ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.Справа № 922/3909/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання
Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Тек",
м. Харків до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд",
смт. Золочів простягнення коштівза
участю представників сторін:

від позивача: Рябошапка С.П. (дов. вих. №
23 від 25.10.2014 року);

відповідача: Колосов А.В. (дов. б/н від
05.03.2014 року).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-Тек" (позивач)
звернулось до господарського суду
Харківської області із позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Сінтал Агро Трейд"
(відповідач) про стягнення коштів у
розмірі - 184129,50 грн., з яких:
заборгованість у розмірі - 122753,00 грн. за
договором на авіаційно-біологічні
роботи № 20 від 03.07.2013 року , штраф у
розмірі - 61376,50 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором на авіаційно-біологічні
роботи № 20 від 03.07.2013 року у частині
повного та своєчасного розрахунку за
надані послуги.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15.09.2014 року
порушено провадження у справі № 922/3909/14
та призначено до розгляду у судовому
засіданні на 30.09.2014 року.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи № 922/3909/14
відкладався з 30.09.2014 року на 03.11.2014 року.

30.09.2014 року відповідач у судовому
засіданні надав заперечення на позовну
заяву у якому просить суд зменшити
розмір штрафу на 30688,25 грн. та документи
для долучення до матеріалів справи.

28.10.2014 року позивач через канцелярію
суду надав пояснення щодо заперечень
відповідача на позовну заяву у яких
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача заборгованість за
договором на авіаційно-біологічні
роботи № 20 від 03.07.2013 року у розмірі 122
753,00 грн. штаф у розмірі - 61376,50 грн. та
судові витрати у розмірі 3 682,59 грн. та
надав документи для долучення до
матеріалів справи (а.с. 60-62).

03.11.2014 року позивач у судовому
засіданні надав клопотання про
долучення до матеріалів справи
оригіналу довіреності на представника.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги в частині стягнення
суми основної заборгованості визнав у
повному обсязі, втім просив суд
зменшити розмір штрафу на 30688,25 грн., про
що надав заперечення на позовну заяву
(вх.№ 38433 від 03.11.2014 р.), які суд долучив
до матеріалів справи (а.с. 73-74).

Згідно із статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 03.11.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

03 липня 2013 року між товариством з
обмеженою відповідальністю "Агро-Тек"
(як виконавцем) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Сінтал
Агро Трейд" (як замовником) було
укладено договір № 20 на
авіаційно-біологічні роботи (далі -
"договір"), відповідно до умов якого (п.
1.1) замовник доручає, а виконавець
приймає на себе обов'язок по виконанню
робіт по розселенню тихограми (далі -
"РРТ").

Пунктом 10.1. договору, сторони узгодили,
що договір вступає в силу з моменту
його підписання уповноваженими
особами сторіндоговру та діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань.

Пунктом 1.3 договору сторони погодили,
що виконавець вправі виконувати роботи
як власними силами, так і з залученням
субпідрядників.

03 липня 2013 року між сторонами було
підписано додаткову угоду до договору,
відповідно до якої було погоджено
представника, який має право видачі
технічного завдання та підписання акту
здачі-приймання виконаних робіт.

Види, обсяг та строк робіт визначаються
сторонами в технічному завдані на
кожний вид робіт, яке є невід'ємною
частиною даного договору (п. 1.2
договору).

Технічними завдання № 1 та № 2 (а.с. 16, 18)
сторони погодили характер, обсяги та
строки виконання робіт, обумовлених
договором.

Так, в період з 06.07.2013 року по 07.07.2013 року
виконавець мав здійснити розселення
трихограми нормою внесення 150 тисяч на
га із площею обробки кукурудзи 1311 га.

У період з 16.07.2013 року по 16.07.2013 року
виконавець мав здійснити виселення
трихограми нормою внесення 150 тисяч на
га з площею обробки кукурудзи 1621 га.

Як визначено в пункті 5.1 договору,
вартість робіт, додаткових витрат
виконавця, пов'язаних з проведення РРТ,
та форма визначаються в протоколі
погодження договірної ціни.

Протоколом № 1 від 03.07.2014 року сторони
погодили розмір та порядок оплати
обумовлених договором робіт (а.с. 15).

