ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.
Справа № 917/1804/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. ,
суддя Істоміна О.А.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача
(вх.№3040П/3-11) на рішення господарського
суду Полтавської області від 07.08.14 (з
урахуванням ухвали від 15.08.14 про
виправлення описки) у справі № 917/1804/13

за позовом Полтавського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Полтава

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Полтава

про стягнення 28 634,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 р. Полтавське обласне
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України
звернулося до господарського суду
Полтавської області з позовною заявою,
в якій просило суд (враховуючи
клопотання про збільшення ціни позову
від 10.07.2014р.) стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на свою користь 55
600,00 грн., з яких: 27 800,00 грн. - штрафу,
визначеного за рішенням позивача від
14.06.2013 р. № 02/65-рш за порушення
відповідачем законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачені
п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, які
стосуються спотворення результатів
торгів (тендеру) шляхом узгодження
конкурентної поведінки під час
організації та участі у процедурі
відкритих торгів по предмету закупівлі
"Послуги з організації харчування
учнів загальноосвітніх навчальних
закладів Полтавського району, 4 лоти",
проведених відділом освіти
Полтавської РДА у грудні 2011 року, та 27
800,00 грн. - пені, відповідно до ч. 7 ст. 56 ЗУ
"Про захист економічної конкуренції".

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 07 серпня 2014
року у справі № 917/1804/13 (суддя Бунікіна
Г.І.), з урахуванням ухвали
господарського суду Полтавської
області від 15 серпня 2014 року про
виправлення описки в зазначеному
рішенні, позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1:

- на користь загального фонду
Державного бюджету України на рахунок
управління Державної казначейської
служби України м. Полтави 27 800,00 грн. -
штрафу, визначеного за рішенням
позивача від 14.06.2013 р. № 02/65-рш за
порушення відповідачем законодавства
про захист економічної конкуренції,
передбачені п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ
"Про захист економічної конкуренції", у
вигляді антиконкурентних узгоджених
дій, які стосуються спотворення
результатів торгів (тендеру) шляхом
узгодження конкурентної поведінки під
час організації та участі у процедурі
відкритих торгів по предмету закупівлі
"Послуги з організації харчування
учнів загальноосвітніх навчальних
закладів Полтавського району, 4 лоти",
проведених відділом освіти
Полтавської РДА у грудні 2011 року, та 27
800,00 грн. - пеня відповідно до ч. 7 ст. 56
ЗУ "Про захист економічної
конкуренції";

- в доход державного бюджету
України по коду бюджетної класифікації
2203001 "Судовий збір 1720,50 грн. судового
збору.

Відповідач з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду
Полтавської області від 07 серпня 2014
року у даній справі скасувати у
повному обсязі, судові витрати
покласти на позивача.

В апеляційній скарзі відповідач
посилається на те, що оскаржуване
рішення є необґрунтованим та
немотивованим, винесено з формальних
підстав, без врахування доказів, які
мають значення у справи. Стверджує, що
позивачем відповідно до рішення
адміністративної колегії №02/65-рш, був
накладений штраф з реалізації наданих
послуг, а не з виручки від реалізації
наданих послуг, як того вимагає ч. 2 ст.
562 Закону України «Про захист
економічної конкуренції». Сума штрафу,
накладеного позивачем фактично
дорівнюється доходу (виручки),
отриманої ФО-П ОСОБА_1 за рік, що
відповідно до ст. 83 ГПК України є
винятковим випадком і причиною
зменшити розмір нарахованих штрафу і
пені. Частиною 3 ст. 83 ГПК України
встановлено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню. А тому, як вважає
заявник скарги, суд першої інстанції
при прийнятті оскаржуваного рішення
проігнорував вказані норми права щодо
зменшення розміру неустойки. Разом з
цим, на твердження відповідача,
позивачем не вірно нарахована пеня за
період з 05.02.2014р. по 24.03.2014р., оскільки в
цей період касаційна скарга вже була
подана відповідачем. Посилається на те,
що організація та здійснення державних
закупівель відділом освіти
райдержадміністрації перевірялася
працівниками сектору моніторингу
ризикових операцій та державної
фінансової інспекції в Полтавській
області, якою порушень не встановлено.

Також, в апеляційній скарзі відповідач
просить зменшити розмір суми штрафу та
пені до 4 000,00 грн. та розстрочити
виконання рішення суду на 12 місяців.

