КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р. Справа№ 925/1049/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Шевченка Е.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

за участю представників:

від позивача -Іванов А.О.,

від відповідача - Поповський А.С.,

від третьої особи 1 - не з'явились,

від третьої особи 2 - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та кредит" від 11.09.2014

на рішення господарського суду
Черкаської області від 22.07.2014

у справі № 925/1049/13

за позовом публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та кредит" в
особі філії "Полтавське регіональне
управління ПАТ "Банк "Фінанси та кредит"

до приватного підприємства "Лавіта", с.
Поташ, Черкаської області

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: 1- ОСОБА_4

2-ОСОБА_6

про звернення стягнення на предмет
іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 22.07.2014 року
(суддя Грачов В.М.) частково задоволено
позов ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в
особі філії "Полтавське регіональне
управління ПАТ "Банк "Фінанси та кредит"
та звернуто стягнення на предмет
іпотеки - комплекс нежитлових будівель,
що розташований по АДРЕСА_1,
Маньківського району, Черкаської
області, власником якого є ПП "Лавіта".
За рахунок виручених від реалізації
предмета іпотеки коштів задоволено
вимоги позивача про погашення
заборгованості станом на 19.06.2013 року в
сумі 950522 грн. 21 коп., яка складається з
заборгованості за кредитом (48579,24+2891,36)
51470,60 дол. США, що по курсу НБУ складає
411404грн.51коп.; строкової заборгованості
по відсоткам за період з 29.07.2010 по 29.07.2013
року 746,32 дол. США або 5965грн.34коп.;
простроченої заборгованості по
відсоткам за період з 29.07.2010 по 29.07.2013
року 16420,17 дол. США або ж 131246грн.42коп.;
пені за період з 29.07.2012 по 29.07.2013 року
401905грн.94коп.

Визнано за позивачем:

- право від свого імені продати
вищезазначений предмет іпотеки
будь-якій особі на підставі договору
купівлі-продажу, за початковою ціною
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації у розмірі 11000000грн.;

- право підпису договору
купівлі-продажу в якості продавця,
одержання дублікатів
правовстановлюючих документів, а саме:
отримання Витягу з реєстру прав
власності на дане нерухоме майно,
отримання довідок та документів, що
будуть необхідні для укладання та
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу, доступу до будівлі;

- право бути замовником виготовлення та
одержання витягу з реєстру прав
власності на дане нерухоме майно, бути
замовником здійснення поточної
інвентаризації вищевказаного об'єкта,
одержати копії технічного паспорта та
інших правовстановлюючих документів
на даний комплекс нежитлових будівель,
по необхідності виготовити та одержати
новий технічний паспорт та інші
правовстановлюючі документи;

- право здійснювати будь-які платежі, що
стосуються предмету іпотеки.

Суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог,
оскільки рішенням Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області у справі №705/4368/13-ц, провадження
2/705/1447/13, зі змінами, внесеними рішенням
апеляційного суду Черкаської області
від 12.05.2014 року у справі № 22ц-793/1039/2014,
встановлено обставини наявності
заборгованості ОСОБА_4 по кредитному
договору № МКЛУ-92-08 від 11.04.2008 року, яка
становить на 20.06.2013 року загальну суму
950522грн.21коп. Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК
України, ця обставина не доводиться при
розгляді даної справи, судом
визнається встановленою і саме для
задоволення вимог позивача на цю суму
здійснюється звернення стягнення на
предмет іпотеки, а вимоги позивача про
звернення стягнення на предмет іпотеки
не суперечать положенням
законодавства та передбачені умовами
укладених сторонами договорів.

