ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.07.14р. Справа № 24/5005/570/2012Суддя
господарського суду Дніпропетровської
області Полєв Д.М.

при секретарі судового засідання
Карпенко К.М.

за участю представників сторін:

від кредитора: представник УПФУ в
Заводському районі м.
Дніпродзержинська Гаврилець Д.А. за
довіреністю №120/10/43 від 08.01.2014р.

- ОСОБА_2

від боржника: ліквідатор не з'явився

в засіданні приймали участь: -

розглянувши справу

за заявою Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Дніпродзержинська

до боржника Колективного підприємства
"Електротехсервіс", м.
Дніпродзержинськ, вул. Губи, 7 ()

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 23.01.2012р. порушено
провадження у справі про банкрутство
Колективного підприємства
"Електротехсервіс", м. Дніпродзержинськ
Дніпропетровської області.

Постановою від 10.06.2012р. боржника
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру у справі,
ліквідатором у справі призначено
Денисенко Д.В.

Ухвалою від 18.07.2013. затверджено
звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс банкрута, юридичну особу
Колективне підприємство
"Електротехсервіс", м. Дніпродзержинськ
ліквідовано, провадження у справі
припинено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
08.08.2013р. ухвалу суду від 18.07.2013р.
скасовано в частині затвердження звіту
ліквідатора та ліквідаційного балансу
банкрута та справу направлено на
розгляду суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 19.08.2013р. справу
прийнято до свого провадження суддею
Полєвим Д.М.

02.12.2013р. до суду надійшла заява гр.
ОСОБА_2 про відсторонення арбітражного
керуючого Дениченка Д.В. від виконання
обов"язків ліквідатора, яке
обґрунтовано неналежним виконанням
останнім своїх обов"язків, зокрема,
невизнання його кредиторських вимог та
безпідставне визнання вимог
ініціюючого кредитора.

13.02.2014р. до суду надійшла заява
УПФУ в Заводському районі м.
Дніпродзержинська №875/10/43 від 31.01.2014р.
про збільшення грошових вимог на
865945,34грн., які складаються з 120843,78грн.
за списком №2, 745101,56грн. за списком №1.
Згідно поданих розрахунків
заборгованість виникла з 2012 року.

04.03.2014р. до суду надійшла заява
УПФУ в Заводському районі м.
Дніпродзержинська №1545/08/43 від 20.02.2014р.
про збільшення грошових вимог на
17491,44грн., які складаються з 2128,30грн. за
списком №2, 15363,14грн. за списком №1.
згідно поданий розрахунків
заборгованість виникла з 2012 року.

08.04.2014р. надійшла заява УПФУ в
Заводському районі м.
Дніпродзержинська №2550/08/43 від 31.03.2014р.
про збільшення грошових вимог на
17491,44грн., які складаються з 2128,30грн. за
списком №2, 15363,14грн. за списком №1.
згідно поданий розрахунків
заборгованість виникла з 2012 року.

29.04.2014р. надійшла заява УПФУ в
Заводському районі м.
Дніпродзержинська №3282/08/43 від 25.04.2014р.
про збільшення грошових вимог на
17491,44грн., які складаються з 2128,30грн. за
списком №2, 15363,14грн. за списком №1.
згідно поданий розрахунків
заборгованість виникла з 2012 року.

27.05.2014р. надійшла заява УПФУ
в Заводському районі м.
Дніпродзержинська №4010/08/43 від 28.05.2014р.
про збільшення грошових вимог на
15955,58грн., які складаються з 2128,30грн. за
списком №2, 13828,28грн. за списком №1.
згідно поданий розрахунків
заборгованість виникла з 2012 року.

Ліквідатором збільшені грошові
вимоги кредитора визнано у повному
обсягу.

Кредитором ОСОБА_2 заявлено
заперечення щодо грошових вимог
ініціюючого кредитора.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення кредиторів,
встановлено наступне.

Стосовно скарги на дії
ліквідатора слід зазначити наступне.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих
та перехідних положень (Х розділ)
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (надалі -
Закон) (в редакції, що діє з 19.01.2013 року)
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом.

В пункті 40 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-06/606/2013 від 28.03.2013 року "Про Закон
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VІ)"
(з наступними змінами та доповненнями)
зазначено, норми нової редакції Закону
у справах про банкрутство відсутнього
боржника не застосовуютьсь, оскільки
процедура банкрутства такого боржника
цією редакцією Закону не передбачена.
Тому заява (заяви) про порушення справи
про банкрутство відсутнього боржника,
подана (подані) до 19.01.2013 року,
розглядаються за правилами
попередньої редакції Закону. Оскільки
провадження у даній справі було
порушено 18.01.2013 року, то при розгляді
справи судом застосовуються норми
Закону в редакції, що діяла станом на
18.01.2013 року.

