ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05 листопада 2014 р. Справа №
903/978/14 Господарський суд Волинської
області у складі:

головуючого судді - Гарбара Ігоря
Олексійовича

секретар судового засідання - Шевчук
Світлана Анатоліївна

За участю представників сторін:

від позивача: Пащук В.І. (представник за
дов. №16 выд 26.09.2014 р.)

від відповідача: н/з

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку у приміщенні
господарського суду Волинської
області справу за позовом фермерського
господарства "Красноволя" до
публічного акціонерного товариства
"Ковельмолоко" про стягнення 3 871,70 грн.

В судовому засіданні 05.11.2014 р. у
відповідності до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Красноволя"
звернулося в суд з позовом до
публічного акціонерного товариства
"Ковельмолоко" про стягнення 76 238,76 грн.

Позов мотивувало тим, що між
фермерським господарством "Красноволя"
01.01.2014 р. та публічним
акціонерним товариством "Ковельмолоко"
укладено договір №4 купівлі-продажу та
додаток до даного договору.

На виконання умов договору позивач
передав у власність відповідача молоко
коров'яче на загальну суму 115 001,70 грн., а
відповідач перерахував на рахунок
позивача кошти в сумі 44 727,29 грн.

Станом на 01.10.2014 р. у відповідача
існувала заборгованість в сумі 70 274,41
грн. грн.

Беручи до уваги викладене, фермерське
господарство "Красноволя" просило суд
стягнути з публічного акціонерного
товариства "Ковельмолоко" 70 274,41 грн.
боргу, 3 641,92 грн. пені, 2085,62 грн.
інфляційних, 236,81 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду від 07.10.2014
р. за вказаним позовом було порушено
провадження у справі та призначено
розгляд останньої в судовому
засіданні.

22.10.2014 р. представник позивача в
судовому засіданні зазначив, що
відповідач частково проплатив
заборгованість на загальну суму 53 005,73
грн., однак сума основного боргу в
розмірі 17 241,68 грн. залишилась не
оплаченою. Від позивача на адресу суду
надійшли письмові пояснення, в яких
позивач просить суд зменшити розмір
позовних вимог та стягнути з
відповідача 17 241,68 грн. - основного
боргу, 3 641,92 грн. - пені, 2 085,62 грн. -
інфляційних, 236,81 грн. - 3% річних.

Суд прийняв подане клопотання, а тому
мала місце нова ціна позову, а саме
23 206,03 грн. з яких: з відповідача 17
241,68 грн. - основного боргу, 3 641,92 грн. -
пені, 2 085,62 грн. - інфляційних,
236,81 грн. - 3% річних.

22.10.2014 р. ухвалою суду було відкладено
розгляд справи у зв'язку із частковим
невиконанням вимог ухвали суду
позивачем.

Представник позивача в судовому
засіданні подав клопотання про
зменшення розміру позовних вимог на
суму основного боргу 53 005,73 грн.,
оскільки відповідачем було сплачено
всю основного боргу та просить суд
стягнути з відповідача штрафні санкції
та судові витрати.

Суд прийняв подане клопотання, а тому
має місце нова ціна позову, а саме
3 871,70 грн. з яких: 1 706,34 грн. - пені, 1
961,20 грн. - інфляційних, 204,76 грн. - 3%
річних.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. 05.11.2014 р. на
адресу суду надійшли додаткові
пояснення та податкові накладні.

Явка сторін обов'язковою не
визнавалась. Суд прийшов до висновку
про можливість розгляду справи по суті
в судовому засіданні за відсутністю
представника відповідача, за наявними
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору та з огляду на встановлений
статтею 69 ГПК України строк вирішення
спору.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази в
справі, суд приходить до наступного
висновку.

Судом встановлено, що 01.01.2014 р. між
фермерським господарством "Красноволя"
та публічним акціонерним товариством
"Ковельмолоко" укладено договір №4
купівлі-продажу (а.с.10) та додаток до
договору купівлі-продажу (а.с.11).

Відповідно до п. 1.1., 4.1.3. товар
передається за договірними цінами
договору товаровиробник
зобов'язується передати у власність
покупця молоко коров'яче, в подальшому
іменоване товар, а покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
його вартість на умовах даного
договору. Товар передається за
договірними цінами.

