ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Справа № 910/7854/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка
М.І.,суддів:Стратієнко Л.В., Кондратової
І.Д.розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"УКТРАНСГАЗ" в особі філії " Управління
магістральних газопроводів
"КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2014 року у
справі за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Нафтогазавтоматіка" доПублічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
простягнення коштів В С Т А Н О В И В:

у квітні 2014 року, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Нафтогазавтоматіка" звернулось до
господарського суду з позовом про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "УКРТРАНСГАЗ" 632 334,36 грн.
заборгованості, 18 970,03 грн. на
відшкодування втрат внаслідок
інфляції та 5 924,89 грн. 3 % річних.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 23.06.2014 року позов задоволено в
повному обсязі та постановлено про
стягнення з відповідача 632 334,36
грн. боргу, 18 970,03 грн. інфляційних втрат
та 5 924,89 грн. річних.

За наслідками перегляду справи в
апеляційному порядку, постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2014 року
рішення місцевого господарського суду
залишено без змін.

Постановлені у справі судові рішення
оскаржено в касаційному порядку й
ухвалою Вищого господарського суду
України від 13.10.2014 року порушено
касаційне провадження у справі за
касаційною скаргою відповідача, у якій
він посилається на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, і просить судові рішення
скасувати, постановивши нове рішення,
про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши
наведені у касаційній скарзі доводи,
судова колегія вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, взаємовідносини сторін
врегульовано договором № від
04.07.2012 року, за умовами якого ТОВ
"Нафтогазавтоматіка" (виконавець)
зобов'язалось власними та залученими
силами і засобами надати послуги з
монтажу, технічного обслуговування і
ремонту контрольно-вимірювальної
апаратури (технічне обслуговування
системи передачі даних Теранет
Красилівського ЛВУМГ), а ПАТ
"УКРТРАНСГАЗ" (замовник) прийняти
виконані роботи та оплатити їх
вартість у сумі 632 334,36 грн. (п.п. 1.1, 4.1
договору).

Пунктами 5.1, 5.3 цього договору
передбачено, що оплата за надані
послуги здійснюється проміжними
платежами на підставі актів
здачі-приймання наданих послуг в строк
не пізніше 90 календарних днів з дати їх
підписання уповноваженими
представниками сторін. Остаточний
розрахунок за договором замовник
здійснює протягом 90 календарних днів з
дня підписання уповноваженими
представниками сторін кінцевого акту
здачі-приймання наданих послуг.

На виконання умов зазначеного
договору, позивач виконав, а відповідач
прийняв без будь-яких зауважень
обумовленні роботи на загальну суму 632
334,36 грн., що підтверджується довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт та витрат (форми КБ-3), актом №
-1 приймання виконаних
будівельних робіт за серпень 2012 року
(форми КБ-2в), які посвідчені печатками
та підписами сторін, без будь-яких
зауважень. В подальшому сторони уклали
договір про реструктуризацію цієї
заборгованості № від 14.06.2013 року,
за яким відповідач взяв на себе
обов'язок погасити цей борг у сумі 632
334,36 грн. до 31.12.2013 року. Проте взяті на
себе зобов`язання договору відповідач
не виконав, що ним і не оспорюється,
зокрема і у касаційній скарзі.

За таких обставин, коли відповідач
належним чином не виконав взяті на себе
зобов'язання перед позивачем щодо
погашення боргу, останній вправі
вимагати сплати заборгованості
відповідачем, з урахуванням його
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань передбачених ч. 2
ст. 625 ЦК України, а тому за таких
обставин суд першої інстанції та
апеляційний господарський суд дійшли
правильного висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача на
користь позивача спірної суми
заборгованості, 18 970,03 грн.
інфляційних втрат та 5 924,89 грн. 3% річних,
обґрунтовано задовольнили позов, і
підстав для зміни чи скасування
судових рішень, за наведених у
касаційній скарзі мотивів, судова
колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 85, 1119-11111,
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного господарського суду від
11.09.2014 року - без змін.

Головуючий
М.І. Остапенко

Судді
Л.В. Стратієнко

І.Д. Кондратова