ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2014 р.
Справа № 917/1853/14

За позовом Приватного підприємтва
"Академія розвитку гуманітарної
освіти" (проїзд Галузевий, буд. 70, м.
Кременчук, Полтавська область, 39600)

до Кременчуцької загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів № 20 Кременчуцької
міської ради Полтавської області (вул.
Радянська, буд. 12, м. Кременчук,
Полтавська область, 39614)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Кременчуцька
міська рада Полтавської області (площа
Перемоги, буд.2, м. Кременчук, Полтавська
обл, 39600)

про стягнення 25435,00 грн.

Суддя
Безрук Т. М.

Представники:

від стягувача: Оренштейн Є.Г., Макаренко
Р.І.

від відповідача: не з'явився.

від третьої особи: не з"явився

Розглядається позовна заява про
стягнення 25435,00 грн. вартості
переданого на зберігання майна, згідно
договору відповідального зберігання (з
правом користування) від 17.10.2011р.

Відповідач у відзиві проти позову
заперечує посилаючись на те, що на
баланс відповідача передавалось лише
те майно, яке було активами
Кременчуцької ЗОШ №14; спірне майно
згідно акту прийому-передачі активів
від Кременчуцької ЗОШ №14 на баланс
відповідача - Кременчуцької ЗОШ № 20 не
передавалося, під час реорганізації
договір відповідального зберігання
від 17.10.2011р. по акту прийому-передачі
документації до відповідача також не
передавався; зобов'язання за вказаним
договором в передавальному акті серед
дебіторської заборгованості не
значаться (т.1 а.с.29-33).

Третя особа - Кременчуцька міська рада -
письмових пояснень по суті спору не
надала.

Про час та місце розгляду справи
позивач, відповідач та третя особа
повідомлені належним чином, що
підтверджується поштовими
повідомленнями від 02.10.2014р., від 24.10.2014р.,
розпискою позивача від 23.10.2014р. (т.1
а.с.239-241; т. 2 а.с. 17-19).

В судовому засіданні 12.11.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між Приватним підприємтвом "Академія
розвитку гуманітарної освіти"
(позивачем) та Кременчуцькою
загальноосвітньою школою № 14 було
укладено договір відповідального
зберігання (з правом користування) від
17 жовтня 2011 року; (далі - Договір; т. 1
а.с.8).

Відповідно до п.1.1 Договору позивач
(депонент) передає, а Кременчуцька
загальноосвітня школа № 14 (виконавець)
приймає на відповідальне зберігання
наступне майно: 25 навчальних парт, 150
м'яких стільців, 60 твердих стільців, 4
навчальні дошки, 2 металевих сейфи, 4
офісних столи, м'яке крісло, ноутбук.

В п.1.3 Договору сторони встановили
вартість майна, яке передано на
зберігання, в сумі 25435,00 грн.

Договір відповідального зберігання
укладений із правом користуванням
переданим майном.

Відповідно до п. 1.4 Договору строк
зберігання 2 роки 11 місяців.

За актом прийому - передачі № 1 від 21
жовтня 2011 року позивач (депонент)
передав, а Кременчуцька
загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №
14 Кременчуцької міської ради
(виконавець) прийняла 25 навчальних
парт, 150 м'яких стільців, 60 твердих
стільців, 4 навчальні дошки, 2 металевих
сейфи, 2 офісних столи, 1 м'яке крісло, 1
ноутбук Dell. В даному акті сторони
підтвердили, що вартість переданого
майна становить 25453,00 грн. Даний акт
підписаний сторонами без зауважень та
скріплений печатками (т. 1 а.с.9).

26 лютого 2013 року Кременчуцька міська
рада на ХХІХ сесії VІ скликання
прийняла рішення "Про реорганізацію
Кременчуцької загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів № 14 Кременчуцької
міської ради шляхом приєднання до
Кременчуцької загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів № 20 Кременчуцької
міської ради Полтавської області" (т.1
а.с.36).

Згідно вказаного рішення Кременчуцька
міська рада вирішила:

1) реорганізувати Кременчуцьку
загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №
14 Кременчуцької міської ради
Полтавської області шляхом приєднання
до Кременчуцької загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів № 20 Кременчуцької
міської ради Полтавської області;

2) визнати Кременчуцьку
загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №
20 Кременчуцької міської ради
Полтавської області правонаступником
Кременчуцької загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів № 14 Кременчуцької
міської ради Полтавської області.

