ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2014 р.
Справа № 914/3047/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого-судді
Кузя В.Л.

суддів
Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

Розглянувши апеляційну скаргу за вих.
№5586/11-8 від 01.10.14 Державної інспекції
сільського господарства в Львівській
області, м. Львів

на рішення Господарського суду
Львівської області від 09.09.14

у справі № 914/3047/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Квік-Сервіс Плюс", м.
Львів

до відповідача Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області, м. Львів

про стягнення 1 007 073 грн. 63 коп.

За участю представників сторін:

від позивача - Дудяк Р.А. - представник,
Карп’юк В.Г. - директор;

від відповідача - не з'явився;

Автоматизованою системою
документообігу суду справу № 914/3047/14
розподілено до розгляду судді -
доповідачу Кузю В.Л.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
10.10.14 у склад колегії для розгляду
справи №914/3047/14 Господарського суду
Львівської області введено суддів -
Галушко Н.А. та Орищин Г.В.

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду від 10.10.14 скаржнику
відновлено строк на подання
апеляційної скарги та відстрочено
сплату судового збору, апеляційну
скаргу у даній справі прийнято до
провадження, справу призначено до
розгляду на 05.11.14.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 09.09.14 у справі №
914/3047/14 (суддя Матвіїв Р.І.) позовні
вимоги задоволено повністю, стягнуто з
Державної інспекції сільського
господарства у Львівській області на
користь ТОВ "Квік-Сервіс Плюс" 356 342 грн.
86 коп. основного боргу, 45 590 грн. 50 коп.
інфляційних втрат, 18 174 грн. 91 коп. 3%
річних за договором на проведення
капітального ремонту приміщення №15/10,
498 949 грн. 64 коп. основного боргу, 63 835 грн.
62 коп. інфляційних втрат, 24 236 грн. 65 коп.
3% річних за договором на проведення
капітального ремонту приміщення №14/12
та 20 141 грн. 50 коп. в рахунок
відшкодування сплаченого судового
збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення
Господарського суду Львівської
області від 09.09.14 та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

При цьому, скаржник посилається на
відсутність вини відповідача у
простроченні виконання зобов'язань за
укладеними договорами будівельного
підряду, оскільки
Держсільгоспінспекція утримується за
рахунок державного бюджету, усі
грошові зобов'язання виконуються в
межах кошторисних призначень,
затверджених у встановленому порядку.

Як зазначає апелянт, він неодноразово
звертався до Держсільгоспінспекції
України з клопотанням про надання
коштів з метою погашення
заборгованості, що виникла за умовами
укладених договорів, що підтверджує
факт вжиття відповідачем заходів щодо
виділення коштів на погашення
заборгованості. Зважаючи на наведене
та відсутність вини, відповідач вказує
на безпідставність стягнення з нього 3%
річних та інфляційних втрат.

5 листопада 2014 року надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому позивач
просить залишити оскаржуване рішення
без змін з підстав його законності та
обґрунтованості.

Також, 04.11.14 від скаржника надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи, проте зміст поданого
клопотання зводиться до наведення
відповідачем доводів щодо
неможливості виконання ухвали
Львівського апеляційного
господарського суду від 10.10.14 та сплати
судового збору в повному розмірі, а
тому, розглянувши подане клопотання,
колегія суддів не знайшла підстав для
відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні представник
позивач навів свої доводи та
міркування з приводу поданої
апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК
України у судовому засіданні 05.11.14
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови Львівського
апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника та директора позивача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення Господарського суду
Львівської області від 09.09.14 у справі №
914/3047/14 - відсутні, з огляду на наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 15.10.12 між Державною інспекцією
сільського господарства в Львівській
області і ТОВ "Квік-Сервіс Плюс"
укладено договір на проведення
капітального ремонту приміщення №15/10
(а.с.17-20).

Відповідно до підпунктів 1.1 та 1.2 пункту
1 договору №15/10 генпідрядник
зобов'язується у відповідності до
проектно-кошторисної документації та
умов цього договору виконати своїми
силами та засобами комплекс робіт (в
подальшому "роботи") по капітальному
ремонту приміщення третього поверху
адміністративного будинку за адресою:
м. Львів, пр. Чорновола, 57, який
відповідно до технічного висновку
перебуває в аварійному стані. Замовник
зобов'язався прийняти та сплатити
генпідряднику за виконані роботи
визначену цим договором грошову суму в
порядку та строки, визначені цим
договором.

Загальна вартість договору становить
736 383 грн. 60 коп., у тому числі згідно з
кошторисними призначеннями на 2012 рік -
380 040 грн. Сума виконання робіт по
договору на 2012 рік може змінюватися
згідно з додатково виділеними коштами
(підпункті 2.2 пункту 2 договору №15/10).

Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3 договору
№15/10 повний платіж вартості робіт
здійснюється замовником з моменту
підписання Акту приймання-передачі ф.
КБ-2, КБ-3.

Роботи за договором №15/10 вважаються
виконаними генпідрядником у повному
обсязі з моменту підписання сторонами
Акту приймання-передавання виконаних в
повному обсязі робіт відповідно до
п.п.7.1 та 7.2 договору (підпункт 4.3 пункту 4
договору №15/10).

Здавання-прийняття від генпідрядника
замовникові результатів робіт
оформляється актами
приймання-передавання виконаних робіт
за відповідні місяці та акту
приймання-передавання виконаних у
повному обсязі робіт, який складається
на підставі щомісячних актів
приймання-передавання виконаних робіт.
Замовник не пізніше 7 (семи) банківських
днів з дати одержання акту
приймання-передавання, підписаного
генпідрядником, зобов'язаний направити
генпідряднику один примірник
підписаного замовником такого акту або
мотивовану відмову від його підписання
(пп. 7.1 договору № 15/10).

Як вбачається з матеріалів справи,
генпідрядником виконано взяті на себе
зобов'язання згідно з договором та
виконано роботи по капітальному
ремонту приміщень, дана обставина
підтверджується актом приймання
виконаних будівельних робіт № 23/10
(а.с.21-22) за жовтень 2012 року на суму 380 040
грн. та актом приймання виконаних
будівельних робіт № 2 (а.с.23-25) за
листопад 2012 року на суму 356 342 грн. 86 коп.,
які підписані замовником без
заперечень.

Натомість, як встановлено місцевим
господарським судом та не
заперечується сторонами у справі
замовником оплачено лише частину
виконаних робіт, у зв'язку з чим
неоплаченими залишилися роботи на суму
356 342 грн. 86 коп.

Також, 14.12.12 між тими ж сторонами
укладено договір на проведення
капітального ремонту приміщення №
14/12(а.с.26-29).

Відповідно до пп. 1.1 та 1.2 п. 1 даного
договору генпідрядник зобов'язався у
відповідності до проектно-кошторисної
документації та умов цього договору
виконати своїми силами та засобами
комплекс робіт (у подальшому "роботи")
по капітальному ремонту приміщення
п'ятого поверху адміністративного
будинку за адресою: м. Львів, пр.
Чорновола, 57, який перебуває в
аварійному стані відповідно до
технічного висновку.

Загальна вартість договору становить
628 368 грн. 82 коп., що визначено пп. 2.2 п. 2
договору № 14/12.

Як вбачається з умов укладеного
договору №14/12 виконання визначених
робіт, порядок приймання виконаних
робіт, порядок розрахунків цим
договором є аналогічними умовам
договору № 15/10.

На виконання умов договору № 14/12
генпідрядником виконано відповідні
роботи, що підтверджується підписаним
сторонами 27.12.12 актом приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2012 року на суму 628 368 грн. 82 коп. (а.с.31-44).

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з неякісним виконанням
зобов'язань ТОВ "Квік-Сервіс Плюс"
загальну суму договору № 14/12 від 14.12.12
зменшено на 129 419 грн. 18 коп. Дана
обставина підтверджується листом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 31.01.14 №
37-33-15/1320 (а.с.72-73) та не заперечується
сторонами у справі.

Зважаючи на наведене та відсутність
часткової оплати, заборгованість
відповідача по договору № 14/12
становить 498 949 грн. 64 коп.

Матеріалами справи підтверджується, що
генпідрядник звертався до замовниками
з претензіями вих. № 1 від 30.01.13 і № 22/02
від 15.02.13 (а.с.78-79) щодо сплати боргу. В
матеріалах справи не міститься доказів
реагування відповідача на зазначені
претензії та надання відповіді на них.

Також в матеріалах справи містяться
підписані сторонами акти звіряння
розрахунків станом на 01.08.13 та на 27.11.13,
згідно з якими заборгованість
замовника перед генпідрядником по двох
укладених договорах становить 855 292
грн. 50 коп. (а.с.76-77).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 875 Цивільного
кодексу України за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема, житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних із
місцезнаходженням об'єкта.

Згідно з ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як встановлено місцевим господарським
судом, ТОВ «Квік - Сервіс Плюс»
належним чином виконало свої
зобов'язання за договорами на
проведення капітального ремонту
приміщення №15/0 та №14/12, що
підтверджується документами
наведеними вище, а саме: актом
приймання виконаних робіт №23/10 від
23.10.12 форми №КБ-2в, актом №2 приймання
виконаних робіт форми №КБ-2в, довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт форми №КБ-3 за грудень 2012 року,
актом приймання виконаних робіт за
грудень 2012 року форми №КБ-2в, які
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені
печатками сторін.