Позивач звернувся з апеляційною
скаргою в якій просив вказане рішення
суду змінити, а саме: виключити з
мотивувальної частини рішення суду
абзац другий на сторінці 10; абзац
третій резолютивної частини рішення
(сторінка 11) викласти в наступній
редакції: визнати право за позивачем
від свого імені продати предмет
іпотеки, а саме: комплекс нежитлових
будівель, що розташований по АДРЕСА_1,
Маньківського району, Черкаської
області, будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу, за
початковою ціною предмета іпотеки для
його подальшої реалізації у розмірі
368765грн.54коп. В обґрунтування своїх
заперечень апелянт зазначив, що при
укладенні договору іпотеки сторонами
погоджено, що у випадку звернення
стягнення на предмет іпотеки останній
буде реалізований за ліквідаційною
вартістю. При цьому узгоджена
сторонами ліквідаційна вартість
предмету іпотеки становить
368765грн.54коп. Позивач вважає
неправомірними висновки суду щодо
визначення початкової ціни реалізації
предмету іпотеки згідно висновку
суб'єкта оціночної діяльності КООП
"Юрспецслужба", наданого відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просив залишити
оскаржуване рішення господарського
суду без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. Відповідач зазначив, що
судом правомірно, з врахуванням
положень ст. 38 Закону України «Про
іпотеку», визначено початкову вартість
реалізації предмету іпотеки на
підставі оцінки суб'єкта оціночної
діяльності. Вказав відповідач і на
збільшення вартості майна, в зв'язку з
проведенням останнім капітальних та
поточних ремонтів предмету іпотеки,
враховуючи тривалий період іпотеки.
Відповідач вважає неприпустимим
застосування початкової ціни
реалізації предмету іпотеки
встановленої станом на 2008рік.

Крім того, до суду апеляційної
інстанції позивачем були подані
клопотання про долучення до матеріалів
справи рецензії №641/14 від 06.10.2014 на звіт
про оцінку вартості комплексу
нежитлових будівель та споруд та звіту
від 14.10.2014 про незалежну оцінку
вартості комплексу нежитлових
будівель та споруд та висновок від
14.10.2014 про вартість об'єкту нерухомості.
Судом вказані клопотання долучені до
матеріалів справи, проте суд
апеляційної інстанції зазначає, що
розглядає справу за наявними в ній
доказами, оскільки позивач не був
позбавлений права провести таку оцінку
вартості майна іпотеки під час
розгляду справи в суді першої
інстанції.

Треті особи 1, 2 в судове засідання
апеляційної інстанції 20.10.2014 не
з'явились, про час і місце розгляду
апеляційної скарги повідомлені у
письмовій формі належним чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору. Неявка
представників третьої особи 1, 2 не
перешкоджає розгляду скарги, а тому
постанова приймається за наявними в
справі матеріалами, яких достатньо для
її повного розгляду.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, колегія суддів
апеляційного господарського суду
враховує наступне.

Судом встановлено, що 11.04.2008 року ВАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" в особі
керуючого філії "Полтавське
регіональне відділення" ВАТ "Банк
"Фінанси та кредит", як "банк" з однієї
сторони, та громадянин України ОСОБА_4,
як "позичальник" з другої сторони,
уклали кредитний договір № МКЛУ-92-08 (т. 1
а.с. 13-15, т. 2 а.с. 132-137), за умовами розділу
1 якого банк зобов'язався надати
позичальнику кошти в тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
зворотності, терміновості, платності
та цільового використання у межах
поновлюваної кредитної лінії з лімітом
максимальної заборгованості 83160,00 дол.
США зі сплатою за користування
кредитними коштами процентів на умовах
цього договору. Позичальник, згідно з
пунктами 2.5., 3.1. підпункти "а-в"
кредитного договору, зобов'язався
повернути всі отримані кредитні кошти
банку за кожним траншем у строки,
встановлені додатковими угодами до
цього договору, укладеними між
сторонами, з остаточним строком
повернення до 10.04.2023 року та сплачувати
проценти за користування кредитними
коштами виходячи з процентної ставки
18,0 відсотків. Сторони кредитного
договору погодили усі інші істотні
умови цього договору, зокрема:

