м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал»доСпеціалізованого
водогосподарського комунального
підприємства виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київводфонд»простягнення 385034,94
грн.Суддя Васильченко Т.В.
в присутності представників сторін:
від позивачаАндрієвська О.В.,
довіреність №287 від 01.10.2014;від
відповідачаЗайченко О.П., довіреність
Суть спору: Публічне акціонерне
товариство «Акціонерна компанія
«Київводоканал» звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Спеціалізованого
водогосподарського комунального
підприємства виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київводфонд» про стягнення
заборгованості в розмірі 385034,94 грн., з
інфляційні втрати, 6772,39 грн. - 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору про закупівлю
послуг за державні кошти №6-1/12.2012 від
20.12.2012 Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
виконало передбачені договором
послуги, проте відповідач, в порушення
умов договору, зобов'язання з оплати
наданих послуг не виконав, що зумовило
нарахування 3% річних та інфляційних
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.09.2014 порушено провадження у
17.10.2014 відповідач через відділ
діловодства суду подав відзив на
позовну заяву, в якому вказав, що
відповідно до п.4.6 договору сторонами
погоджено, що у разі затримки
бюджетного фінансування розрахунок за
надані послуги здійснюються протягом 2
(двох) банківських днів з дати
отримання замовником бюджетного
фінансування закупівлі на свій
реєстраційний рахунок, а тому
стягнення 3% річних та індексу інфляції
є безпідставним, оскільки умова,
передбачена п. 4.6 договору, а саме
фінансування з бюджету в сумі 337694,50 грн.
В судовому засіданні 20.10.2014 на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву
27.10.2014 позивач через відділ
діловодства суду подав заперечення на
відзив відповідача, в яких вказав, що
28.12.2012 між сторонами було укладено
додаткову угоду №1 до договору, п.2 якої
передбачено, що оплата за надані у 2012
році послуги у розмірі 337694,50 грн. буде
здійснена до 31.12.2013, тобто сторони
домовилися продовжити термін дії
договору у зв'язку із затримкою
бюджетного фінансування у 2012 році. Крім
того, позивач наголошує на тому, що
відсутність бюджетних коштів не
виправдовує бездіяльність відповідача
і не є підставою для звільнення від
обов'язку сплати 3% річних та інфляційні
В судовому засіданні 07.11.2014 представник
позивача вимоги викладені в позовній
заяві підтримав у повному обсязі,
просив задовольнити.
Представник відповідача в судовому
засіданні 07.11.2014 заперечив проти
задоволення позовних вимог в частині
стягнення 3% річних та інфляційних
В судовому засіданні 07.11.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2012 між Спеціалізованим
водогосподарським комунальним
підприємством виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київводфонд» (замовник) та Публічним
акціонерним товариством «Акціонерна
компанія «Київводоканал» (виконавець)
укладено договір про закупівлю послуг
за державні кошти №6-1/12.2012, відповідно
до умов якого виконавець
зобов'язується у 2012 році надавати
замовникові послуги, зазначені у п. 1.2
цього договору, а замовник прийняти і
оплатити такі послуги (п.1.1. договору).

Згідно п.1.2 договору сторони визначили
найменування послуг, а саме: послуги з
монтажу, технічного обслуговування і
ремонту насосів та компресорів
(послуги по технічному обслуговуванню
і поточному ремонту конструктивних
елементів (крім водоочисного
обладнання) бюветних комплексів) - код
за ДКПП 29.12.9. При цьому, до послуг з
монтажу, технічного обслуговування і
ремонту насосів та компресорів
(послуги по технічному обслуговуванню
і поточному ремонту конструктивних
елементів (крім водоочисного
обладнання) бюветних комплексів
включаються послуги з обслуговування
бюветних комплексів (артезіанської
свердловини, насосного і
водопровідного обладнання,
розподільної колонки та спеціального
приміщення) та їх поточного ремонту.
Кількість послуг: технічне
обслуговування та поточний ремонт
бюветних комплексів, у кількості,
визначеній додатком №1 до цього
договору.

Виконавець приймає на себе
зобов'язання щодо здійснення
обслуговування бюветних комплексів,
перелік яких визначено у додатку №1 до
цього договору, який є його невід'ємною
частиною та види робіт, що здійснюються
виконавцем на бюветних комплексах
визначені в додатку №2 до цього
договору, який є його невід'ємною
частиною (п.п.1.3, 1.4 договору).

Ціна цього договору становить 800000,00
грн., у тому числі податок на додану
вартість (п.3.1 договору).

В свою чергу, розрахунки за надані
послуги, згідно п. 4.1 договору,
проводяться замовником у
безготівковій формі протягом 10
банківських днів з моменту підписання
сторонами акту приймання наданих
послуг шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок виконавця,
вказаний у цьому договорі, а у разі
затримки бюджетного фінансування
розрахунок за надані послуги
здійснюються протягом 2 (двох)
банківських днів з дати отримання
замовником бюджетного фінансування
закупівлі на свій реєстраційний
рахунок (п. 4.6 договору).

Згідно п. 5.1 договору термін надання
послуг з дати укладення цього договору
до 31.12.2012.

На виконання умов даного договору,
виконавець виконав послуги на загальну
суму 337694,50 грн., що
підтверджується актом здачі-приймання
робіт (надання послуг) від 31.12.2012, який
підписаний обома сторонами без
зауважень та скріплений печатками
підприємств.

