ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 жовтня 2014 року Справа № 911/2424/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіЧеркащенка
М.М.,суддів:Вовка І.В., Грека Б.М.,
Селіваненка В.П., Стратієнко
Л.В.,розглянувши заявуТовариства з
обмеженою відповідальністю "Плазма"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 03.07.2014у
справі№ 911/2424/13за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Плазма"до:1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юніверсал
Лоджистік"; 2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Бізнес Інвест Фонд",провитребування
майна, визнання права власності та
визнання недійсним правочину,та за
зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юніверсал
Лоджистік"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Плазма"провизнання
права власності,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Київської області від 21.01.2014 у справі №
911/2424/13 позовні вимоги за первісним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Плазма" задоволено в
повному обсязі; витребувано у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юніверсал Лоджистік"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Плазма"
адміністративно-складський комплекс;
визнано за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Плазма" право
власності на
адміністративно-складський комплекс;
визнано недійсним договір іпотеки від
05.06.2013, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Бест Стайл
Груп" (правонаступником якого є
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юніверсал
Лоджистік") та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Бізнес Інвест Фонд", посвідчений
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_7 У
задоволенні зустрічного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юніверсал Лоджистік"
про визнання права власності на спірне
майно відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 рішення
господарського суду Київської області
від 21.01.2014 скасовано; прийнято нове
рішення, яким відмовлено повністю
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Плазма" у
задоволенні первісного позову;
зустрічний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Юніверсал
Лоджистік" задоволено повністю;
визнано за Товариством з обмеженою
відповідальністю "Юніверсал Лоджистік"
право власності на об'єкти нерухомого
майна.

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.07.2014 у даній справі
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014 залишено
без змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Плазма" звернулося
із заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 03.07.2014
у справі № 911/2424/13, в якій просить
указану постанову скасувати і передати
справу на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 14.01.2014
у справі № 11/62-10, від 03.06.2014 у справі №
923/1485/13, від 03.07.2014 у справі № 905/6964/13, від
04.03.2014 у справі № 5011-48/2397-2012, від 11.03.2014 у
справі № 910/6055/13, від 26.11.2013 у справі №
17/58/2012/5003, від 12.03.2012 у справі № 37/218, від
26.10.2011 у справі № 23/8/2011, від 27.07.2011 у
справі № 39/27, від 12.03.2013 у справі № 40/186пд
мотивовано неоднаковим застосуванням
Вищим господарським судом України
одних і тих самих норм матеріального
права, внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає за
необхідне відмовити в допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 03.07.2014 у справі № 911/2424/13,
про перегляд якої просить заявник,
Вищий господарський суд України
погодився з висновками суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності правових підстав для
задоволення первісних позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Плазма" про
витребування майна, визнання на нього
права власності та визнання недійсним
договору іпотеки і наявності підстав
для задоволення зустрічного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юніверсал Лоджистік"
про визнання права власності на спірні
об'єкти нерухомості. При цьому суд
касаційної інстанції виходив із
встановлених судом обставин справи про
те, що: обставини, встановлені судами в
інших господарських справах не мають
преюдиціального значення при
вирішенні спору у даній справі,
оскільки не відповідають вимогам
статті 35 ГПК України, зокрема, щодо
складу сторін у справах; Товариство з
обмеженою відповідальністю "Бест Стайл
Груп" (правонаступником якого є
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юніверсал
Лоджистік") набуло право власності на
спірне майно в порядку встановленому
чинним законодавством, що виключає
можливість витребування у нього
спірного майна; прилюдні торги з
реалізації спірного майна не були
визнанні такими, що проведені з
порушеннями.

Водночас у постанові від 03.06.2014 у справі
№ 923/1485/13 суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позовних вимог про витребування з
незаконного володіння нежитлових
приміщень, з огляду на встановлені
судами обставини справи про те, що
спірне майно вибуло з володіння
власника не з його волі, а за підробним
судовим рішенням на користь іншої
особи.

У постанові від 04.03.2014 у справі №
5011-48/2397-2012 суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову про
розірвання договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення, виходячи із
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи про несплату
відповідачем у встановлені
законодавством та договором строки
вартості спірного приміщення.

У постанові від 26.11.2013 у справі №
17/58/2012/5003 суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо визнання
права власності позивача на частку в
статутному капіталі та визнання
недійсним договору купівлі-продажу
спірної частки, з огляду на встановлені
судами обставини справи про те, що
позивач 25.05.2012 набув право власності на
частку статутного капіталу товариства,
а перший відповідач, в свою чергу, 27.06.2012
продав другому відповідачу
корпоративні права, які на день
укладення спірного договору йому не
належали, у зв'язку з чим спірний
договір укладено з порушенням вимог
чинного законодавства.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Постановами Вищого господарського
суду України від 14.01.2014 у справі № 11/62-10
та від 12.03.2013 у справі № 40/186пд, на які
посилається заявник, рішення судів
попередніх інстанцій скасовано, а
справи передано на новий розгляд до
суду першої інстанції. Однак прийняття
касаційною інстанцією постанов про
скасування рішень судів нижчих
інстанцій з передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору у справі, а тому на
відповідні постанови не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК
України.

Крім того, постанови Вищого
господарського суду України від 03.07.2014
у справі № 905/6964/13, від 11.03.2014 у справі №
910/6055/13, від 12.03.2012 у справі № 37/218, від
26.10.2011 у справі № 23/8/2011, від 27.07.2011 у
справі № 39/27 не можуть бути доказом
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права з огляду на
відмінність предметів і підстав
позовів у зазначених справах у
порівнянні зі справою, про перегляд
постанови в якій подано заяву, що
виключає подібність правовідносин у
розумінні статті 11116 ГПК України. Так, у
справі № 911/2424/13 заявлено первісний
позов про витребування майна, визнання
на нього права власності та визнання
недійсним правочину, та зустрічний
позов про визнання права власності,
тоді як у справі № 905/6964/13 предметом
спору є звернення стягнення на предмет
застави та іпотеки, у справі № 910/6055/13 -
визнання недійсними рішень загальних
зборів, змін до статуту та зобов'язання
внести записи до Єдиного державного
реєстру, у справі № 37/218 - стягнення
заборгованості зі сплати лізингових
платежів, у справі № 23/8/2011 - стягнення
заборгованості з орендної плати, у
справі № 39/27 - стягнення заборгованості
за простими векселями.

За таких обставин відсутні підстави
для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Плазма" у допуску
справи № 911/2424/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддя М. Черкащенко Судді
І. Вовк Б. Грек В. Селіваненко Л.
Стратієнко