Позивач поставив відповідачу товар, що
підтверджується приймальними
квитанціями на закупівлю молочної
сировини, які наявні в матеріалах
справи (оригінали яких оглянуто в
судовому засіданні. (а.с.12-19).

Відповідно до п.5.1.1 договору покупець
проводить розрахунки з
товаровиробником, шляхом
перерахування фінансових коштів на
розрахунковий рахунок товаровиробника
або видача готівки з каси покупця
протягом 15 банківських днів з моменту
отримання товару.

В додатку до договору визначено розмір
вартості за 1 кг. молока по базовому
вмісту жиру 3,4 % та білка - 3,0%
(співвідношення вартості жиру та білка
встановлені на рівні 40:60 відсотків), яка
складається із ціни молока ПДВ і
дотації 3,30 грн.

Проте відповідач оплачував молочну
продукцію по меншій ціні ніж зазначена
в додатку до договору, дана ціна
визнавалась позивачем (фермерським
господарством «Красноволя»), про що
свідчать приймальні квитанцій на
закупівлю молочної сировини та
виписані позивачем податкові накладні
за квітень- серпень 2014 р., даний факт
спростовує твердження позивача про
наявність суми основного боргу в
розмірі 70 274,41 грн. А сума основного
боргу складала 53 005,73 грн. (відповідно до
приймальних квитанцій наявних в
матеріалах справи).

Як вбачається із матеріалів справи
відповідачем (публічним акціонерним
товариством "Ковельмолоко") на рахунок
позивача (фермерським господарством
"Красноволя") були перераховані грошові
кошти 13.10.2014 р., що підтверджується
платіжним дорученням № 83 (а.с.41) в сумі 53
005,73 грн. (після порушення провадження
по справі), що в свою чергу свідчить про
відсутність основного боргу у
відповідача, даний факт
підтверджується поясненнями наданими
представником позивача в судовому
засіданні.

Відповідно до п.6.2. у випадку порушення
строків оплати товару покупець
сплачує пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
неоплаченого товару, за кожний день
прострочки платежу.

У зв'язку із неналежним виконанням умов
укладеного між сторонами (п.6.2.) позивач
нарахував відповідачу пеню в розмірі 1
706,34 грн., дана сума підставна та
підлягає до стягнення.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. (ст. 625 ЦК
України).

За неналежне виконання грошових
зобов'язань позивач нарахував
відповідачу 3 % річних в сумі 204,76 грн. та
1 961,20 грн. інфляційних витрат. Варто
зазначити, що вони судом перевірені,
підставні та підлягають до стягнення з
відповідача.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України). За
своєю правовою природою договір є
правочином. Водночас, договір є й
основною підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків (ст. 11 ЦК
України). Правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво - чи
багатосторонніми (договори) (ст. 202 ЦК
України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК
України вбачається, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України та ст.ст. 525, 526 ЦК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань або
їх зміна не допускається.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Відповідно до ст. 34
ГПК України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, враховуючи
виконання позивачем своїх зобов'язань
та не проведення при цьому належних
розрахунків відповідачем, позовні
вимоги підлягають до задоволення
повністю.

Оскільки, спір до суду доведений з вини
відповідача, то витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 827, 00 грн. згідно
ст. 49 ГПК України слід покласти на
нього.

Керуючись ст. ст. 22, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України та на підставі ст.ст. 173,174,
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 202, 509, 525, 526, 626, 627, 629,Цивільного
кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Ковельмолоко" (м. Ковель,
вул. Ватутіна, 114, код ЄДРОПУ
00444636) на користь фермерського
господарства "Красноволя" (вул.
Брестська, 137, м. Ковель, )
3 872,30 грн. (три тисячі
вісімсот сімдесят дві гривні тридцять
копійок) (з яких: 1 706,34 грн. - пені, 1 961,20
грн. - інфляційних, 204,76 грн. - 3% річних), а
також 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот
двадцять сім гривень) витрат пов'язаних
зі сплатою судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається через
господарський суд Волинської області
до Рівненського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів з
моменту підписання повного тексту
рішення.

Повне рішення складено

та підписано 07.11.14 р.

Суддя
І. О. Гарбар