Про належне виконання виконавцем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
позивачем умов договору щодо надання
послуг.

Натомість відповідач, в порушення
взятих на себе зобов'язань за
договором, оплату виконаних послуг не
здійснив, внаслідок чого за ним на
момент звернення позивача до суду з
даним позовом утворилась
заборгованість в сумі 337694,50 грн., яка
підтверджується актами звірки
взаємних розрахунків станом на 14.03.2013
та 12.09.2014.

28.12.2012 між сторонами укладена додаткова
угода №1 до договору про закупівлю
послуг за державні кошти №6-1/12.2012 від
20.12.2012, якою у зв'язку із затримкою
бюджетного фінансування у 2012 році,
сторони визначили, що оплата за надані
у 2012 році за договором послуги по
технічному обслуговуванню і поточному
ремонту конструктивних елементів (крім
водоочисного обладнання) бюветних
комплексів в сумі 337694,50 грн. в тому
числі ПДВ буде здійснена замовником до
31 грудня 2013 року в межах затверджених
кошторисних призначень.

Втім, відповідач свої зобов'язання по
оплаті отриманих послуг і до 31.12.2013 не
виконав, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Стаття 509 Цивільного кодексу України
визначає, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов`язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного Кодексу і інших актів
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Аналогічна за змістом норма
міститься у п.1 ст. 193 Господарського
кодексу України.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
про надання послуг, а згідно ст. 901
Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи, що факт надання послуг
позивачем та факт порушення
відповідачем своїх договірних
зобов`язань в частині своєчасної та
повної оплати наданих послуг
підтверджений матеріалами справи і не
спростований відповідачем, суд прийшов
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог в частині стягнення
основного боргу в сумі 337694,50 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010
р.).

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

Відтак, оскільки відповідач допустив
прострочення виконання грошового
зобов'язання, позивач нарахував та
заявив до стягнення 3% річних в сумі 6772,39
грн. за період з 01.01.2014 по 01.09.2014 та
інфляційні втрати в сумі 40568,05 грн. за
період з січня по вересень 2014 року.

Перевіривши надані позивачем
розрахунки інфляційних втрат та 3%
річних, суд дійшов висновку про їх
обґрунтованість, вірність та
відповідність фактичним обставинам
справи і нормам чинного законодавства,
тому вимоги позивача в цій частині
також підлягають задоволенню.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги та свідчили про
відсутність у нього обов'язку сплатити
заявлену до стягнення заборгованість,
а посилання відповідача на відсутність
бюджетного фінансування як на
підставу для відмови у стягненні 3%
річних та інфляційних втрат, суд вважає
безпідставними, оскільки відсутність
бюджетного фінансування робіт за
договором про закупівлю послуг за
державні кошти №6-1/12.2012 не може бути
підставою для звільнення замовника від
обов'язку оплати відповідних послуг,
оскільки в разі відсутності коштів для
оплати замовник був вправі та мав
фактичну можливість призупинити
виконання умов договору з моменту
виявлення відсутності коштів для
оплати послуг, а не приймати їх
результати.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями, а
статтями 525, 526 названого Кодексу і
статтею 193 ГК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
бездіяльність замовника і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання (постанова
Вищого господарського суду України від
23.08.2012 № 15/5027/715/2011).

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 №11/446 та в рішенні Європейського
суду з прав людини у справі "Терем ЛТД,
Чечеткін та Оліус проти України" від
18.10.2005".

Обов'язок відповідача сплатити суму
боргу, додатково обґрунтовується і тим,
що згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу
України, юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями.
Отже, відповідач, як юридична особа,
самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями за договором, і така
відповідальність не може ставитися у
залежність від дій чи бездіяльності
будь-яких третіх осіб, в тому числі
Головного управління державного
казначейства у м. Києві чи Департаменту
фінансів виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА).

Відповідно до статті 617 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили.

За ст. 617 Цивільного кодексу України
відсутність у боржника необхідних
коштів не вважається випадком,
внаслідок якого боржник може бути
звільнений від відповідальності. Тому
відсутність коштів у відповідача не
може бути підставою для звільнення
його від відповідальності. Ці
положення повністю кореспондуються з
положеннями частини 2 статті 218
Господарського кодексу України, де
зазначено, що непереборною силою, тобто
надзвичайними і невідворотними
обставинами не вважаються, зокрема,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

За таких обставин, оцінивши подані
сторонами докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог в повному обсязі з
покладенням судового збору на
відповідача в порядку ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Спеціалізованого
водогосподарського комунального
підприємства виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київводфонд» (02002, м.Київ, вул.
Микільсько-Слобідська, 7,
ідентифікаційний код 37292855) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(01015, м.Київ, вул. Лейпцизька, 1-а,
ідентифікаційний код 03327664) 337694 (триста
тридцять сім тисяч шістсот дев'яносто
чотири) грн. 50 коп. основного боргу, 40568
(сорок тисяч п'ятсот шістдесят вісім)
грн. 05 коп. інфляційних втрат, 6772 (шість
тисяч сімсот сімдесят дві) грн. 39 коп. 3%
річних та 7700 (сім тисяч сімсот) грн. 70
коп. судового збору, видати наказ
позивачу після набрання рішенням суду
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.11.2014.

Суддя
Т.В.Васильченко