м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Новогуйвинського
ремонтно-експлуатаційного
комунального підприємства
До Публічного
акціонерного товариства «Європейський
Про стягнення 235 422,09
Суддя Мельник В.І.
від позивача Дворська Л.І.,
довіреність № 709 від 30.10.2014р.
від відповідача не з"явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Новогуйвинське виробничо-житлове
ремонтно-експлуатаційне комунальне
підприємство (далі - позивач) подало на
розгляд господарського суду міста
Києва позов до Публічного акціонерного
товариства «Європейський газовий
банк» (далі - відповідач) про стягнення
Позовні вимоги позивача мотивовані
тим, що відповідачем не виконуються
Ухвалою суду від 29.08.2014р. порушено
призначено розгляд на 13.10.2014 р.
24.09.2014р. відповідач подав через
канцелярію суду відзив на позов.
13.10.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі, надав
пояснення по справі та документи.
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, про причини
своєї відсутності суд не повідомив.
Суд відклав розгляд справи на 31.10.2014р., у
зв`язку з відсутністю представника
31.10.2014р. представник позивача у
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги у повному обсязі
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, про причини
своєї відсутності суд не повідомив.
Суд вирішив задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі.
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем 15
листопада 2013 року було укладено
договір банківського рахунку №
525, згідно якого відповідач
зобов`язався приймати від позивача
грошові кошти і зараховувати їх на
рахунок позивача, виконувати
розпорядження позивача про
перерахунок і видавання відповідних
сум з рахунка та проведення інших
операцій за рахунком (далі -Договір).

Крім того, між сторонами було укладено
договір про розрахунково-касове
обслуговування з використанням
платіжних карток № ЗП-25525 від 28.11.2013р.
(далі - договір-1), згідно якого позивач
зобов`язався здійснювати
розрахунково-касове обслуговування
позивача з виплати заробітної плати
особам, що перебувають у трудових
відносинах з позивачем, з
використанням пластикових карток.

Позивач на виконання умов договору,
виставив банку для виконання наступні
платіжні доручення:

-платіжне доручення № 410 від 03.06.2014р. на
суму 25 000,00 грн.;

-платіжне доручення № 421 від 05.06.2014р. на
суму 100 000,00 грн.;

-платіжне доручення № 424 від 06.06.2014р. на
суму 81 581,01 грн.;

-платіжне доручення № 432 від 25.06.2014р. на
суму 2051,00 грн.;

- платіжне доручення № 433 від 04.07.2014р. на
суму 808,64 грн.;

Вказані платіжні доручення були
передані до банку для виконання, з
метою погашення заборгованості
позивача перед НАК «Нафтогаз України».

- платіжне доручення № №431 від 18.06.2014р.
на суму 25 967,02 грн. (для перерахування на
рахунок Житомирської об`єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Житомирській області.

Всього позивачем передано відповідачу
платіжних документів для їх виконання
на загальну суму 235 407,66 грн.. проте
відповідач в порушення умов договору
вказані кошти не перерахував за їх
призначенням, чим спричинив позивачу
збитків у вигляді нарахованих штрафних
санкцій за невиконання умов договорів
укладених з третіми особами та
невиконання податкових зобов`язань.

Згідно умов договору передбачено, що
позивач має право:

- самостійно розпоряджатися
коштами на рахунку за умови дотримання
вимог чинного законодавства України, а
операції за рахунком можуть бути
обмежені лише у випадках передбачених
чинним законодавством України (п.2.2.1);

- одержувати готівку в межах
заявки на отримання готівкових коштів
в касі банку і за умови наявності
коштів на рахунку (п.2.2.2).

Пунктом 2.3.1 договору визначено, що банк
зобов`язаний здійснювати за дорученням
позивача операції, які передбачені
законодавством для рахунків такого
виду та загальними правилами
документування управлінської
діяльності, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно п.2.3.3 договору визначено, що банк
зобов`язаний за дорученням позивача
перераховувати з його рахунка грошові
кошти в день надходження до банку
розрахункового документа, відповідно
до операційного часу банку, якщо інший
строк не передбачений договором або
законом.

Відповідно до п.2.3.4 договору, банк
зобов`язаний своєчасно здійснювати
розрахункові операції відповідно до
чинного законодавства України та
нормативно-правових актів НБУ, що
регламентують порядок здійснення
безготівкових розрахунків в
національній та іноземній валюті.

Крім того умовами договору визначено,
що обмеження прав клієнта щодо
розпорядження грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку не
допускається, крім випадків обмеження
права розпорядження рахунком за
рішенням суду у випадках, встановленим
чинним законодавством України (п.2.2.3
договору).

