ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"06" листопада 2014 р.
Справа № 911/3546/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Артем-Банк»

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія»

2. Спільного Українсько-Німецького
підприємства Товариства з обмеженою
відповідальністю «Марком»

про стягнення 91350,00 грн.

Суддя В.М. Бабкіна

секретар судового засідання (пом.
судді): Новікова І.С.

за участю представників:

від позивача: Оксимчук А.О., довір. №
19/05-1178 від 18.08.2014 р.

від відповідача-1: Винович М.С., довір. №
04/02 від 04.09.2014 р.

від відповідача-2: Карп’юк Н.А., довір. №
243/09 від 29.09.2014 р.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство
«Артем-Банк» (далі - позивач) звернулось
до господарського суду Київської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Експансія» (далі - відповідач-1) та
Спільного Українсько-Німецького
підприємства Товариства з обмеженою
відповідальністю «Марком» (далі -
відповідач-2) про стягнення 428656,40 грн.

Провадження у справі господарського
суду Київської області № 911/3546/14 було
порушено ухвалою від 21.08.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на укладення між Публічним
акціонерним товариством «Артем-Банк»
та Спільним Українсько-Німецьким
підприємством Товариством з обмеженою
відповідальністю «Марком» договору
про факторингове обслуговування № 17/13
від 27.09.2013 р., відповідно до п. 2.1 якого
підприємство (відповідач-2)
зобов'язується відступити факторові
(позивач) право вимоги від дебіторів
підприємства, зазначених у переліку
дебіторів, коштів (включаючи усі види
неустойок), право на одержання яких
належить підприємству на підставі
документів, що підтверджують таке
право вимоги відповідно до контракту, а
фактор має право придбати зазначені
права вимоги коштів від дебіторів
підприємства і передає за плату кошти у
розмірі, що рівний вартості
відступленого підприємством факторові
права вимоги коштів від дебіторів
підприємства, у порядку й у випадках,
передбачених даним договором.

На підставі вказаного договору,
позивачем було повідомлено ТОВ
«Експансія» про відступлення права
вимоги Спільного
Українсько-Німецького підприємства
ТОВ «Марком» на користь ПАТ
«Артем-Банк» до відповідача-1 по
контракту, на підставі якого,
відповідачем-2 було поставлено
відповідачу-1 товар, за який станом на
дату подання позову відповідач-1 не
розрахувався.

Крім того, 27.09.2013 р. між ПАТ «Артем-Банк»
та Спільним Українсько-Німецьким
підприємством ТОВ «Марком» було
укладено договір поруки № 17/13-2,
відповідно до п. 1.1 якого передбачено,
що відповідач-2 виступає поручителем
перед фактором по виконанню дебітором
зобов'язань по сплаті грошових коштів,
право вимоги яких відступлено
відповідачем-2 фактору за договором про
факторингове обслуговування № 17/13 від
27.09.2013 р. у відповідності з умовами
реєстрів переданих документів по
угодам. Пунктом 1.3 договору поруки
передбачено, що відповідальність
підприємства (відповідач-2) як
поручителя, обмежується сумою
простроченої заборгованості дебітора
по угоді, що виникла в результаті
невиконання дебітором зобов'язань,
передбачених контрактом і кожною
конкретною угодою, у відповідності до
договору про факторингове
обслуговування № 17/13 від 27.09.2013 р.

Крім того, позивачем було подано заяву
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти ТОВ
«Експансія» та Спільного
Українсько-Німецького підприємства
ТОВ «Марком» в межах позовних вимог,
яке було залишено судом без
задоволення з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст. 66
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника,
який подав позов, або з своєї
ініціативи має право вжити
передбачених статтею 67 цього Кодексу
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» № 16 від 26.12.2011
р., відповідно до статті 66
Господарського процесуального кодексу
України заходи до забезпечення позову
застосовуються господарським судом за
заявою сторони, прокурора чи його
заступника, який подав позов, або з
ініціативи господарського суду як
гарантія реального виконання рішення
суду.

Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» передбачено,
що умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, за
відсутності подання позивачем
зазначених вище доказів, підстави для
задоволення заяви про забезпечення
позову у даній справі є відсутніми.

Розгляд справи відкладався.

03.09.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
відповідача-1 було подано відзив № 848
від 03.09.2014 р. на позовну заяву,
відповідно до якого ТОВ «Експансія»
просило суд відмовити позивачу в
задоволенні його вимог у повному
обсязі.

04.09.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
позивача було подано клопотання б/н від
04.09.2014 р. про витребування доказів.