п.п. 5.1., 5.2. - забезпеченням виконання
зобов'язань за цим договором є наступне
майно: приміщення комплексу нежитлових
будівель, загальною площею 2073 кв. м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1
відповідно до додатково укладеного
договору застави, порука ПП "Лавіта",
інші договори, не зазначені в п. 5.2.;

п. 6.1. підпункт "б" абзаци 1, 2, 5 - банк має
право вимагати повернення кредитних
коштів та сплати процентів за весь
період користування кредитом до
настання строку, зазначеного в п. 2.5.
договору, у т. ч. до настання строків,
зазначених у додаткових угодах до
цього договору, а позичальник
зобов'язаний повернути отримані
кредитні кошти та сплатити усі
проценти протягом 1 дня з моменту
отримання вимоги банку, зокрема у
випадку, якщо позичальник у період дії
цього договору порушував які -небудь
умови цього договору, у тому числі не
сплатив проценти за користування
кредитними коштами, прострочив сплату
процентів за користування кредитними
коштами чи допускав інші порушення;

п. 6.2. - при невиконанні позичальником
зазначених в п. 2.6. цього договору
зобов'язань, а також п. 6.1 цього договору
зобов'язань із повернення кредиту та
сплати процентів на вимогу банку у
встановлений зазначеним пунктом строк,
банк має право звернути стягнення на
предмет застави;

п. 7.3. - за прострочення повернення
кредитних коштів та/або сплати
процентів позичальник сплачує банку
пеню.

Додатковими угодами №№ 1 і 2 від 11.04.2008
року і від 07.05.2008 року до кредитного
договору сторони погодили умови видачі
кредитних траншів у розмірі,
відповідно, 60000,00 і 23160,00 доларів США та
порядок їх повернення. Додатковою
угодою № 3 від 29.12.2010 року до кредитного
договору сторони, у зв'язку зі зміною
найменування юридичної особи,
найменування банку в преамбулі угоди
замінили з "відкрите акціонерне
товариство" на "публічне акціонерне
товариство", замінили та виклали в
новій редакції пункт 1 додаткової угоди
№ 1 до кредитного договору, кредитний
договір доповнили новим пунктом 2.10.,
встановили наявність прострочення
позичальником виконання своїх
зобов'язань за кредитним договором з
погашення наданих позичальнику
кредитних ресурсів та виклали графік
зниження розміру заборгованості у
новій редакції (т. 1 а.с. 16-17, 18, 19-20).

Для забезпечення виконання зобов'язань
позичальником за кредитним договором,
згідно з п.п. 5.1., 5.2. цього договору,
11.04.2008 року були укладені:

договір поруки № МПУ-92/1-08 між ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит", як кредитором, ПП
"Лавіта", як поручителем, та гр. ОСОБА_4,
як боржником, згідно якого, поручитель -
зобов'язався перед кредитором
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором;

договір поруки № МПУ-92-08 між ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит", як кредитором, гр.
ОСОБА_6, як поручителем, та гр. ОСОБА_4, як
боржником, згідно якого, поручитель -
зобов'язалась перед кредитором
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором;

договір іпотеки № МІУ-92-08 між позивачем
- ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі
керуючого філією "Полтавське
регіональне управління" ВАТ "Банк
"Фінанси та кредит", як
іпотекодержателем, та відповідачем - ПП
"Лавіта", як майновим поручителем
позичальника - іпотекодавцем, згідно
якого відповідач передав в іпотеку
позивачу нерухоме майно, звернення
стягнення на яке є предметом спору в
даній справі.

