КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2014 р. Справа№ 910/10731/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Рябухи В.І.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Царук І. О.

За участю представників:

від позивача: не з'явились

від відповідача: Нанкіна М. Б. -
представник за довіреністю № 94 від
17.09.2014

Зоболєва Є. О. -
представник за довіреністю № 88 від
05.09.2014

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча»

на рішення Господарського
суду міста Києва від 28.07.2014

у справі № 910/10731/14 (суддя
Мудрий С. М.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча»

до Державної
адміністрації залізничного транспорту
України Укрзалізниця

про стягнення 6 361,31
грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з
відповідача вартості нестачі вантажу в
сумі 6 361,31 грн., що перевозився за
накладною № 181607.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 у справі № 910/10731/14 в
позові відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на тому, що
вантажовідправник здійснив
навантаження у непридатний для
перевезення даного вантажу вагон, що
відповідно до п.12 § 3 статті 23 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення, яка підлягає застосуванню
до спірних правовідносин, звільняє
перевізника від відповідальності за
втрату такого вантажу.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Публічне акціонерне товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
Київський апеляційний господарський
суд скасувати рішення Господарського
суду міста Києва та прийняти нове
рішення, яким відмовити позивачеві у
задоволенні позовних вимог повністю.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що спірне рішення є
необгрнутованими та таким, що підлягає
скасуванню, з огляду на такі обставини:

- виходячи з приписів чинного
законодавства, стороною за договором
перевезення (перевізником) є саме
відповідач по справі, який зобов'язався
здійснити перевезення, а в разі
часткової втрати вантажу (що, власне, й
відбулося) - відшкодувати збитки
позивачеві;

- параграфи 3, 4 ст. 23 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення містять вичерпний перелік
умов, за яких залізниця звільняється
від відповідальності за втрату
вантажу, і вказані норми є нормами
прямої дії, проте правова поведінка
сторін по справі складом диспозиції
зазначених правових норм не
охоплюється, оскільки жодна з
зазначених умов не надає перевізнику
права експлуатувати несправний
рухомий склад, а чинне законодавство,
зокрема Правила технічної
експлуатації залізниць України,
затверджені наказом Міністерства
транспорту України № 411 від 20.12.1996,
забороняють випускати в експлуатацію
та допускати до руху в поїздах рухомий
склад, що має несправності, а також
ставити в поїзди вантажні вагони, стан
яких не забезпечує збереження
вантажів, що перевозяться.

Ухвалою від 24.09.2014 колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду в складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Баранець О. М., Чорна Л. В. відновлено
строк подання апеляційної скарги,
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» прийнято до
розгляду та порушене апеляційне
провадження.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 06.10.2014,
враховуючи перебування судді Чорної Л.
В. у відпустці, вирішено здійснити
розгляд справи № 910/10731/14 у складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Баранець О. М., Сітайло Л. Г.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 27.10.2014,
враховуючи перебування судді Баранця
О. М. у відпустці, вирішено здійснити
розгляд справи № 910/10731/14 у складі:
головуючий суддя - Калатай Н.Ф., судді
Рябуха В. І., Сітайло Л. Г.

Позивач представників в жодне судове
засідання представників не направив,
про причини неявки представників не
повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх
учасників про час і місце судового
розгляду апеляційної скарги, а також
те, що явка представників сторін в
судове засідання не визнана
обов'язковою, колегія суддів дійшла
висновку про розгляд апеляційної
скарги у відсутність представників
позивача в за наявними матеріалами
апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представники
відповідача проти задоволення
апеляційної скарги заперечили, просили
залишити її без задоволення, а
оспорюване рішення суду першої
інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної
скарги, матеріали справи, заслухавши
пояснення представників відповідача, з
урахуванням правил ст. ст. 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з якими апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі,
колегія суддів встановила наступне.

13.05.2013 року за основною накладною № 181607
(досилкова накладна №43834050) у вагоні №
52747276 (а.с. 32-35) зі станції Разрез З-Сиб.
залізниці був відправлений вантаж -
вугілля бітумінозне (вугілля кам'яне
марки сс)

Відправником вантажу є ВАТ «Угольная
компанія «Кузбасразрезуголь»,
одержувачем - позивач.