Відповідно до актів звіряння
розрахунків заборгованість
відповідача перед позивачем станом на
листопад 2013 року становила 855 292,50 грн. В
матеріалах справи відсутні докази
виконання умов договору позивачем у
повному обсязі та оплатою вказаної
суми. Відповідач у поданій апеляційній
скарзі не наводить жодних доводів щодо
неправомірності стягнення даної суми
основного боргу.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком місцевого господарського
суду щодо задоволення позову в цій
частині.

Разом з цим , судова колегія зазначає,
що крім суми основного боргу, судом
першої інстанції стягнуто інфляційні
втрати та 3 % річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст..625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання і
на вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Апеляційним господарським судом
перевірено правильність проведеної
місцевим господарським судом
перевірки розрахунку позивачем
інфляційних втрат і 3 % річних у
відповідності до вимог законодавства,
та встановлено, що стягненню підлягає 45
590 грн. 50 коп. інфляційних втрат за
договором № 15/10 та 63 835 грн. 62 коп.
інфляційних втрат за договором № 14/12, а
також 18 174 грн. 91 коп. 3 % річних за
договором № 15/10 та 24 180 грн. 10 коп. 3 %
річних за договором № 12/14.

Посилання скаржника в апеляційній
скарзі на відсутність його вини у
простроченні виконання обов'язків за
укладеним договором оцінюються
апеляційним судом критично, оскільки
згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями, а статтями 525, 526 ЦК
України і статтею 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Частина друга ст. 617 ЦК України та
частина друга ст. 218 ГК України
передбачають, що відсутність у
боржника необхідних коштів, а також
порушення зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Окрім того, ст. 1 ЦК України визначено,
що однією із ознак майнових відносин є
юридична рівність їх учасників, у тому
числі й органів державної влади.

Отже, наведені відповідачем обставини
не можуть бути підставою для
звільнення Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області від оплати робіт, виконаних за
укладеними договорами.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
15.05.12 у справі № 11/446 та в рішенні
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18.10.05. Крім того,
варто зазначити, що будь-яке
зобов'язання, яке зводиться до сплати
грошей, є грошовим зобов'язанням
незалежно від правових підстав його
виникнення і в разі його порушення
підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК
України.

За змістом цієї норми закону
нарахування інфляційних втрат на суму
боргу та трьох процентів річних
входять до складу грошового
зобов'язання і є особливою мірою
відповідальності боржника за
прострочення грошового зобов'язання,
оскільки виступають способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів унаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові
(постанова ВСУ від 01.10.14 у справі № 6-113
цс 14)

Також колегія суддів апеляційної
інстанції в порядку частини другої
ст..101 ГПК України на зважаючи на
відсутність апеляційної скарги
позивача щодо відмови у стягнення
судових витрат на послуги адвоката
погоджується з висновком місцевого
господарського суду щодо відмови у
частині стягнення з відповідача
судових витрат на послуги адвоката.

Оскільки, як зазначено місцевим
господарським судом відповідно до п. 6.3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

Позивачем долучено до матеріалів
справи договір про надання правової
допомоги та ордер про надання
адвокатом правової допомоги, однак, не
подано платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, що не дає підстав
покласти на відповідача відшкодування
витрат на послуги адвоката.

Враховуючи вищенаведене, судова
колегія Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
щодо необґрунтованості доводів
апеляційної скарги та залишення
оскаржуваного рішення без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної
скарги покласти на скаржника в порядку
ст.49, 105 ГПК України.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що
скаржнику відстрочена сплату судового
збору в розмірі 10 070,75 грн. до 05.11.14.
Проте, на момент судового засідання
відповідачем не виконано вимог ухвали
суду та не подано доказів сплати
судового збору.

Відповідно до п.3.3 постанови пленуму
ВГСУ України №7 від 21.02.13 3 якщо строк
(строки), на який (які) судом було
відстрочено або розстрочено сплату
судового збору, закінчився, а таку
сплату не здійснено, господарський суд
з урахуванням конкретних обставин
справи може стягнути несплачену суму
судового збору у прийнятті судового
рішення. А відтак, несплачена
скаржником сума судового збору в
розмірі 10 070,75 грн. підлягає стягненню з
апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

Львівський апеляційний господарський
суд ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду
Львівської області від 09.09.14 у справі №
914/3047/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу Державної інспекції сільського
господарства в Львівській області
залишити без задоволення.

2. Стягнути з Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області (79020, м. Львів, просп. Чорновола,
57, ) в доход Спеціального
фонду Державного бюджету України
України (МФО банку 825014, Банк ГУДКСУ у
Львівській області ,УДКСУ у
Личаківському районі м. Львова, , рахунок 2006) 10 070,75 грн.
судового збору за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

3. Місцевому господарському суду
видати відповідний наказ.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 07.11.14

Головуючий суддя
Кузь В.Л.

Суддя
Галушко Н.А.

Суддя
Орищин Г.В.