Сторони договору іпотеки № МІУ-92-08 від
11.04.2008 року погодили усі істотні умови
цього договору, зокрема:

п. 1., 4. - іпотекодавець передає в іпотеку
іпотекодержателю наступне нерухоме
майно: комплекс нежитлових будівель,
реєстраційний номер 5485229, який
складається з адмінбудинку з
прибудовою (літера А, а) - 73,6кв.м.,
кімната зразків (літ. З) - 28,2 кв.м.,
споруди 1, 2, замощення (№ ІІ), криниці
(літ. К), магазину (літ. Б) - 192,5 кв.м.,
складу сипучих товарів з підвалом (літ.
В пд В) - 1113,6 кв.м., матеріального складу
(літ. Д) - 567,6кв.м., нежитлової будівлі
(літ. Г) - 58,4 кв.м., майстерні (літ. М) -
25,1кв.м., сторожки з ганком (літ. Н) - 7,2 кв.
м., складу (літ. Є) - 6,8 кв.м., вбиральні
(літ. Е), що розташований на земельній
ділянці по АДРЕСА_1 Маньківського
району Черкаської області, яка
належить іпотекодавцю на праві
власності;

п. 3. - узгоджена сторонами ринкова
вартість предмету іпотеки становить
526807грн., узгоджена сторонами
ліквідаційна вартість предмету
іпотеки становить 368765грн.54коп.;

п. 5. - загальна вартість нерухомого
майна становить 2319350грн.;

п.п. 8.4.7. - іпотекодержатель має право у
разі виникнення права звернення
стягнення на предмет іпотеки
реалізувати його відповідно до умов
цього договору;

п. 10. - звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на розсуд
іпотекодержателя або за рішенням суду,
або за виконавчим написом нотаріуса,
або іпотекодержателем на умовах цього
договору за ліквідаційною вартістю
предмету іпотеки.

Договір іпотеки посвідчено нотаріусом
Маньківського районного нотаріального
округу, зареєстровано в реєстрі за №1489,
у зв'язку з посвідченням цього договору
іпотеки нотаріусом накладена заборона
відчуження зазначеного в договорі
нерухомого майна, яка зареєстрована в
реєстрі за № 1490.

23.06.2012 року за вих. №№ 49.1/29-01/280 і 49.1/29-01/285
позивач, як банк і іпотекодержатель,
звернувся до ОСОБА_4 з письмовими
вимогами, в т.ч. і в порядку ст. 35 Закону
України "Про іпотеку", в яких довів до
відома останнього про наявність
порушення ним п. 8.1.8. договору іпотеки,
яке виразилось в проведенні
реконструкції предмету іпотеки без
письмового дозволу іпотекодержателя,
про наявність заборгованості по
кредитному договору станом на 25.07.2012
року, вимагав, у зв'язку з цим, сплатити
штраф, в десятиденний строк з моменту
пред'явлення вимоги достроково в
повному обсязі виконати основне
зобов'язання по кредитному договору та
попередив, що у випадку не усунення
порушення зобов'язання по кредиту, не
погашення заборгованості по кредиту в
місячний строк з дати отримання вимоги,
банк прийняв рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
звернення до суду. Вимоги направлялись
засобами поштового зв'язку, адресатом
не отримані, повернені відправнику
03.08.2012 року з відміткою пошти "за
закінченням терміну зберігання".

22.08.2012 року за вих. №№ 49.1/29-01/292 і 49.1/29-01/293
позивач, як банк і іпотекодержатель,
повторно засобами поштового зв'язку
направив ОСОБА_4 письмові вимоги, які
останнім не отримані і повернені
відправнику з відміткою пошти "за
закінченням терміну зберігання".

04.01.2013 року за вих. № б/н, банк як
іпотекодержатель, звернувся до
відповідача -ПП "Лавіта" з письмовою
вимогою в порядку ст. 35 Закону України
"Про іпотеку", в якій попередив, що у
випадку не усунення порушення
зобов'язання по кредиту, не погашення
заборгованості по кредиту в місячний
строк з дати отримання вимоги, банк
здійснюватиме звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом звернення до
суду. Вимога направлялась засобами
поштового зв'язку, адресатом не
отримана, повернена відправнику 07.02.2013
року з відміткою пошти "за закінченням
терміну зберігання".