Крім того, відповідач зазначає, що
місцевим господарським судом порушено
норми процесуального права, а саме -
вимоги ст. 77 ГПК України, оскільки не
зважаючи на клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
хворобою останнього, з наданням
доказів поважності причин неявки до
суду і заяви щодо подання заперечення
по справі особисто, суд першої
інстанції проігнорував дане
клопотання, чим позбавив відповідача
можливості захистити свої інтереси в
суді особисто, як це передбачено ГПК
України та Конституцією України.

Полтавське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України у відзиві (від 27.10.2014р. вх.№9576)
проти вимог апеляційної скарги
заперечує, оскаржуване рішення вважає
законним, прийнятим з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги вважає
необґрунтованими і безпідставними, у
зв'язку з чим, просить рішення суду
першої інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

У призначене судове засідання
уповноважені представники сторін не
з'явилися, хоча, відповідно до
встановленого законодавством порядку,
були повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи належним чином,
доказом чого є відповідні поштові
повідомлення про вручення поштового
відправлення, наявні в матеріалах
справи.

27.10.2014р. (вх.№9643) від Полтавського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
через факсимільний зв'язок надійшло
клопотання про розгляд справи без
участі його представника, у зв'язку зі
скрутним фінансовим становищем
Відділення.

Відповідач (заявник апеляційної
скарги) у судове засідання не прибув,
свого уповноваженого представника не
направив, про причини неявки суд не
повідомив, хоча відповідно до
встановленого законодавством порядку,
про час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином, про що свідчить наявне в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштового відправлення
ухвали Харківського апеляційного
господарського суду про прийняття
апеляційної скарги до провадження та
призначення її до розгляду.

Враховуючи належне повідомлення
сторін про час та місце засідання суду,
клопотання позивача про розгляд
справи за відсутності його
представника, а також те, що явка
представників сторін у судове
засідання не була визнана обов'язковою,
суд реалізує своє право у межах ст. 75
ГПК України, та вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представників сторін, за
наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі та
відзиві на скаргу доводи сторін,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням адміністративної колегії
Полтавського обласного
територіального відділення
Антимонопольного Комітету України №
02/65-рш від 14.06.2013 р. у справі № 02-01-50/37-2013
було визнано дії Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим пунктом 1
статті 50 та пунктом 4 частини 2 статті 6
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, які
стосуються спотворення результатів
торгів (тендеру) шляхом узгодження
конкурентної поведінки під час
підготовки та участі у процедурі
відкритих торгів по предмету закупівлі
"Послуги з організації харчування
учасників загальноосвітніх навчальних
закладів Полтавського району, 4 лоти",
проведених Відділом освіти
Полтавської районної державної
адміністрації у грудні 2011 року.

За вчинене порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
відповідно до ч.2 ст. 52 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" на
ФО-П ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 27
800,00 грн. (п. 2 резолютивної частини
рішення (а.с. 5-25)).

Матеріали справи свідчать, що дане
рішення направлено на адресу
відповідача рекомендованим листом №
02/4073 від 14.06.2013р. та отримано останнім
02.07.2013р., доказом чого є відповідне
повідомлення про вручення поштового
відправлення, наявне в матеріалах
справи (а.с.27).

Згідно з ч.3 ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" особа,
на яку накладено штраф за рішенням
органу Антимонопольного комітету
України, сплачує його у двомісячний
строк з дня одержання рішення про
накладення штрафу.

За таких обставин, відповідач повинен
був сплатити штраф до 02.09.2013 року
включно.

Частиною 8 статті 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
протягом п'яти днів з дня сплати штрафу
суб'єкт господарювання зобов'язаний
надіслати до Відділення документи, що
підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення.

Відповідач, не погодившись з вказаним
рішенням, звернувся до господарського
суду Полтавської області з позовом до
Полтавського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним рішення № 02/65-рш від
14.06.2013 р.

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 22.10.2013 р. у
справі №917/1757/13 вищезазначене рішення
Полтавського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
визнано недійсним.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014року
вказане рішення господарського суду
Полтавської області від 22.10.2013 р.
скасоване та прийняте нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовлено (а.с. 48-57).

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.06.2014 р. у справі №917/1757/13
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 04.02.2014р.
залишено без змін, касаційну скаргу
відповідача залишено без задоволення
(а.с. 58-61).