Пунктом 4.1.1 договору 1 також
передбачено, що банк несе
відповідальність за збитки, завдані
організації невиконанням зобов`язань
за договором згідно з законодавством
України.

Між тим, позивач вважає, що зазначені
дії відповідача є неправомірними, а
відповідачем порушено встановлений
договором строк виконання зобов'язання
щодо здійснення розрахунково-касового
обслуговування позивача, а саме
виконання вказаних платіжних доручень
на суму 235 407,66грн., внаслідок чого
позивач подав на розгляд суду позову, в
якому просив суд зобов`язати
відповідача перерахувати вказані
грошові кошти.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази наявні в
матеріалах справи, дійшов висновку про
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК
України, договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 1068 ЦК України,
клієнт зобов'язаний сплатити плату за
виконання банком операцій за рахунком
клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 1074 ЦК України
встановлено, що обмеження прав клієнта
щодо розпоряджання грошовими коштами,
що знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом.^

Відповідно до ст. 1089 ЦК України, за
платіжним дорученням банк
зобов'язується за дорученням платника
за рахунок грошових коштів, що
розміщені на його рахунку у цьому
банку, переказати певну грошову суму на
рахунок визначеної платником особи
(одержувача) у цьому чи в іншому банку у
строк, встановлений законом або
банківськими правилами, якщо інший
строк не передбачений договором або
звичаями ділового обороту.

Відповідно до ч. 1ст. 1091 Цивільного
кодексу України, банк, що прийняв
платіжне доручення платника, повинен
перерахувати відповідну грошову суму
банкові одержувача для її зарахування
на рахунок особи, визначеної у
платіжному дорученні.

Згідно з п. 1.15 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою НБУ від 21.01.2004 №22, доручення
платників про списання коштів зі своїх
рахунків і зарахування коштів на
рахунки отримувачів банки здійснюють у
термін, установлений законодавством
України. За несвоєчасне
списання/зарахування коштів з/на
рахунків/и клієнтів банки несуть
відповідальність згідно із
законодавством України та укладеними
договорами.

Відповідно до п. 8.2. ст. 8 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, яке
міститься в документі на переказ
готівки, протягом операційного часу в
день надходження цього документа до
банку. Відповідно до п. 8.4. ст. 8 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні»,
міжбанківський переказ виконується в
строк до трьох операційних днів.

Згідно з ч. 3 статті 51 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»,
безготівкові розрахунки проводяться
на підставі розрахункових документів
на паперових носіях чи в електронному
вигляді.

Частинами 1 і 2 статті 55 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
визначено, що відносини банку з
клієнтом регулюються законодавством
України, нормативно-правовими актами
Національного банку України та угодами
(договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язань, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один
суб'єкт господарського зобов'язання
повинен вчинити певну дію на користь
іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Представник відповідача проти позову
заперечував згідно поданого відзиву,
посилаючись на те, що відповідач не
провів перерахування коштів по
вказаному платіжному дорученню,
оскільки у було введено тимчасову
адміністрацію, внаслідок чого було
введено обмеження на надання послуг по
договору банківського рахунку.

Проте, вказані заперечення
представника відповідача не
відповідають дійсності, як встановлено
судом позивачем передано для
перерахування в ПАТ «Європейський
газовий банк» платіжні доручення № 410
від 03.06.2014р., № 421 від 05.06.2014р., № 424 від
06.06.2014р., № 432 від 25.06.2014р., № 433 від
04.07.2014р., №431 від 18.06.2014р. на
перерахування суми 235 422,09 грн. , а
тимчасову адміністрацію введено лише
16.07.2014р., згідно рішення № 57 від 16.07.2014р.
Виконавчої дирекції фонду
гарантування вкладів фізичних осіб,
копія якого наявна в матеріалах справи,
інших доказів в підтвердження того, що
тимчасову адміністрацію було введено
раніше, відповідач суду не надав.

За таких обставин порушене право
позивача підлягає відновленню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми,
які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи, при
задоволенні позову покладаються на
відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст.
22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Європейський газовий
банк» (04073 м. Київ, проспект Московський
16, ) на користь
Новогуйвинського виробничого
житлового ремонтно-експлуатаційного
комунального підприємства (12441
Житомирський район, смт.
Новогуйвинське, вул. 9 П`ятирічки буд. 15,
) 235 422 (двісті тридцять
п`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн.
02 коп. - коштів, 4708 (чотири тисячі сімсот
вісім) грн. 44 коп. - судового збору.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

(Повний текст рішення складено 03.11.2014р. )

Суддя
В.І.Мельник