При цьому згідно з п. 1.7. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань", днем
пред'явлення вимоги за кредитором слід
вважати день, у який боржник одержав
надіслану йому вимогу, а в разі якщо
вимогу надіслано засобами поштового
зв'язку і підприємством зв'язку
здійснено повідомлення про
неможливість вручення поштового
відправлення, то днем пред'явлення
вимоги є дата оформлення названим
підприємством цього повідомлення.
Ухилення боржника від одержання на
підприємстві зв'язку листа, що містив
вимогу (відмова від його прийняття,
нез'явлення на зазначене підприємство
після одержання його повідомлення про
надходження рекомендованого або
цінного листа) не дає підстав вважати
вимогу непред'явленою.

Так, рішенням Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 24.02.2014 року у справі №
705/4368/13-ц, провадження 2/705/1447/13,
задоволено позов ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит", стягнуто на його користь
солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ПП "Лавіта"
1256495 грн. 98 коп. заборгованості по
кредитному договору, в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит", за участю третіх
осіб ОСОБА_6, ПП "Лавіта" і приватного
нотаріуса Маньківського районного
нотаріального округу ОСОБА_7 про
визнання кредитного договору
недійсним та визнання правочинів його
забезпечення такими, що втратили
чинність - відмовлено (т. 2 а.с. 7-10).

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 12.05.2014 року у справі
№22ц-793/1039/2014 вказане рішення частково
скасовано в частині задоволення
позовних вимог ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ПП "Лавіта"
про стягнення заборгованості по
кредиту в сумі 1256495 гривень 98 коп.
Позовні вимоги задоволено частково та
стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на
користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"
заборгованість по кредитному договору
на загальну суму 950522грн.21 коп. Стягнуто
солідарно з ОСОБА_4 та ПП "Лавіта" на
користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"
заборгованість по кредитному договору
на загальну суму 950522 гривни 21 коп. В
частині відмови в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до
ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про
визнання припиненими договорів поруки
та іпотеки, рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 24.02.2014року залишено без
змін (т. 2 а.с. 73-80). При постановленні
зазначеного рішення апеляційний суд
визнав встановленим часткове
невиконання кредитного договору,
прийняв до уваги заперечення
відповідача і зменшив розмір
заборгованості по кредиту внаслідок
застосування позовної давності, його ж
доводи про збільшення банком процентів
за користування кредитом в додаткових
угодах суд визнав непідтвердженими
жодним доказом, з урахуванням чого
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для визнання
припиненими договорів поруки і
іпотеки.

Отже, у справі № 705/4368/13-ц, провадження
2/705/1447/13, Уманського міськрайонного
суду Черкаської області, зі змінами,
внесеними рішенням апеляційного суду
Черкаської області від 12.05.2014 року у
справі № 22ц-793/1039/2014, вирішено спір між
тими ж особами щодо наявності і розміру
заборгованості боржника по кредитному
договору №МКЛУ-92-08 від 11.04.2008 року,
чинності цього кредитного договору та
договорів його забезпечення, зокрема
договору іпотеки № МІУ-92-08 від 11.04.2008
року, рішення набрало законної сили.
Встановлено наявність заборгованості
боржника по кредитному договору станом
на 19.06.2013 року в загальній сумі 950522 грн.
21 коп. і складалась із: заборгованості
за кредитом (48579,24+2891,36) 51470,60 дол. США, що
по курсу НБУ складала 411404грн.51коп.;
строкової заборгованості по відсоткам
за період з 29.07.2010 по 29.07.2013року 746,32 дол.
США або 5965грн.34коп.; простроченої
заборгованості по відсоткам за період
з 29.07.2010 по 29.07.2013 року 16420,17 дол. США або
ж 131246грн.42коп.; пеня за період з 29.07.2012
по 29.07.2013 року 401905грн.94коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, сума боргу, правильність
розрахунків, чинність спірних
кредитного і іпотечного договорів, як
обставини, які з'ясовуються у даній
справі, встановлені рішеннями суду у
цивільній справі № 705/4368/13-ц, 2/705/1447/13, і
не потребують повторного доказування.