Відповідно до пункту 5.2 договору до
початку робіт замовник за погодженням
з виконавцем здійснює передплату в
розмірі вартості об'єму робіт, що
планується, а також 100% вартості
прибуття (переліт) ВС в район
проведення робіт шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок виконавця.

Остаточний розрахунок за виконані
роботи здійснюється замовником по
фактично виконаному об'єму робіт
відповідно акту приймання-передачі РРТ
до 15.10.2013 року.

Згідно пунктами 4.1 та 4.2 договору акт
приймання-здачі виконаних РРТ
складається та підписується в
двостороннєму порядку на підставі
візуального огляду якості під час та
після проведення робіт. Актом
приймання-здачі робіт визначається
фактично виконаний об'єм робіт та
вартість виконаних робіт.

07 липня 2013 року між сторонами, на
виконання умов договору, було
підписано акт здачі-приймання
виконаних робіт, відповідно до якого
замовник прийняв, а виконавець передав
роботи по обробці посівів с/г культур -
кукурудзи 1311 га - на загальну суму 68472,00
грн. (а.с. 18).

16 липня 2013 року підписано акт
здачі-приймання виконаних робіт, за
яким відповідач прийняв від позивача
виконання робіт на загальну суму 84592,00
грн. ( а.с. 19).

Як свідчать наявні у матеріалах справи
банківські виписки від 04.07.2013 року та
12.07.2013 року відповідач частково
розрахувався із позивачем по
обумовленим договором роботам на суму -
18637,00 грн. та 11674,00 грн. відповідно (на
загальну суму 30311,00 грн.). (а.с. 21-22).

Позивач стверджує, що решту
обумовлених договором робіт
відповідач не оплатив, у зв'язку із чим
на підставі пункту 5.3 договору
позивачем було нараховано відповідачу
штраф у розмірі 50% від боргу (122753,00 грн.),
який становить - 61376,50 грн.

Оскільки відповідач суму
заборгованості за виконані за
договором роботи та штраф не сплачені,
позивач звернувся до суду із
відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті
175 Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. У
відповідності до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (стаття 610
Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події
(частина 1 статті 530 Цивільного кодексу
України).

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (стаття 253
Цивільного кодексу України).

Зі змісту пункту 5.2 договору та
встановлених судом обставин справи
вбачається, що остаточний розрахунок
за виконані позивачем роботи на суму
153064,00 грн. відповідач мав здійснити у
строк до 15.10.2013 року.

Втім, наявні матеріали справи свідчать,
що відповідач частково розрахувався за
прийняті від позивача на підставі
договору роботи, сплативши лише
частину їх вартості - у сумі 30311,00 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач доказів погашення
заборгованості перед позивачем до суду
не надав.

Доказів здійснення оплати за спірною
господарською операцією відповідач
суду не надав. Окрім того, факт
часткової оплати робіт на суму - 30311,00
грн. та залишок заборгованості за
договором у розмірі 122753,00 грн. не
заперечується відповідачем.

Відповідно до частини 1 статті 612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що відповідач є таким, що
порушив строк оплати вартості
виконаних позивачем робіт, тобто
порушив грошове зобов'язання за
договором. Так, враховуючи несплату
відповідачем боргу, суд приходить до
висновку про те що, позовні вимоги про
стягнення суми основного боргу у
розмірі - 122753,00 грн. є обґрунтованими,
правомірними, доведеними матеріалами
справи, не спростованими відповідачем
та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту З частини 1 статті
611 Цивільного кодексу України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання
(частина 2 статті 549 Цивільного кодексу
України).

Пунктом 5.3. договору сторони погодили,
що у випадку порушення замовником
строків оплати виконаних РРТ замовник
сплачує виконавцю штраф в розмірі 50%
від суми боргу, а також суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь
строк прострочення.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок штрафу на предмет
відповідності умовам договору та
вимогам чинного законодавства, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги у
частині стягнення штрафу у розмірі -
61376,50 грн. також підлягають задоволенню.