Вага вантажу, згідно з вказаними
залізничними накладними, становить 69600
кг.

Під час слідування вагону № 52747276, на
станції Куп'янськ - сортувальна
Південної залізниці, на підставі акту
загальної форми № 1-190 від 22.05.2013, було
здійснено комісійне перевантаження
вагону на вагах залізниці, яким
встановлено, що маса нетто вантажу
становить 63 900 кг, що менше маси,
зазначеної в залізничній накладній, на
5 700 кг. Зазначені обставини зафіксовані
в комерційному акті № 389143/276 від 22.05.2013
(а.с. 36-37).

В розділі 22 акту зафіксовано, що
навантажування у вагоні нижче за
рівень бортів на 50 - 100 мм, не рівняне,
поверхня вантажу не маркована, над 6, 7
люками є напівконусоподібне
заглиблення розміром 2 600х1 950х750 мм на
глибину вагону, течії вантажу немає,
вагон прибув у технічному відношенні
несправний, прогин 7 люку справа між
арміровкою та люком, зазор щілин до 50
мм, решта люків щільно зачинені

З наявної в матеріалах справи належним
чином засвідченої копії Акту про
технічний стан вагону (контейнера) № 19
від 22.05.2013 (а.с. 49) слідує, що причиною
виникнення несправності спірного
вагону є прогин 7 люка праворуч між
арміровкою і люком, зазор до 50 мм,
несправність старого походження,
втрата вантажу можлива,
вантажовідправник виниклу
несправність бачити міг.

Претензія позивача № 09//4124 від 14.11.2013
(а.с. 12) відповідачем відхилена (лист №
ЦМ-ЦРЖМ-27/13 від 14.05.2014 (а.с. 59) з
посиланням на п. 3 § 4 ст. 9, та п. 12 § 3 ст. 23
Угоди про міжнародне залізничне
вантажне сполучення, а саме на те, що
втрата спірного вантажу сталась з вини
вантажовідправника, а саме через те, що
останній не підготував вагон для
перевезення даного вантажу (вантаж
включає мілку фракцію), тобто не усунув
зазори, які виникли внаслідок
нещільного прилягання кришок люків до
поперечних балок, тобто вини залізниці
у спірній нестачі вантажу немає.

З огляду на вказані обставини, позивач
і звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції відмовив
позивачеві у задоволенні позовних
вимог, з чим колегія суддів
погоджується з огляду на такі
обставини.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу
(ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з ч. 1 § 1 ст. 7 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення (далі УМВС), положення якої
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, договір перевезення
оформлюється накладною єдиного зразка.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Статтею 924 ЦК України визначено, що:

- перевізник відповідає за збереження
вантажу, багажу, пошти з моменту
прийняття їх до перевезення та до
видачі одержувачеві, якщо не доведе, що
втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало (ч.
1);

- перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
його вини (ч. 2).

Відповідно до п.1 § 6 статті 23 УМВС
внесені відправником у накладну
відомості про масу вантажу і кількості
вантажних місць тільки тоді можуть
служити доказом проти залізниці, якщо
перевірка маси вантажу була проведена
залізницею, відомості про масу вантажу
внесені в накладну в графу «Маса (в кг)
визначена залізницею» і засвідчені нею
в графі «Штемпель станції зважування,
підпис».

Частиною 3 п. 3 § 4 статті 9 УМВС,
передбачено, що внутрішніми правилами,
діючими на залізниці відправлення,
визначається, ким повинна проводитися
погрузка - залізницею або відправником.
Якщо навантаження повинне проводитися
відправником, то він зобов'язаний
встановити придатність вагона для
перевезення даного вантажу.

Згідно з ч. 5 п. 3 § 4 статті 9 УМВС, якщо
навантаження вантажу здійснюється
відправником, то він несе
відповідальність за всі наслідки
незадовільного вантаження.

Зі змісту накладної № АС 181607 слідує, що
спірне вугілля завантажувалось
засобами вантажовідправника, а отже,
маса вантажу визначена відправником
без участі залізниці. Вказаний факт
сторонами не заперечується.