Отже, вказаним судовим актом
встановлена чинність рішення
адміністративної колегії Полтавського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
№ 02/65-рш 14.06.2013 р. у справі № 02-01-50/37-2013.

Як зазначає позивач станом на 04.09.2013р.
(на час звернення з позовом), штраф
відповідно до рішення
адміністративної колегії Полтавського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
№ 02/65-рш від 14.06.2013 р. у справі №
02-01-50/37-2013 відповідачем сплачено не
було.

Частиною 5 статті 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
встановлено, що за кожен день
прострочення сплати штрафу стягується
пеня в розмірі 1,5% від суми штрафу.

На підставі даної норми, позивачем
розраховано розмір пені за період з
05.02.2014 р. по 18.05.2014 р. (103 дні) та з 04.06.2014
року по 10.07.2014 року (37 днів), який склав 58
380,00 грн. (без включення часу, протягом
якого розглядалась справа про визнання
недійсним рішення адміністративної
колегії Полтавського обласного ТВ АМКУ
від 14.06.2013 року № 02/65-рш).

Однак, відповідно до частини 5 статті 56
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", розмір пені не може
перевищувати розмір штрафу,
накладеного відповідним рішенням
органу Антимонопольного комітету
України.

Тому, враховуючи положення ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", сума пені за вказані
періоди складає 27 800,00 грн., яка і
заявлена позивачем до стягнення.

У зв'язку з чим, твердження відповідача
щодо безпідставного нарахування
позивачем пені за вказаний період,
судом не приймаються, враховуючи
наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 56 ЗУ "Про захист
економічної конкуренції" нарахування
пені зупиняється, зокрема, на час
розгляду чи перегляду господарським
судом справи про визнання недійсним
рішення органу Антимонопольного
комітету України про накладення
штрафу.

Даною нормою передбачені випадки
зупинення нарахування пені, а не
встановленого ч. 3 ст. 56 ЗУ "Про захист
економічної конкуренції", строку
сплати штрафу.

Таким чином, період нарахування пені,
визначений позивачем, є вірним та не
суперечить вимогам ч. 5 ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у зв'язку з чим підлягає
задоволенню у заявленому розмірі.

Щодо вимог відповідача, викладених в
апеляційній скарзі стосовно зменшення
розміру штрафу, пені до 4 000,00 грн. та
розстрочки виконання рішення на 12
місяців, колегія суддів зазначає, що як
вбачається з прохальної частини,
відповідач просить суд зменшити суми
штрафу до 4000,00 грн. та пені до 4000,00 грн.,
накладених на ФО-П ОСОБА_1 за рішенням
адміністративної колегії Полтавського
обласного територіального відділення
антимонопольного комітету України №
02/65-рш від 14.06.2013 р., тоді як судом
розглядається позовна заява про
стягнення з ФО-П ОСОБА_1 штрафу,
визначеного за рішенням позивача від
14.06.2013 р. № 02/65-рш за порушення
відповідачем законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачені
п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, які
стосуються спотворення результатів
торгів (тендеру) шляхом узгодження
конкурентної поведінки під час
організації та участі у процедурі
відкритих торгів по предмету закупівлі
"Послуги з організації харчування
учнів загальноосвітніх навчальних
закладів Полтавського району, 4 лоти",
проведених відділом освіти
Полтавської РДА у грудні 2011 року, а
також 27 800,00 грн. - пені відповідно до ч. 7
ст. 56 ЗУ "Про захист економічної
конкуренції"

Крім того, суд не може давати оцінку
розміру накладеного позивачем та
заявленому до стягнення з відповідача
штрафу, оскільки відповідно до
приписів статті 35 ГПК України, якою
встановлено, що обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини, дана обставина є
встановленим фактом.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду в Постанові №15
"Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" Закон України "Про
захист економічної конкуренції" не
містить норм, які надавали б
господарському суду право зменшувати
розмір (а відтак і суму) стягуваних
штрафу та/або пені (у разі їх
правомірного нарахування). Тому,
зокрема, до відповідних правовідносин
не може застосовуватись припис пункту 3
статті 83 ГПК, який передбачає право
господарського суду у прийнятті
рішення зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню (пункт 20.1.
Постанови).

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого
Господарського суду України від
17.10.2012р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" №9
передбачено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, розстрочка чи відстрочка
виконання рішення допускається у
виняткових випадках і залежно від
обставин справи. Втім, відповідач не
надав жодних належних доказів, які б
підтверджували неможливість
виконання рішення.

