номер провадження справи 33/70/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014
Справа № 908/3218/14

за позовом Концерну "Міські теплові
мережі" в особі філії Концерну «Міські
теплові мережі» Комунарського району
(юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійській, 137; фактична адреса: 69059, м.
Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-В)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екссон, ЛТД" (69065, м.
Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-Б)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько
Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача : не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Концерн "Міські теплові мережі", м.
Запоріжжя звернувся в господарський
суд Запорізької області із позовною
заявою про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Екссон,
ЛТД", м. Запоріжжя заборгованості за
договором купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 501750 від 01.09.2006
р. в розмірі 43098,17 грн.

В якості підстави позову, позивачем
зазначено, що на виконання умов
укладеного між сторонами договору №
501750 купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді від 01.09.2006р., в період з
жовтня 2013 р. по квітень 2014 р. позивач
відпустив відповідачу теплову енергію.
Згідно Актів приймання-передачі
теплової енергії за період жовтень 2013
р. - квітень 2014 р. відповідачем було
спожито теплової енергії на загальну
суму 43098,17 грн. В порушення договірних
зобов'язань відповідач за отриману
теплову енергію не розрахувався,
внаслідок чого у нього утворився борг в
розмірі 43098,17грн. Посилаючись на
приписи статей 11, 15, 16, 509, 526, 530, 625, 629 ЦК
України, 1, 2, 193, 276 ГК України, Закон
України «Про теплопостачання»,
«Правила користування тепловою
енергією» та умови договору № 501750 від
01.09.2006 р., позивач просить позов
задовольнити.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 05.09.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/3218/14,
розгляд якої призначено на 07.10.2014 р.

Ухвалою суду від 07.10.2014 р., на
підставі ст. 77 ГПК України, розгляд
справи було відкладено на 04.11.2014 р.

Позивач свого представника в судове
засідання 04.11.2014 р. не направив, про
причини неявки суд не повідомив.

Відповідач - вимоги суду, викладені в
ухвалах від 05.09.2014 р. та від 07.10.2014 р.,
щодо надання письмового відзиву та
витребуваних судом документів не
виконав; процесуальним правом на
участь представника в судовому
засіданні не скористався; про причини
неявки суд не повідомив.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст.
87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

В даному випадку, ухвали
господарського суду від 05.09.2014 р. та від
07.10.2014 р. були направлені судом на
адресу відповідача: 69065, м. Запоріжжя,
вул. Щаслива, 2-Б, яка співпадає з
місцезнаходженням відповідача,
визначеним у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців (оригінал Витягу з
ЄДР станом на 09.10.2014р. наявний в
матеріалах справи).

Ухвали від 05.09.2014 р. та від 07.10.2014 р. також
були направлені судом на належну
адресу позивача. Крім того, про час та
дату наступного судового засідання
представника позивача (Кузьміну С.Ю.,
дов. № 9137/27 від 31.12.2013 р.), було
повідомлено в попередньому судовому
засіданні, яке відбулось 07.10.2014 р.

Тобто, про час та місце слухання даної
справи позивач та відповідач були
повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
№ 18 від 26.12.2011 р. у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду
розглянути спір за наявними у справі
матеріалами, у випадку, якщо відзив на
позов та витребувані судом документи
не надані.

Враховуючи обмеженість строку
розгляду справи, достатність
матеріалів справи для розгляду
позовної заяви, суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи за
відсутності представників сторін.

В судовому засіданні 04.11.2014 р. прийнято
і проголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, суд знаходить підстави для
задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 01.09.2006 р.
між позивачем (Теплопостачальною
організацією) та відповідачем
(Споживачем) було укладено договір №
501750 купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді (надалі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору
Теплопостачальна організація
зобов'язалась відпустити Споживачу
теплову енергію в гарячій воді, а
Споживач зобов'язався прийняти та
оплатити її вартість за діючими
тарифами (цінами) в терміни та порядку,
встановленими умовами цього Договору
та додатками до Договору, що є його
невід'ємними частинами.

Згідно Додатку № 1 до Договору теплове
навантаження на потреби опалення
складає 0,035532 Гкал/годину.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що
облік споживання теплової енергії на
потреби опалення та гарячого
водопостачання проводиться за
приладами комерційного обліку або
розрахунковим способом.

Відповідно до п. 6.2 Договору
розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Згідно із п. 6.3 Договору оплата за
теплову енергію проводиться шляхом
перерахування грошових коштів у
розрахунковому періоді на поточний
рахунок Теплопостачальної
організації. Остаточні розрахунки за
відпущену у розрахунковому періоді
теплову енергію здійснюються
Споживачем на підставі акту
приймання-передачі теплової енергії у
термін до 25 числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Відповідно до п. 6.6 Договору Споживач з
10 по 12 число місяця, наступного за
розрахунковим, повинен отримати від
Теплопостачальної організації
документи за розрахунковий період:
рахунок-фактуру, акт
приймання-передачі теплової енергії,
податкову накладну.

Пунктом 6.6.1 Договору передбачено, що
отриманий акт приймання -передачі
теплової енергії Споживач повинен
підписати, належним чином оформити і
повернути акт прийому-передачі
позивачу на протязі п'яти днів з дати
отримання.