Вирішуючи клопотання відповідача про
зменшення розміру штрафу на 30688,25 грн.,
суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 статті 83
Цивільного кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшенийза рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу
України передбачено, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: 1) ступінь виконання
зобов'язання боржником; 2) майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; 3) не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру штрафу, суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
врахувати інтереси сторін, які
заслуговують на увагу, причини
неналежного виконання або невиконання
обов'язку, вжиття відповідачем заходів
для усунення порушення та його
наслідків та інші обставини, які
заслуговують на увагу

Відповідно до пункту 3.17.4 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Обгрунтовуючи клопотання про
зменшення розміру штрафу відповідач
посилається на надмірно великий розмір
штрафних санкцій порівняно із
заборгованістю, виникненням
надзвичайної ситуації місцевого рівня,
яка склалася в результаті
довгострокових опадів в період
вересня-першої декади жовтня 2013 року,
незначними активами на балансі
підприємства, а також заборгованістю
по сплаті єдиного внеску.

Однак суд ........... оцінює вказані докази
з огляду на наступне.

Господарська діяльність визначається
як діяльність суб'єктів господарювання
у сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність. Господарська діяльність,
що здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва - підприємцями (ст. 3 ГК
України).

Відповідно до статті 42 Господарського
кодексу України підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Так, низькі економічні показники
господарської діяльності відповідача
є результатами його самостійної та
ініціативної господарської
діяльності, яка здійснювалась ним на
власний ризик, а від так негативні
наслідки такої діяльності виникли
внаслідок дій (бездійльності) самого
боржника.

Вид господарської діяльності також
обирався відповідачем самостійно, а
від так останній мав усвідомлювати
ризики відповідної діяльності, можливі
негативні наслідки несприятливих
кліматичних умов тощо.

Однією з підстав для зменшення розміру
штрафних санкцій є тяжкий фінансовий
стан боржника. Поняття "тяжкий
фінансовий стан" є оціночним і підлягає
доведенню в кожному окремому випадку
різними доказами. В той же час, боржник
не наводить доказів, які б свідчили, що
його фінансовий стан є саме тяжким,
таким що не дозволяє частково або в
повному обсязі виконати рішення суду,
наприклад, з урахуванням інших
видатків підприємства, які
законодавством України визначені як
першочергові. Наданий відповідачем
баланс про відповідні обставини не
свідчить.

Окрім того, відповідачем не надано, в
порушення статтей 4-3, 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказів, які б свідчили, що ним
було вжито всіх залежних від нього
заходів для належного виконання своїх
грошових зобов'язань за договором. Сума
виконаного грошового зобов'язання
значно менше від суми заборгованості,
яка становить предмет спору у даній
справі.

Не відповідають дійсності також
посилання боржника на надмірно великий
розмір штрафних санкцій.

Суд зауважує, що жоден з вище
перелічених документів не свідчить ані
про відсутність у відповідача на даний
час майна чи грошових коштів, за
рахунок яких можливо виконання
судового рішення, ані або про
обмеженість відповідача у такому майні
чи грошових коштах, ані про наявність
будь-яких інших обставин, за яких
негайне виконання рішення суду зможе
значним чином дестабілізувати
діяльність підприємства відповідача.

З огляду на наведене, а також
враховуючи економічні інтереси обох
сторін правовідносин, принцип
обов'язковості умов договору, суд не
вбачає підстав для задоволення
клопотання відповідача про зменшення
розміру штрафних санкцій.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується положеннями
статті 49 Господарського
процесуального кодексу україни. Так,
при задоволенні позовних вимог у
повному обсязі витрати по сплаті
судового збору покладаються на
відповідача у розмірі 3682,59 грн.

На підставі викладеного, відповідно до
статей 3, 42, 175, 233 Господарського кодексу
України, статей 6, 11, 253, 526, 530, 549, 551, 610-612,
626 Цивільного кодексу України та
керуючись стями 4-3, 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Сантал Агро Трейд»
(62203, Харківська область, Золочівський
район, смт. Золочів, вул. Піонерська,,
буд. 40, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Тек» (61183, м.
Харків, вул. Метробудівників, 20, кв. 108,
) заборгованість за
договором на авіаційно-біологічні
роботи № 20 від 03.07.2013 року у розмірі
122753,00 грн., штраф у розмірі - 61376,50 грн.,
судовий збір у розмірі 3682,59 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги. Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 10.11.2014 р.

Суддя О.О. Ємельянова