І у даному випадку таких виняткових
обставин колегія суддів не вбачає.

Щодо посилання відповідача в
апеляційній скарзі на те, що в акті
планової виїзної ревізії фінансово -
господарської діяльності відділу
освіти Полтавської районної державної
адміністрації за період 01.01.2011 по 01.012013
від 19.02.2013 № 02-21/136, проведеної Державною
фінансовою інспекцію в Полтавській
області зазначено про відсутність
порушень проведеної процедури
закупівлі, а також про відсутність
збитків з боку Держави, колегією суддів
не приймається, зважаючи на наступне.

Наявність або відсутність збитків,
нанесених державному бюджету, не
впливає на порядок розрахунку пені за
прострочення сплати штрафних санкцій,
накладених відповідним рішенням
органу Антимонопольного комітету
України. Крім того, факти
наявності/відсутності порушень, які
можуть бути виявлені іншими
контролюючими органами в межах їх
повноважень, зокрема Державною
фінансовою інспекцією в Полтавській
області, не можуть свідчити про
відсутність порушень законодавства
про захист економічної конкуренції,
оскільки наявність таких порушень з
боку, зокрема суб'єктів господарювання,
передбачає певну модель поведінки з їх
боку, на яку інші контролюючі органи
можуть не звертати уваги, враховуючи
специфіку їх діяльності. У зв'язку з
чим, факти не виявлення порушень
Державною фінансовою інспекцією в
Полтавській області, про які зазначає
відповідач (та що не підтверджене
відповідними документальними
доказами) не могли бути взяті до уваги
територіальним відділенням під час
прийняття рішення про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції з боку ФОП ОСОБА_1 як однієї
з учасників процедури закупівлі.

Перевіривши дотримання судом першої
інстанції вимог процесуального
законодавства, колегією суддів
апеляційного суду з наявних матеріалів
справи встановлено, що судом першої
інстанції дійсно порушено право
відповідача на участь у судовому
процесі, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.64 ГПК України, суддя,
прийнявши позовну заяву, не пізніше
трьох днів з дня її надходження
виносить і надсилає сторонам,
прокурору, якщо він є заявником, ухвалу
про порушення провадження у справі за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. Господарським
кодексом України передбачено що ухвали
суду (ст.87 ГПК України) та рішення
надсилаються сторонам, прокурору,
третім особам , які брали участь у
судовому процесі, але не були присутні
у судовому засіданні, рекомендованим
листом з повідомленням про вручення не
пізніше трьох днів з дня їх прийняття.

Інструкцією з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою Державною судовою
адміністрацією України наказом №28 від
20.02.2013 р. передбачено що реєстрація і
надсилання вихідної кореспонденції,
пов'язаної із судовими справами,
зокрема процесуальні документи,
надсилаються з повідомленням про
вручення (п.2.6.5). Процесуальні документи
надсилаються учасникам судового
процесу у відповідності до вимог ГПК
України (п.2.6.7).

Постановою Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 р.
"Про деякі питання практики
застосування ГПК України судами першої
інстанції" роз'яснено, що розгляд
справи за відсутності будь-якої із
сторін, не повідомленої належним чином
про час і місце засідання суду, є
безумовною підставою для скасування
рішення місцевого або постанови
апеляційного господарського суду
(пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК
України). Особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частин
першої статті 64 та 87 ГПК України (п. 3.9 та
3.9.1 Постанови Пленуму).

Суд першої інстанції, в порушення
зазначених вимог, ухвалу суду від 19.06.2014
р. про поновлення провадження у справі
та призначення її до розгляду на 15.07.2014
р., відправив сторонам не
рекомендованим листом. В матеріалах
справи відсутнє поштове повідомлення
про вручення поштового відправлення
(зазначеної ухвали) відповідачу. Більше
того, суд першої інстанції в зазначеній
ухвалі від 19.06.2014 р. у п. 3 явку
представників сторін визнав
обов'язковою.

У судове засідання 15.07.2014 р. відповідач
не з'явився. В протоколі судового
засідання від вказаної дати зазначено:
«Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, огляду на не
необхідність поповнення матеріалів
справи документальними доказами та
клопотання відповідача, суд оголосив
перерву в судовому засіданні до 07.08.2014р.
09-30 год., з викликом відповідача судовою
повісткою».