20.09.2013р. виконавчий комітет
Кременчуцької міської ради
Полтавської області рішенням № 500
затвердив передавальний акт з балансу
Кременчуцької загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів № 14 Кременчуцької
міської ради Полтавської області на
баланс Кременчуцької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 20 Кременчуцької міської ради
Полтавської області грошових коштів і
зобов'язань (т.1 а.с.37-38).

Кременчуцька загальноосвітня школа
І-ІІІ ступенів № 20 Кременчуцької
міської ради Полтавської області за
наказами від 19.02.2013р. № 10а/г, від 22.03.2013р.
№ 11 а/г, від 25.04.2013р. № 14а/г «Про облік
матеріальних цінностей» прийняла для
постійного користування матеріальні
цінності, які були передані від
Кременчуцької загальноосвітньої школи
№ 14, про що складені відповідні акти
приймання передачі (т. 1 а.с.39-192).

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців від 01.08.2014р.
державним реєстратором до даного
Реєстру 18.12.2013р. внесено запис про
припинення юридичної особи -
Кременчуцької загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів № 14 Кременчуцької
міської ради Полтавської області
(ідентифікаційний код 23553948); (т.1 а.с.17-20).

Також в даному Реєстрі внесено запис
про те, що правонаступником
Кременчуцької загальноосвітньої школи
І-ІІІ ступенів № 14 Кременчуцької
міської ради Полтавської області є
Кременчуцька загальноосвітня школа
І-ІІІ ступенів № 20 Кременчуцької
міської ради Полтавської області
(ідентифікаційний код 24830485).

Зазначені записи в Реєстрі не
скасовані та на час розгляду справи є
чинними, що підтверджується
спеціальним витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців від 01.10.2014р.
(т.1 а.с.237).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 104 Цивільного
кодексу України юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або в результаті
ліквідації. Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців» юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
державного органу, прийнятим у
випадках, передбачених законом.
Юридична особа є такою, що припинилася,
з дати внесення до Єдиного державного
реєстру запису про державну реєстрацію
припинення юридичної особи.

З огляду на викладене, з відповідач є
правонаступником Кременчуцької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 14 Кременчуцької міської ради
Полтавської області.

За ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

В ст. 942 ЦК України визначено, що
зберігач зобов'язаний вживати усіх
заходів, встановлених договором,
законом, іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі. Якщо зберігання
здійснюється безоплатно, зберігач
зобов'язаний піклуватися про річ, як
про свою власну.

За ч. 1 ст. 949 ЦК України зберігач
зобов'язаний повернути поклажодавцеві
річ, яка була передана на зберігання,
або відповідну кількість речей такого
самого роду та такої самої якості.

Згідно з ч.1 ст. 938 ЦК України зберігач
зобов'язаний зберігати річ протягом
строку, встановленого у договорі
зберігання.

За ст. 953 ЦК України зберігач
зобов'язаний на першу вимогу
поклажодавця повернути річ, навіть
якщо строк її зберігання не закінчився.

На вимогу позивача повернути майно
відповідач листом від 30.12.2013р. № 432
повідомив про те, що дане майно до нього
не поступало, на баланс відповідачу не
передавалося, не було включено до
активів школи (т.1 а.с.11).

У відзиві на позов відповідач також
повідомив, що спірне майно згідно акту
прийому-передачі активів від
Кременчуцької ЗОШ № 14 на баланс
відповідача - Кременчуцької ЗОШ № 20 не
передавалося (т.1 а.с.29-33).

Господарський суд ухвалами від 30.09.204р.
та від 23.10.2014р. зобов'язував третю особу
- Кременчуцьку міську раду Полтавської
області надати докази взяття на баланс
(чи на позабалансовий рахунок) майна, що
було передано Кременчуцькій
загальноосвітній школі № 14 за
договором відповідального зберігання
(з правом користування) від 17.10.2011р.; за
відсутності таких доказів - повідомити
причини не взяття на баланс спірного
майна; надати докази в підтвердження
повернення спірного майна позивачу, чи
докази наявності спірного майна
(зазначивши його місцезнаходження); в
разі відчуження, знищення чи передачі
спірного майна третім особам - надати
відповідні докази; повідомити підстави
невключення до передавальних актів
майна та зобов'язань за договором
відповідального зберігання (з правом
користування) від 17.10.2011р., укладеного
між ПП "Академія розвитку гуманітарної
освіти" та Кременчуцькою
загальноосвітньою школою № 14 (т.1
а.с.232-234; т.2 а.с.15-16).