Згідно із п. 6.6.2 Договору в разі
наявності заперечень щодо даних,
зазначених в акті, Споживач
зобов'язаний надати Теплопостачальній
організації нормативно обґрунтовані
письмові заперечення до даного акту з
додаванням відповідних документів та
погодити із Теплопостачальною
організацією всі розбіжності у
встановлений п. 6.6.1 Договору строк. У
разі неотримання Акту
приймання-передачі, або обґрунтованих
заперечень, у встановлений Договором
термін, акт підписується
Теплопостачальною організацією з
позначенням про відмову у підписанні
його Споживачем, та оформлений таким
чином акт вважається погодженим і є
підставою для проведення остаточних
розрахунків у зазначений в ньому
розрахунковий період.

Як встановлено судом, подача теплової
енергії підтверджуються актами
приймання - передачі теплової енергії:
за жовтень 2013 р . (на суму 5961,30 грн.), за
листопад 2013 р. (на суму 6539,76 грн.), за
грудень 2013 р. (на суму 8171,15 грн.), за
січень 2014 р. (на суму 8183,12 грн.), за лютий
2014 р. (на суму 6655,86 грн.), за березень 2014 р.
на суму 5856,41 грн.) та за квітень
2014 р. (на суму 1730,57 грн.), всього на суму
43098,17 грн. При цьому, акти
приймання-передачі теплової енергії за
вказаний період, відповідач, згідно п.
п. 6.6.1 та 6.6.2 Договору, позивачу зворотно
не направив, зауважень, в установлений
Договором строк, на акти не надав.

На оплату поставленої теплової енергії
відповідачу були виставлені
відповідні рахунки.

Надсилання актів та рахунків
підтверджується, зокрема, листом за
вих. № 1507/06 від 07.08.2014 р. (арк.
справи 41-42).

Однак, відповідач, оплату отриманої у
період жовтень 2013 р. - квітень 2014 р.,
теплової енергії не здійснив.

Позовна вимога про стягнення з ТОВ
"Екссон, ЛТД" заборгованості за
договором купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 501750 від 01.09.2006
р. в розмірі 43098,17 грн., стала предметом
судового розгляду у даній справі.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини...
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Аналогічні положення містить ст. 174
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст.
193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як підтверджено матеріалами справи,
правовідносини між позивачем та
відповідачем у спірний період були
врегульовані укладеним між ними
Договором № 501750 від 01.09.2006р., за умовами
якого позивач зобов'язався постачати
відповідачу теплову енергію в гарячій
воді, а відповідач - приймати та
сплачувати її вартість.

Згідно з приписами п. 7 ст. 193
Господарського кодексу України та
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

При цьому, пунктом 2 ст. 193
Господарського кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Згідно долучених до матеріалів справи
копій актів приймання-передачі
теплової енергії за період жовтень 2013
р. - квітень 2014 р. позивач поставив
відповідачу теплову енергію в гарячій
воді на загальну суму 43098,17 грн., у
зв'язку з чим відповідачу до сплати
було виставлено відповідні рахунки.

Враховуючи, що акти приймання-передачі
теплової енергії за спірний період, у
встановлений п. 6.6.1 Договору строк
відповідач Теплопостачальній
організації не повернув, письмових
нормативно обґрунтованих заперечень
до Актів позивачу не надав, Акти
приймання-передачі теплової енергії за
період жовтень 2013 р. - квітень 2014 р., в
силу умов п. 6.6.2 Договору, вважаються
погодженими і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
отриману протягом вказаного в них
періоду теплову енергію.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За умовами пункту 6.3 Договору оплата за
теплову енергію проводиться шляхом
перерахування грошових коштів у
розрахунковому періоді на поточний
рахунок Теплопостачальної
організації. Остаточні розрахунки за
відпущену у розрахунковому періоді
теплову енергію здійснюються
Споживачем на підставі акту
приймання-передачі теплової енергії у
термін до 25 числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Проте, відповідач свої зобов'язання
щодо оплати отриманої теплової
енергії, всупереч умов Договору та
вимог закону, належним чином не
виконав.

Внаслідок неналежного виконання
договірних зобов'язань, у відповідача
виник борг за Договором в сумі 43098,17 грн.
Доказів його погашення відповідачем до
суду надано не було.

Таким чином, враховуючи неналежне
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань щодо оплати
отриманої теплової енергії, та
вищезазначені приписи норм чинного
законодавства України, суд констатує
правомірність заявленої позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
суми 43098,17 грн. основного боргу, а тому
задовольняє її у повному обсязі.

В даному випадку всупереч ст.ст. 22, 33 ГПК
України відповідач не надав суду
доказів, які могли б свідчити про
належне виконання ним своїх договірних
зобов'язань.

Згідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі (судовий збір в сумі
1827, 00 грн.) покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Екссон, ЛТД" (69065,
м. Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-Б, код
ЄДР 23794830, рахунки в установах банку не
відомі) на користь Концерну "Міські
теплові мережі" в особі Філії Концерну
«Міські теплові мережі» Комунарського
району (юридична адреса: 69091, м.
Запоріжжя, бул. Гвардійській, 137;
фактична адреса: 69059, м. Запоріжжя, вул.
Парамонова, 15-В, код ЄДР 32121458, п/р зі
спеціальним режимом використання
№1951 у Філії - Запорізьке обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України», МФО 313957) суму 43098 (сорок три
тисячі дев'яносто вісім) грн. 17 коп.
основного боргу та суму 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та
підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК
України 06.11.2014р.

Суддя
М.В. Мірошниченко