Відповідно до п. 12 § 3 статті 23 УМВС факт
навантаження вантажу у вагон
відправником встановлюється на
підставі запису, зробленого ним у
накладній в графі «Завантажено»
відповідно до § 4 статті 9; якщо в цій
графі відсутні відомості про те, ким
завантажено вантаж, вважається, що
навантаження проводилася
відправником.

Зі змісту Комерційного акту № 389143/276
від 22.05.2013 та Акту про технічний стан
вагону (контейнера) № 19 від 22.05.2013
слідує, що вагон № 52747276 був технічно
несправним (прогин 7 люка праворуч між
арміровкою і люком, зазор до 50 мм), і
вказана несправність є несправністю
старого походження та що
вантажовідправник виниклу
несправність бачити міг.

Слід врахувати і те, що зі змісту
Комерційного акту № 389143/276 від 22.05.2013
слідує, що решта люків, окрім сьомого,
щільно зачинені, а над 6, 7 люками є
напівконусоподібне заглиблення
розміром 2 600х1 950х750 мм на глибину
вагону, що дає можливість встановити,
що спірна втрата вантажу була саме
наслідком несправності вагону. Про
вказаний факт стверджує й позивач як в
позовній заяві, так і в апеляційній
скарзі.

Відповідно до п. 12 § 3 статті 23 УМВС
залізниця звільняється від
відповідальності за повну або часткову
втрату вантажу, зменшення маси,
пошкодження, псування або зниження з
інших причин якості вантажу,
прийнятого до перевезення, якщо повна
або часткова втрата, зменшення маси,
пошкодження, псування або зниження
якості вантажу по інших причин сталися
внаслідок того, що відправник здійснив
навантаження вантажу в непридатний для
перевезення даного вантажу вагон або
контейнер, хоча цю непридатність він
повинен був визначити відповідно до § 4
статті 9 або § 11 Додатка 8 при перевірці
стану вагона або контейнера з його
вигляду.

Враховуючи, що з матеріалів справи
слідує, що саме вантажовідправник
здійснив навантаження спірного
вантажу у технічно несправний вагон і
вказану несправність він при
навантаженні міг побачити, суд першої
інстанції правомірно відмовив у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача збитків в сумі
6 361,31 грн. Рішення суду першої інстанції
залишається без змін.

Щодо посилань позивача на те, що
приписи УМВС та інших нормативних
актів не надають перевізнику права
експлуатувати несправний рухомий
склад, а чинне законодавство, зокрема
Правила технічної експлуатації
залізниць України, затверджені наказом
Міністерства транспорту України № 411
від 20.12.1996, забороняють випускати в
експлуатацію та допускати до руху в
поїздах рухомий склад, що має
несправності, а також ставити в поїзди
вантажні вагони, стан яких не
забезпечує збереження вантажів, що
перевозяться, а відтак, саме залізниця
відповідає за наслідки подачі для
перевезення несправного вагону, - слід
зазначити, що приписи п. 12 § 3 статті 23
УМВС, які звільняють залізницю від
відповідальності втрату вантажу,
прийнятого до перевезення, якщо така
втрата сталася внаслідок того, що
відправник здійснив навантаження
вантажу в непридатний для перевезення
даного вантажу вагон або контейнер,
хоча цю непридатність він повинен був
визначити при перевірці стану вагона,
не встановлюють жодних винятків із
вказаного правила, в той час як приписи
вказаної конвенції є обов'язковими для
застосування до спірних правовідносин,
а відтак, у суду відсутні підстави для
покладення у спірному випадку
відповідальності саме на залізницю.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна
скарга Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
задоволенню не підлягає, рішення
Господарського суду міста Києва від
28.07.2014 у справі № 910/10731/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи,
підстав для його скасування не
вбачається.

Судові витрати на подачу апеляційної
скарги, відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК
України, покладаються на Публічне
акціонерне товариство «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча».

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» на рішення
Господарського суду міста Києва від
28.07.2014 у справі № 910/10731/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 28.07.2014 у справі № 910/10731/14
залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи № 910/10731/14.

Повний текст постанови складено:
03.11.2014

Головуючий суддя
Н.Ф. Калатай

Судді
В.І. Рябуха

Л.Г. Сітайло