Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 925/1527/14 29.10.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Буртаг ЛТД»

до Публічного акціонерного товариства
«Старокиївський банк»

про тлумачення змісту договору

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Ткаченко Г.В. -
довіреність б/н від 22.10.2014 року ;

від відповідача: Федоров А.О. -
довіреність №2 від 18.09.2014 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Черкаської
області звернувся позивач - Товариство
з обмеженою відповідальністю "Фірма
"Буртаг ЛТД" з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Старокиївський Банк" про тлумачення
змісту договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача сторони по-різному
трактують (розуміють, тлумачать) п. 3.8.
Кредитного Договору №40-В від 24.12.2008
року.

З цих підстав, позивач просив суд
задовольнити позов, розтлумачивши
зміст п. 3.8. Кредитного Договору №40-В
від 24.12.2008 року, укладеного між
позивачем та відповідачем, а саме: що
мається на увазі під виразом «сплатити
банку одноразово за кожний випадок
несвоєчасного платежу штраф у розмірі
5% від неповернутої суми кредиту і
несплаченої суми відсотків».

Ухвалою господарського суду
Черкаської області №925/1527/14 від 09.09.2014
року (суддя Боровик Єфіменко В.В.) позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Буртаг ЛТД" до
Публічного акціонерного товариства
"Старокиївський Банк" про тлумачення
змісту договору передано за
територіальною підсудністю до
господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 17.09.2014 року порушено провадження у
справі та призначено її розгляд на
15.10.2014 року.

15.10.2014 року представник позивача у
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, про
день та час розгляду справи
повідомлений належним чином, вимоги
ухвали суду про порушення провадження
у справі не виконав.

В судове засідання представник
відповідача з'явився.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника позивача у судове
засідання перешкоджає вирішенню спору
по суті, суд вважав за доцільне
відкласти розгляд справи на 29.10.2014 року.

В судовому засіданні 29.10.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 29.10.2014 року
представник відповідача позовні
вимоги не визнав.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 29.10.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності та заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2008 року між Акціонерним банком
«Старокиївський банк» (перейменовано в
Публічне акціонерне товариство
«Старокиївський банк», далі по тексту -
Банк, відповідач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Буртаг ЛТД» (далі по тексту -
позичальник, позивач) укладено
Кредитний Договір №40-В (далі по тексту -
Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк надає
Позичальнику короткостроковий кредит
в іноземній валюті для здійснення
статутної діяльності, а Позичальник
зобов'язується повернути Банку кредит
на умовах і в термін, передбачений цим
договором.

Згідно з п. 2.1. Договору, Банк надає
Позичальнику кредит в сумі 300 000,00
(Триста тисяч) доларів США терміном з 24
грудня 2008 року по 23 січня 2009 року з
виплатою 15 (П'ятнадцяти) % річних за
користування кредитом.

Відповідно до п. 3.8. Договору, при
порушенні строків повернення кредиту
або сплати відсотків Позичальник
зобов'язується сплатити Банку
одноразово за кожний випадок
несвоєчасного платежу штраф у розмірі
5% від неповерненої суми кредиту і
несплаченої суми відсотків.
Позичальник повинен сплатити суму
штрафу на рахунок Банку № 63978901 в АБ
«Старокиївський банк».

Спір у справі виник в зв'язку з тим, що
на думку позивача сторони по-різному
трактують п. 3.8. Договору, а тому позивач
вважає що є необхідність у тлумаченні
та визначені, що саме мається на увазі,
коли говориться про «…сплатити Банку
одноразово за кожний випадок
несвоєчасного платежу штраф»?

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 статті 637 ЦК
України тлумачення умов договору
здійснюється відповідно до статті 213
цього Кодексу. У разі тлумачення умов
договору можуть враховуватися також
типові умови (типові договори), навіть
якщо в договорі немає посилання на ці
умови.

Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 213
ЦК України зміст правочину може бути
витлумачений стороною (сторонами). На
вимогу однієї або обох сторін суд може
постановити рішення про тлумачення
змісту правочину.

Пунктами 3, 4 ст. 213 ЦК України
передбачені правила тлумачення
правочину, які визначаються за таким
принципом:

- При неможливості витлумачити
положення договору, шляхом
використання вузького кола засобів,
залучаються нові критерії перевірки
правильності того чи іншого
трактування умов договору. Так, при
тлумаченні змісту правочину беруться
до уваги однакове для всього змісту
правочину значення слів і понять, а
також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів.

- Якщо буквальне значення слів і понять,
а також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
дає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін.

- Якщо за правилами, встановленими
частиною третьою цієї статті, немає
можливості визначити справжню волю
особи, яка вчинила правочин, до уваги
беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів, усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту, подальша
поведінка сторін, текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

Отже, тлумаченням правочину є
встановлення його змісту відповідно до
волевиявлення сторін при його
укладенні, усунення неясностей та
суперечностей у трактуванні його
положень.

Крім цього, відповідно до ст.213 ЦК
України тлумаченню підлягає саме зміст
правочину, а не його конкретні терміни
в окремих пунктах договору.

Суд дійшов висновку, що позивачем на не
надано конкретних доказів наявності
різного тлумачення сторонами п. 3.8.
Договору, не надано доказів наявності
спору між сторонами щодо тлумачення
умов п. 3.8. Договору. Крім того, позивач
не навів обґрунтування своєї позиції
щодо заявленого позову, а саме яким
чином і що повинен розтлумачити суд,
яке саме різне уявлення щодо свого
волевиявлення мають сторони за
договором.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
до висновку що позивачем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження свої позовних вимог про
тлумачення змісту п. 3.8. Договору №40-В
від 24.12.2008 року, а тому позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 04.11.2014 року.