04.09.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
відповідача-2 було подано клопотання №
223/09 від 04.09.2014 р. про відкладення
розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.09.2014 р. розгляд справи
було відкладено на 18.09.2014 р.; зобов'язано
позивача надати суду додаткові угоди
до договору факторингу № 4/50 та № 4/52 в
належним чином засвідчених копіях - для
долучення до матеріалів справи (в
оригіналах - для огляду судом), надати
суду письмові пояснення щодо відзиву
на позовну заяву № 848 від 03.09.2014 р.
Відповідача-1 - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія», а також
вимоги п. 4 ухвали суду від 21.08.2014 р. щодо
надання суду видаткових накладних за
договором № 302/7455 від 07.08.2012 р., перелік
яких міститься в додатку № 1 до
позовної заяви (в оригіналах - для
огляду, в належним чином засвідчених
копіях - для долучення до матеріалів
справи); зобов'язано відповідача-1
надати суду оригінали документів,
доданих до відзиву № 848 від 03.09.2014 р. на
позовну заяву, зокрема, актів звірки
взаєморозрахунків - для огляду судом;
зобов'язано відповідача-2 виконати
вимоги п. 5 ухвали суду від 21.08.2014 р. щодо
надання суду: відзиву на позов з
документальним обґрунтуванням його
висновку; свідоцтва про державну
реєстрацію та статутні документи
(оригінали і засвідчені копії);
письмових відомостей щодо рахунків
відповідача 2, відкритих в банківських
установах; довідки про включення до
ЄДРПОУ станом на час розгляду справи, а
також виконати вимоги п. 6 ухвали суду
від 21.08.2014 р. щодо надання суду
видаткових накладних за договором №
302/7455 від 07.08.2012 р., перелік яких
міститься в додатку № 1 до позовної
заяви (в оригіналах - для огляду, в
належним чином засвідчених копіях - для
долучення до матеріалів справи).

18.09.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
позивача були подані письмові
пояснення б/н від 17.09.2014 р. щодо відзиву
відповідача-1 на позовну заяву.

18.09.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
позивача було подано клопотання б/н від
17.09.2014 р. про долучення документів до
матеріалів справи.

18.09.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
відповідача-2 було подано клопотання №
237/09 від 18.09.2014 р. про відкладення
розгляду справи.

18.09.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
позивача було подано клопотання б/н від
17.09.2014 р. про витребування документів,
яке було задоволено судом з огляду на
приписи ч. 1 ст. 38 Господарського
процесуального кодексу України, згідно
з якою сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів.

У судовому засіданні 18.09.2014 р.
представник позивача просив суд
залишити без розгляду клопотання
позивача б/н від 04.09.2014 р. про
витребування документів у зв'язку із
поданням уточненого клопотання б/н від
17.09.2014 р. про витребування документів.

У судовому засіданні 18.09.2014 р.
представник позивача подав клопотання
б/н від 18.09.2014 р. про продовження строку
розгляду справи на 15 днів в порядку ст.
69 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.09.2014 р. розгляд справи
було відкладено на 23.10.2014 р.

Крім того, ухвалою господарського суду
Київської області від 18.09.2014 р. в
порядку ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України було
продовжено строк розгляду справи на 15
днів до 06.11.2014 р.

15.10.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
відповідача-1 було подано клопотання
б/н від 15.10.2014 р. про долучення
документів до матеріалів справи.

23.10.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
позивача подано заяву б/н від 22.10.2014 р.
про зменшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить суд
стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Експансія» та Спільного
Українсько-Німецького підприємства
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Марком» 28407,03 грн.
основного боргу, 12195,96 грн. пені, 2006,55
грн. 3% річних, 14204,52 грн. інфляційних
втрат, 1827,00 грн. судового збору за
подання позовної заяви та 1827,00 грн.
судового збору за подання заяви про
забезпечення позову. Крім того, позивач
просить суд повернути позивачу судовий
збір в сумі 6746,13 грн.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 3.10
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011 р., передбачені ч. 4 ст. 22 ГПК
України права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві.

Отже, позовні вимоги у даній справі
розглядаються судом щодо солідарного
стягнення з відповідачів 28407,03 грн.
основного боргу, 12195,96 грн. пені, 2006,55
грн. 3% річних, 14204,52 грн. інфляційних
втрат, 1827,00 грн. судового збору за
подання позовної заяви та 1827,00 грн.
судового збору за подання заяви про
забезпечення позову.

23.10.2014 р. до господарського суду
Київської області представником
позивача було подано заяву б/н від
22.10.2014 р. про припинення провадження у
справі, відповідно до якої позивач
зазначив, що відповідач-2 Спільне
Українсько-Німецьке підприємство
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Марком» у повному
обсязі погасило заборгованість перед
Публічним акціонерним товариством
«Артем-Банк», у зв'язку з чим у даній
справі відсутній предмет спору. З
урахуванням викладеного, позивач
просив суд припинити провадження у
справі № 911/3546/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства «Артем-Банк»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Експансія» та
Спільного Українсько-Німецького
підприємства Товариства з обмеженою
відповідальністю «Марком» про
стягнення 91350,00 грн., з яких 28407,03 грн.
основного боргу, 12195,96 грн. пені, 2006,55
грн. 3% річних, 14204,52 грн. інфляційних
втрат, а також стягнути з відповідача-2
1827,00 грн. судового збору за подання
позовної заяви та 1827,00 грн. судового
збору за подання заяви про
забезпечення позову.