Втім, матеріали справи не містять
доказів направлення відповідачу
судової повістки, якою у
господарському судочинстві є ухвала
суду (але при оголошенні перерви не
виноситься судом). Тому, не зрозуміло
якою саме повісткою повідомлявся
відповідач про оголошення перерви.
Разом з цим відсутнє і зазначення у
протоколі суду від 15.07.2014 р. - про що
клопотання відповідача, а також в
матеріалах справи відсутнє і саме
клопотання.

В оскаржуваному рішенні від 07.08.2014р.
місцевий господарський суд
посилається на те, що «Відповідач не
скористався наданими йому правами (ст.
22 ГПК України) для захисту своїх
інтересів, на позов не відреагував,
представництво в судове засідання не
забезпечив, повідомлений належним
чином про дату, час і місце проведення
судового засідання.».

Проте, матеріали справи не містять
доказів належного повідомлення
відповідача про проведення судового
засідання 07.08.2014р., оскільки ні доказів
направлення «повістки», ні доказів
повідомлення відповідача
телефонограмою тощо, матеріали справи
не містять. Тобто, доводи
апеляційної скарги про неналежне
повідомлення місцевим судом
відповідача про час і місце розгляду
справи є обґрунтованими.

У відповідності до п.2.ч.З ст. 104 ГПК
України, порушення норм процесуального
права є в будь - якому випадку підставою
для скасування рішення місцевого
господарського суду, якщо справу
розглянуто господарським судом за
відсутності будь - якої із сторін, не
повідомленої належним чином про місце
засідання суду.

Колегія суддів дійшла висновку, що
місцевим господарським судом справа
розглянута з порушенням норм
процесуального права, зокрема ст.ст.43,
64, 87, 101 ГПК України, справу розглянуто
судом за відсутності сторони, не
повідомленої належним чином про час і
місце засідання господарського суду, а
тому вищезазначене в силу вимог пункту
2 частини 3 статті 104 Господарського
процесуального кодексу України є в
будь-якому випадку підставою для
скасування рішення у даній справі.

За таких обставин, рішення місцевого
господарського як таке, що прийняте з
порушенням норм процесуального права,
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга відповідача у зв'язку з її
юридичною та фактичною
обґрунтованістю підлягає частковому
задоволенню, з прийняттям рішення про
задоволення обґрунтованих позовних
вимог.

Питання про судові витрати
вирішується відповідно до ст. 49 ГПК
України пропорційно задоволених
позовних вимог. Так, частина 3 названої
статті передбачає, що якщо спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Як
вказано вище, даний спір виник
внаслідок неправильних дій з боку
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
тому судові витрати покладаються на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 49, 99,101,102, п.2 ст. 103, п. 2 ч. 3 ст. 104,
ст. 105 ГПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 07.08.2014р. (з
урахуванням ухвали від 15.08.2014р. про
виправлення описки) у справі № 917/1804/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь загального
фонду Державного бюджету України на
рахунок управління Державної
казначейської служби України м.
Полтави (код за , р/р 0002)
за кодом бюджетної класифікації 21081100,
символ звітності 106 "Адміністративні
штрафи та інші санкції" - 27 800,00 грн. -
штраф, визначений за рішенням позивача
від 14.06.2013 р. № 02/65-рш за порушення
відповідачем законодавства про захист
економічної конкуренції, передбачені
п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 ЗУ "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, які
стосуються спотворення результатів
торгів (тендеру) шляхом узгодження
конкурентної поведінки під час
організації та участі у процедурі
відкритих торгів по предмету закупівлі
"Послуги з організації харчування
учнів загальноосвітніх навчальних
закладів Полтавського району, 4 лоти",
проведених відділом освіти
Полтавської РДА у грудні 2011 року, та 27
800,00 грн. - пеня відповідно до ч. 7 ст. 56 ЗУ
"Про захист економічної конкуренції";

- в доход державного бюджету
України по коду бюджетної класифікації
2203001 "Судовий збір (Державна судова
адміністрація України, 050)", р/р 3002,
отримувач: УДКСУ у м. Полтава,
Полтавської області (м. Полтава),
22030001, код за , банк
отримувача - Головне управління
Державної казначейської служби
України у Полтавській області, код
банку 831019 - 1720,50 грн. судового збору.

Доручити господарському суду
Полтавської області видати відповідні
накази.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 06.11.14

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Істоміна О.А.