору).

З метою контролю виконання прийнятих
сторонами зобов'язань та звіту сторін
щомісячно проводиться звіряння за
надані послуги з централізованого
питного водопостачання, проведену
оплату тощо (п. 4.5. Договору).

На виконання умов договору, позивач
надав відповідачу послуги з
централізованого питного
водопостачання, що підтверджується
двосторонніми актами, на підставі яких
відповідачу було виставлено рахунки на
оплату, які містяться в матеріалах
справи.

Відповідач в свою чергу розрахувався з
позивачем частково, непогашеною
залишилась заборгованість в розмірі 10
381 766,48 грн. за період з 26.03.2012 року по
25.08.2014 року.

На час розгляду справи доказів сплати
основного боргу у розмірі 10 381 766,48 грн.
відповідач не давав.

Господарський суд вважає вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (п.1 ч. 1
ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу
України).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають
правовi наслiдки, встановленi договором
або законом, зокрема - сплата неустойки
(п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу
України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або iнше майно, якi боржник повинен
передати кредиторовi у разi порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у вiдсотках
вiд суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ст.549
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За порушення грошового зобов'язання за
даним договором споживач
зобов'язується на вимогу виробника
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, три відсотки річних
від простроченої суми, неустойку у
розмірі одного відсотку від суми
заборгованості, але не більше розміру
встановленого Законом України від
22.11.1996р. № 543/96-ВР (п. 4.6. Договору).

На прострочення виконання
відповідачем зобов'язань за договору,
позивачем нараховано відповідачу пеню
в розмірі 203 166,99 грн. за період з 02.10.2013
року по 30.09.2014 року, 3% річних в розмірі 446
577,09 грн. за період з 08.05.2012 року по 30.09.2014
року, інфляційні в розмірі 1 121 383,09 грн.
за період 08.05.2012 року по 31.08.2014 року.

Щодо посилань відповідача на невірний
розрахунок суми основного боргу та
штрафних санкцій, господарський суд
зазначає наступне.

Позивачем 29.10.2014 року подано заяву про
зменшення позовних вимог, з
урахуванням якої здійснено
перерахунок та встановлено, що сума
основного боргу складає 10 381 766,48 грн.,
тобто зменшена на 20 000 грн.

В частині стягнення заборгованості за
період з 25.04.2013 року по 24.05.2013 року,
господарський суд не погоджується з
твердженням відповідача, який
посилається на те, що сума
заборгованості за цей період має бути
зменшена на 16 013,21 грн. була знята з
рахунків відповідача постановою
державного виконавця від 15.03.2011 року на
виконання наказу господарського суду
від 17.02.2011 року по справі №37/1-10,
оскільки вищевказаним рішенням
присуджено до стягнення
заборгованість за період з 01.07.2009 року
по 31.08.2010 року, що не входить до
спірного періоду.

Щодо посилань відповідача на сплату 665
294,74 грн., то як вбачається з матеріалів
справи, то дані кошти сплачені в
погашення заборгованості, яка виникла
з 26.08.2014 року, тобто не в заявлений
період за даним позовом. Крім того, суд
зазначає, що нарахування 3% річних та
інфляційних здійснені позивачем з
додержанням положень ст.625 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 551 Господарського
процесуального кодексу України, розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011,
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Господарський суд враховуючи те, що
позивач також має значну дебіторську
заборгованість та виконує стратегічну
функцію водопостачання регіону, тобто
сторони знаходяться в аналогічних
умовах, виходячи з інтересів сторін, а
також те, що відповідачем не доведено
винятковості випадку, господарський
суд не вбачає підстав для зменшення
штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Оскільки господарський судом було
здійснено відстрочення сплати
судового збору, з урахуванням положень
п. 3.4. постанови Пленуму ВГСУ №7 від
21.02.2013 року, у разі коли господарським
судом було відстрочено сплату
позивачем судового збору, який з тих чи
інших причин до прийняття рішення зі
справи сплачено не було, а останнє
прийнято на користь позивача, то
стягнення суми судового збору
здійснюється безпосередньо з
відповідача у доход державного бюджету
України.

Таким чином, судовий збір в розмірі 73 080
грн. підлягає стягненню з відповідача
до Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85,116-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Синельниківського міського
комунального підприємства "Водоканал"
(52500, м. Синельникове, вул. Богеми, 26, ) на користь Державного
міжрайонного підприємства
водопровідно- каналізаційного
господарства "Дніпро-Західний Донбас"
(52551, с. Воронове, вул. Дніпровська, 28, ) заборгованість в розмірі 10
381 766,48 грн., пеню в розмірі 203 166,99 грн.,
інфляційних в розмірі 1 121 383,09 грн., 3%
річних в розмірі 446 577,09 грн.

Стягнути з Синельниківського міського
комунального підприємства "Водоканал"
(52500, м. Синельникове, вул. Богеми, 26, ) в доход державного
бюджету України (одержувач - Управління
Державної Казначейської Служби
України у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська, , банк
одержувача - відділення банку ГУДКУ у
Дніпропетровській області, МФО 805012, р/р
3005, КБКД 22030001, призначення
платежу: судовий збір, код ЄДРПОУ суду
03499891) 73 080 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 04.11.2014 року.

Суддя С.В. Мартинюк