Третя особа витребуваних доказів не
надала, письмових пояснень по суті
спору суду не направила.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів наявності в натурі переданого
на зберігання майна чи доказів
повернення вказаного майна позивачеві
ні відповідач, ні третя особа суду не
надали.

Позивач в заяві від 12.11.2014р. повідомив
суду, що майно не повернуто, його
вартість не відшкодована.

Вказані обставини свідчать про те, що
передане на зберігання майно було
втрачене.

Відповідно до правової позиції
Верховного Суду України, викладеної у
постанові від 28.11.2011р. № 3-127гс11 у справі
№ 43/308-10, обмеження заявників у праві на
судовий захист шляхом відмови у
задоволенні позову за відсутності
доказів попереднього їх звернення до
продавця з вимогами, оформленими в
інший спосіб, ніж позов (відмінними від
нього), фактично буде призводити до
порушення принципів верховенства
права, доступності судового захисту,
суперечити положенням частини другої
статті 124 Конституції України та
позиції Конституційного Суду України в
рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у
справі за конституційним зверненням
щодо офіційного тлумачення положень
частини другої статті 124 Конституції
України (справа про досудове
врегулювання спорів), згідно з якою
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур є правом, а не
обов'язком особи, яка потребує такого
захисту.

Відповідно до ст.111-28 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду
заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Згідно з ч.1 ст. 950 ЦК України за втрату
(нестачу) або пошкодження речі,
прийнятої на зберігання, зберігач
відповідає на загальних підставах.

В ч. 1 ст. 951 ЦК України встановлено, що
збитки, завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) речі, відшкодовуються
зберігачем у разі втрати (нестачі) речі
- у розмірі її вартості.

В п. 1.3 Договору та в акті
прийому-передачі майна сторони
узгодили, що загальна вартість
переданого майна становить 25435,00 грн.
(т.1 а.с.8-9).

З огляду на викладене, вимоги про
стягнення вартості втрачених речей є
обґрунтованими.

Заперечення відповідача з тих мотивів,
що під час реорганізації йому були
передані лише активи ліквідованої
школи, судом відхиляються з наступного.

Відповідно до ст. 59 Господарського
кодексу України у разі приєднання
одного або кількох суб'єктів
господарювання до іншого суб'єкта
господарювання до цього останнього
переходять усі майнові права та
обов'язки приєднаних суб'єктів
господарювання.

Отже, до відповідача згідно норм
законодавства переходять не лише
майнові активи Кременчуцької ЗОШ №14,
але й зобов'язання останньої.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим до виконання. За ст. 204 ЦК
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Доказів визнання спірного договору
недійсним в судовому порядку сторонами
не надано. Вимоги про визнання
недійсним договору під час розгляду
даної справи сторонами не ставилися.

Сам факт незазначення в передавальних
актах зобов'язань за вказаним
Договором не є підставою для
звільнення від їх виконання
правонаступником.

Відповідно до положень статуту
Кременчуцької ЗОШ № 20 школа є
юридичною особою; взаємовідносини
школи з юридичними і фізичними особами
визначаються угодами, що укладені між
ними (п. 13, 1.14, 6.3 Статуту); (а.с.200-220).

Отже, позовні вимоги є правомірними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

В разі добровільного виконання рішення
суду до відкриття виконавчого
провадження відповідач не позбавлений
права звернутися до суду з заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково, на
підставі ст. 117 ГПК України.

Згідно з підп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України від 08.07.2011р. № 3674-VІ «Про
судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру судовий збір
сплачується у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Отже, з позовних вимог на суму 25435,00 грн.
належний до сплати розмір судового
збору становить 1827,00 грн.

За квитанцією від 13.08.2014р. № 100700.399.1
позивачем за розгляд даної справи було
сплачено 1875,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача в
розмірі судового збору, визначеному
законодавством, а саме на суму 1827,00 грн.

Надмірно сплачена сума судового збору
в розмірі 48,00 грн. підлягає поверненню
позивачу з Державного бюджету на
підставі п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір".

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Кременчуцької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 20 Кременчуцької міської ради
Полтавської області (вул. Радянська,
буд. 12, м. Кременчук, Полтавська область,
39614, ідентифікаційний код 24830485) на
користь Приватного підприємтва
"Академія розвитку гуманітарної
освіти" (проїзд Галузевий, буд. 70, м.
Кременчук, Полтавська область, 39600,
ідентифікаційний код 36804774) 25435 грн. 00
коп. вартості втраченого майна, 1827грн.
00 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано:
14.11.2014р.

Суддя
Безрук Т. М.