06.11.2014 р. до господарського суду
Київської області ПАТ «Артем-Банк»
було подано пояснення б/н від 06.11.2014 р.,
відповідно до яких позивач надав
обґрунтування основної суми зменшених
позовних вимог.

06.11.2014 р. до господарського суду
Київської області Спільним
Українсько-Німецьким підприємством
ТОВ «Марком» було подано відзив б/н від
04.11.2014 р., відповідно до якого
відповідач-2 просив суд зменшити розмір
позовних вимог відповідно до розміру,
заявленого позивачем, та припинити
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмету спору. Крім того,
відповідачем-2 до відзиву було долучено
докази сплати заборгованості, а саме -
платіжне доручення № 269 від 09.10.2014 р. на
суму 200000,00 грн. та платіжне доручення №
335 від 10.10.2014 р. на суму 343796,20 грн.

Представник позивача та відповідача-2 у
судовому засіданні 06.11.2014 р.
підтвердили погашення заборгованості
у повному обсязі.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Як зазначено у п. 4.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
тощо). Припинення провадження у справі
на підставі зазначеної норми ГПК
можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку щодо припинення провадження у
даній справі за відсутності предмету
спору, оскільки сплата заявленої до
стягнення з відповідачів суми була
здійснена відповідачем-2 після
порушення провадження у даній справі.

Стосовно розподілу у даній справі
судових витрат слід зазначити таке.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» від 21.02.2013 р. № 7,
частиною другою статті 49 ГПК
передбачено, що в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

У застосуванні даної норми суду слід
мати на увазі, що передбачені нею
наслідки можуть наставати і в разі
неправомірної бездіяльності винної
особи, яка не вжила заходів до
поновлення порушених нею прав і
законних інтересів іншої особи
(зокрема, ухилялася від задоволення її
заснованих на законі вимог), що змусило
останню звернутися за судовим
захистом.

Враховуючи викладене, відповідно до
вимог ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України на
відповідача-2 покладається судовий
збір в сумі 1827,00 грн., сплачений за
позовною заявою.

Судовий збір в сумі 1827,00 грн. за подання
позивачем заяви про забезпечення
позову покладається на позивача,
оскільки судом було відмовлено в
задоволенні заяви ПАТ «Артем-Банк» про
забезпечення позову у даній справі.

Крім того, позивачем було заявлено
клопотання про повернення судового
збору в сумі 6746,13 грн., у зв'язку із
поданням заяви про зменшення розміру
позовних вимог.

Поряд з цим слід зазначити, що
приписами ч. 2 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про судовий збір» сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом; повернення заяви або скарги;
відмови у відкритті провадження у
справі; залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням);
закриття провадження у справі.

Позивачем в процесі розгляду справи
згідно заяви б/н від 22.10.2014 р. було
зменшено розмір позовних вимог, у
зв'язку з чим судом розглядалися
остаточні вимоги позивача про
стягнення з відповідача 91350,00 грн., за
якими сплаті до Державного бюджету
України підлягає 1827,00 грн. судового
збору.

При зверненні з позовом до суду
позивачем згідно меморіального ордеру
№ 2169 від 18.08.2014 р. було сплачено судовий
збір в розмірі 8573,13 грн.

З огляду на зазначене вище та
враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про судовий збір», сума
судового збору в розмірі 6746,13 грн.
підлягає поверненню позивачеві з
бюджету у зв'язку із зменшенням розміру
позовних вимог.

Керуючись ст. 44, ч. 2 ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

у х в а л и в :

1. Провадження у справі № 911/3546/14
припинити.

2. Стягнути з Спільного
Українсько-Німецького підприємства
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Марком» (04053, м. Київ,
провул. Нестеровський, 7/9, код 14364757) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Артем-Банк» (04050, м. Київ,
вул. Артема, 103, код 26253023) - 1827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

3. Повернути Публічному
акціонерному товариству «Артем-Банк»
(04050, м. Київ, вул. Артема, 103, код 26253023) з
Державного бюджету України частину
судового збору за подання позовної
заяви, сплаченого за меморіальним
ордером № 2169 від 18.08.2014 р., а саме - в
розмірі 6746 (шість тисяч сімсот сорок
шість) грн. 13 коп.

Суддя
В.М. Бабкіна