Позивач звернувся до суду з позовом,
враховуючи вимоги заяви про уточнення
позовних вимог, про звернення
стягнення на предмет іпотеки - комплекс
нежитлових будівель, що розташований
по АДРЕСА_1 Маньківського району
Черкаської області, власником якого і
іпотекодавцем за договором іпотеки №
МІУ-92-08 від 11.04.2008 року є відповідач - ПП
"Лавіта". За рахунок виручених від
реалізації предмета іпотеки коштів
задовольнити вимоги позивача про
погашення заборгованості перед ним
третьою особою - ОСОБА_4 по кредитному
договору № МКЛУ-92-08 від 11.04.2008 року, а
саме: заборгованості станом на 19.06.2013
року в сумі 1256495 грн. 98 коп., яка
складається з: заборгованість за
кредитом - 48819,77 дол. США, що складає по
курсу НБУ на 20.06.2013 року 390216 грн. 42 коп.;
заборгованість за простроченим
кредитом - 2650,83 дол. США, що складає по
курсу НБУ на 19.06.2013 року 21188 грн. 08 коп.;
заборгованість за нарахованими % по
кредиту - 15493,51 дол. США, що складає по
курсу НБУ на 19.06.2013 року 123839 грн. 63 коп.;
заборгованість по пені - 721251 грн. 85 коп.;

Також, позивач просив визнати за ним
право від свого імені продати предмет
іпотеки будь-якій особі на підставі
договору купівлі-продажу, за ціною в
розмірі 368765грн. 54 коп. (ліквідаційна
вартість предмета іпотеки узгоджена
сторонами); визнати право підпису
договору купівлі-продажу в якості
продавця, одержання дублікатів
правовстановлюючих документів, а саме:
отримання Витягу з реєстру прав
власності на дане нерухоме майно,
отримання довідок та документів, що
будуть необхідні для укладання та
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу, доступу до будівлі;
визнати право бути замовником
виготовлення та одержання витягу з
реєстру прав власності на дане
нерухоме майно, бути замовником
здійснення поточної інвентаризації
вищевказаного об'єкта, одержати копії
технічного паспорта та інших
правовстановлюючих документів на
даний комплекс нежитлових будівель, по
необхідності виготовити та одержати
новий технічний паспорт та інші
правовстановлюючі документи; визнати
за позивачем право здійснювати
будь-які платежі, що стосуються
предмету іпотеки.

Так, право позивача задоволити свої
вимоги за кредитним договором шляхом
звернення стягнення на предмет іпотеки
передбачено відповідними нормами
Закону України "Про іпотеку",
положеннями договору іпотеки та ст. ст.
589, 590 ЦК України.

Згідно п. 1 ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону, одним з яких
передбачено стягнення на предмет
іпотеки за рішенням суду.

Як зазначалось вище, на виконання вимог
ст. 35 Закону України "Про іпотеку",
позивачем на адресу відповідача
(іпотекодавця) та третьої особи 1
(боржника) направлялись вимоги про
погашення боргу за кредитним договором
з пропозицією погасити його в
десятиденний строк. При цьому, банк
попередив останніх, що у випадку
непогашення боргу буде розпочата
процедура звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Від відповідача дана вимога
повернулась на адресу позивача з
відміткою поштового відділення "за
закінченням терміну зберігання".

Таким чином, позивачем виконано в
повному обсязі вимоги Закону України
"Про іпотеку" та умови договору іпотеки,
шляхом направлення вимоги про усунення
порушень. При цьому, неотримання вимог
обумовлено виключно ігноруванням
сторін та, відповідно, не може бути
доказом порушення позивачем процедури
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про
іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки
встановлюється за згодою між
іпотекодавцем і іпотекодержателем або
на підставі оцінки майна суб'єктом
оціночної діяльності, на рівні, не
нижчому за звичайні ціни на цей вид
майна. У разі невиконання цієї умови
іпотекодержатель несе
відповідальність перед іншими особами
згідно з пріоритетом та розміром їх
зареєстрованих прав чи вимог та перед
іпотекодавцем в останню чергу за
відшкодування різниці між ціною
продажу предмета іпотеки та звичайною
ціною на нього.