Відповідно до статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 25 Закону
ліквідатор з дня свого призначення
здійснює такі

повноваження: приймає до свого
відання майно боржника, вживає заходів
по забезпеченню його збереження;
виконує функції з управління та
розпорядження майном банкрута;
здійснює інвентаризацію та оцінку
майна банкрута згідно з
законодавством; аналізує фінансове
становище банкрута; виконує
повноваження керівника (органів
управління) банкрута; очолює
ліквідаційну комісію та формує
ліквідаційну масу; пред'являє до третіх
осіб вимоги щодо повернення
дебіторської заборгованості банкруту;
має право отримувати кредит для
виплати вихідної допомоги працівникам,
що звільняються внаслідок ліквідації
банкрута, який відшкодовується в першу
чергу згідно зі статтею 31 цього Закону
за рахунок коштів, одержаних від
продажу майна банкрута; з дня визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури повідомляє
працівників банкрута про звільнення
та здійснює його відповідно до
законодавства України про працю.
Виплата вихідної допомоги
звільненим працівникам банкрута
провадиться ліквідатором у першу
чергу за рахунок коштів, одержаних
від продажу майна банкрута або
отриманого для цієї мети кредиту;
заявляє в установленому порядку
заперечення по заявлених до боржника
вимогах поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про
банкрутство, і є неоплаченими; вживає
заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
передає у встановленому порядку на
зберігання документи банкрута, які
відповідно до нормативно-правових
документів підлягають обов'язковому
зберіганню; реалізує майно банкрута
для задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, у порядку,
передбаченому цим Законом; здійснює
інші повноваження, передбачені цим
Законом.

Враховуючи те, що розгляду
грошових вимог (визнання, відхилення) є
безпосереднім обов'язком ліквідатора,
та в матеріалах справи відсутні докази
неналежного виконання ним своїх
обов'язків передбачених положеннями
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", суд вважає за
необхідне у задоволенні скарги на дії
ліквідатора відмовити.

Також розглянувши заявлені
ініціюючим кредитором кредиторські
вимоги встановлено наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі - Закон) з
дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав.
Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

Згідно ч. 1 статті 25 Закону,
ліквідатор заявляє в установленому
порядку заперечення по заявлених до
боржника вимогах поточних кредиторів
за зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, є
неоплаченими і заявлені кредитором у
межах строку ліквідаційної процедури,
передбаченого частиною 2 статті 22
Закону.

Таким чином, зазначеними нормами
Закону, встановлено що поточними
вимогами кредиторів - є неоплачені
боржником вимоги, які виникли під час
порушення провадження до визнання
боржника банкрутом та застосування до
нього ліквідаційної процедури у межах
відповідної справи про банкрутство.

Заява про визнання поточних вимог
подається кредитором ліквідатору у
ліквідаційній процедурі в межах
строків, визначених частиною 2 статті 22
Закону.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 07.06.2012р.
заявлені вимоги до боржника визнано в
розмірі 308,37грн., решту вимог в розмірі
146159,35грн. кредитором відхилено. Грошові
вимоги в розмірі 146159,35грн. додатково
кредитором не заявлялись та не є
предметом розгляду в даному судовому
засіданні.

Розглянувши заяви УПФУ в
Заводському районі м.
Дніпродзержинська №875/10/43 від 31.01.2014р.,
№1545/08/43 від 20.02.2014р., №2550/08/43 від 31.03.2014р.,
№3282/08/43 від 25.04.2014р., №4010/08/43 від 28.05.2014р.
про збільшення грошових вимог
встановлено наступне.

Спірну сума вимог нараховано
Фондом як невідшкодовані боржником
витрати на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" (список №2), а
також "пункту "а" цієї ж статті (список
№1).

Відповідно до приписів п.1 ст.2
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування",
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"-"з" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" (список №2) до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого нормами ст.26
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", визначені, як об'єкт
оподаткування для платників збору
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування".

Нормами ж п.2 Прикінцевих положень
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" передбачено, що
підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці,
вносять до Пенсійного фонду плату,
що покриває фактичні витрати на
виплату і доставку пенсій особам, які
були зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо
важкими умовами праці за списком
№1 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком
відповідно до цього Закону.

Виходячи з викладеного порядку
формування джерел (коштів, призначених
на оплату праці), з яких підприємства та
організації здійснюють внесення до
Пенсійного фонду України плати, що
покривають фактичні витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій та
враховуючи, що, відповідно до норм ст.38,
ч.2 ст.41 Закону про банкрутство, з дня
визнання підприємства банкрутом та
відкриття відносно нього
ліквідаційної процедури працівників
цього підприємства повідомляється про
звільнення в установленому законом
порядку, кошти на оплату праці не
перераховуються, виплата заробітної
плати припиняється, фонд оплати праці
саме з метою оплати праці працівників з
вказаного часу припиняє своє
формування, а у банкрута не виникає
жодних нових зобов'язань. (Аналогічної
правової позиції дотримується
Верховний Суд України в своїх
постановах від 13.05.2014р. та від 27.05.2014р. у
справі №5021/321/12, від 18.03.2014р. у справі
№6/108-09, а також, Вищий господарський суд
України у справі №Б26/161-09 від 16.07.2014р.)

Враховуючи те, що підтвердження
заяв ініціюючого кредитора про
збільшення грошових вимог подано
розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій з яких вбачається
виникнення заборгованості з 2012 - 2014
років, тобто після визнання боржника
банкрутом, суд вважає грошові вимоги
кредитора відхилити.

Керуючись ст. ст. 1, 22, 23 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу гр. ОСОБА_2 на дії
ліквідатора відхилити.

Вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Заводському районі м.
Дніпродзержинська до КП
"Електротехсервіс", м. Дніпродзержинськ
згідно заяв №875/10/43 від 31.01.2014р., №1545/08/43
від 20.02.2014р., №2550/08/43 від 31.03.2014р., №3282/08/43
від 25.04.2014р., №4010/08/43 від 28.05.2014р. до КП
"Електротехсервіс", м. Дніпродзержинськ
на загальну суму 934375,24грн. відхилити.

Суддя Д.М. Полєв