Враховуючи вимоги ст. 38 Закону України
«Про іпотеку» судом першої інстанції
встановлено, що за замовленням
відповідача суб'єктом оціночної
діяльності КООП "Юрспецслужба"
проведено оцінку предмета іпотеки -
комплексу нежитлових будівель і
споруд, що розташований по АДРЕСА_1
Маньківського району Черкаської
області, який належить іпотекодавцю на
праві власності. За висновком
оцінювача ОСОБА_8, який має
кваліфікаційне свідоцтво оцінювача і
зареєстрований в Державному реєстрі
оцінювачів, ринкова вартість об'єкта
оцінки станом на 11.04.2014 року складає
11000000 грн.

Враховуючи, що рішенням Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області у справі № 705/4368/13-ц,
провадження 2/705/1447/13, зі змінами,
внесеними рішенням апеляційного суду
Черкаської області від 12.05.2014року у
справі № 22ц-793/1039/2014, встановлено
заборгованість ОСОБА_4 по кредитному
договору № МКЛУ-92-08 від 11.04.2008 року, яка
становить на 20.06.2013 року загальну суму
950522 грн. 21 коп. та згідно положень ч. 3 ст.
35 ГПК України, ця обставина не
доказується при розгляді даної справи,
судом визнано встановленою і саме для
задоволенні вимог позивача на цю суму
здійснюється звернення стягнення на
предмет іпотеки.

За викладених обставин апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про часткове задоволення позовних
вимог.

Позивач не погодився з рішенням суду у
даній справі лише в частині визначення
початкової ціни реалізації предмету
іпотеки.

Так, дійшовши висновку про
обґрунтованість позовних вимог банку,
суд повинен виходячи з вимог частини
шостої ст. 38 Закону України "Про
іпотеку", чітко встановити та зазначити
в резолютивній частині рішення
початкову ціну продажу предмета
іпотеки.

Для цього місцевий господарський суд
повинен з'ясувати чи існує між
сторонами домовленість щодо
початкової ціни продажу предмету
іпотеки. Якщо при розгляді справи між
сторонами виникає спір щодо такої ціни,
сторони мають надати суду висновок
суб'єкта оціночної діяльності про
оцінку майна, який підлягає оцінці
судом на загальних підставах.

Враховуючи викладене та положення ст. 38
Закону України «Про іпотеку» відсутні
порушення в діях суду щодо визначення
початкової вартості реалізації
предмету іпотеки на підставі висновку
суб'єкта оціночної діяльності про
оцінку майна.

Що стосується вимог апеляційної скарги
щодо виключення з мотивувальної
частини рішення суду абзацу другого на
сторінці 10, то апеляційний
господарський суд зазначає наступне.

За змістом ст. ст. 91, 94 ГПК України
апеляцією є спосіб оскарження,
спрямований на перегляд чи скасування
судового акта першої інстанції, який
кореспондуються з ст. 103 ГПК України
щодо повноважень апеляційної
інстанції. Так, за результатами
розгляду апеляційної скарги
відповідний суд має право:

- залишити рішення без змін, а скаргу
без задоволення;

- скасувати рішення повністю або
частково і прийняти нове;

- скасувати рішення повністю або
частково і припинити провадження у
справі або залишити позов без розгляду;

- змінити рішення.

Вказані повноваження стосуються
резолютивної частини рішення суду
першої інстанції і не передбачають
виключення висновків з мотивувальної,
описової чи вступної частини судового
акту.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Заперечення відповідача в поданій
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги. Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на фактичних обставинах та
матеріалах справи, прийняте відповідно
до норм чинного законодавства, а тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Черкаської області від 22.07.2014 у справі
№925/1049/13 залишити без змін, а апеляційну
скаргу публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та кредит" -
без задоволення.

2. Справу №925/1049/13 повернути
господарському суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
Е.О. Шевченко

Б.О. Ткаченко