Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" листопада 2014 р.
Справа № 906/1281/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: 1) Котвицька О.Г.,
довіреність від 03.01.2013 року;

2) Могильницька І.М.,
довіреність від 08.01.2014 року.

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Торгівельна компанія
"Полісся-Продукт"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 6710,33 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 5080,07 грн.
основного боргу, 266,5 грн. - пені, 1270,02 грн.
- 25% штрафу, 32,37 грн. - 3% річних, 61,12 грн. -
інфляційних.

06.11.2014 року в судовому засіданні
представниками позивача подано заяву
про зменшення розміру позовних вимог
за вих.. №602 від 06.11.2014 року, відповідно
до якої позивач просить стягнути 989,26
грн. - штрафу, 24,3 грн. - 3% річних, 203,27 грн. -
пені, 47,61 грн. - інфляційних.

Враховуючи передбачене ст. 22 ГПК
України право позивача на зміну
підстави або предмету позову,
збільшення розміру позовних вимог,
відмову від позову або зменшення
розміру позовних вимог, вказана заява
не суперечить вимогам чинного
законодавства України та не порушує
чиїх-небудь прав та охоронюваних
законом інтересів, вищевказана заява
про зменшення позовних вимог за вих.
№602 від 06.11.14р. приймається
господарським судом.

Представники позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримали,
просили задовольнити в повному обсязі
з урахуванням заяви про про зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідач уповноваженого
представника в судове засідання не
направив, про час та місце розгляду
справи повідомлявся на належним чином,
на підтвердження чого в матеріалах
справи міститься копія реєстру на
відправку рекомендованої з
повідомленням кореспонденції за 30.10.14р.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду не скористався,
а тому, беручи до уваги те, що неявка в
засідання суду відповідача або його
представника, належним чином та
відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
01.05.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю Торгівельна компанія
"Полісся-Продукт"
(Постачальник/позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3
(Покупець/відповідач) укладено договір
№81751 (а.с.10), за умовами якого
постачальник зобов'язується передати,
а покупець зобов'язується прийняти та
своєчасно оплатити переданий товар за
цінами, обумовленими сторонами при
складанні заявки. Товар передається
партіями (п.п. 1.1. договору).

Асортимент та кількість кожної партії
товару визначається в заявці на
поставку товару, яка надається
покупцем постачальнику і яка з ним
узгоджується (п.п. 1.2. договору).

Згідно п.п. 1.5. договору сумою цього
договору є сума усіх накладних, по яких
передавався товар покупцю в термін дії
цього договору.

Відповідно до п.п. 2.1. договору поставка
(відпуск) товару здійснюється
постачальником на підставі отриманої
від покупця заявки. Заявка може
здійснюватись шляхом листування,
телеграмою, через телефонний або
факсимільний зв'язок, по електронній
пошті або передаватися через
представника постачальника.

У пунктах 2.2., 2.6. у видаткових накладних
постачальника; поставка товару
здійснюється постачальником за
рахунок покупця. Вартість поставки
товару вказується у видатковій
накладній.

Право власності, а також ризик
випадкової загибелі чи випадкового
пошкодження товару переходить від
постачальника до покупця під час
підписання видаткових накладних (п.п.
2.5. договору).

Відповідно до п.п. 3.1. договору покупець
зобов'язується перерахувати кошти за
товар в безготівковому порядку на
розрахунковий рахунок або внести в
касу підприємства постачальника не
пізніше 5 календарних днів з моменту
прийомки товару.

Згідно пункту 6.3. вищезазначеного
договору, при порушенні терміну оплати,
відповідач сплачує на користь позивача
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного Банку України за
кожен день прострочки платежу, а також
штраф у розмірі двадцяти п'яти
відсотків від суми неоплаченого
товару. Загальна сума пені та штрафу
розраховується за весь період
прострочення.

Даний договір набирає чинності з
моменту його підписання сторонами і
діє до 31.12.2014 року включно у частині
поставки, в частині оплати - до повного
виконання зобов'язань по даному
договору (п.п. 7.1. договору).

На виконання умов договору позивач
передав, а відповідач отримав товар, що
підтверджується видатковими
накладними, копії яких містяться в
матеріалах справи (а.с.11-15).

Позивач свої зобов'язання щодо оплати
поставленого йому товару не виконав,
що підтверджується відповідними
видатковими накладними.

Відповідач свій обов'язок щодо оплати
товару виконав частково, в результаті
чого утворилась заборгованість в сумі
3957,03 грн.

Після пред'явлення позову відповідач в
повному обсязі сплатив суму основного
боргу, що вбачається з заяви про
зменшення розміру позовних вимог,
згідно якої позивач просить стягнути з
відповідача 203,27 грн. - пені, 989,26 грн. - 25%
штрафу та 24,39 грн. - 3% річних та 47,61 грн. -
інфляційних.

З врахуванням встановлених обставин
суд дійшов наступних висновків.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст.509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ст.173 ГК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст.530 ГПК України).

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що відповідач прострочив
оплату товару в сумі 3957,03 грн.

Згідно приписів ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2
ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.230 ГК України штраф та
пеня є одними з видів штрафних санкцій,
які визнаються як господарські санкції
у вигляді грошової суми, котру учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Перевіривши розрахунки позивача та
беручи до уваги той факт, що сума боргу
станом на день звернення до суду
становила 3957,03 грн., суд приходить до
висновку, що сума пені складає 193,81 грн.
та штраф - 989,26 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, наведеного
в тексті позовної заяви, та
перевіреного судом, розмір інфляційних
складає 47,61 грн.

Разом з тим, перевіривши поданий
позивачем розрахунок 3% річних, з
урахуванням обставин даної справи,
господарський суд встановив, що
правомірним є нарахування 3% річних в
сумі 20,41 грн. на суму боргу 3957,03грн.

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача 3% річних за
несвоєчасну оплату наданих послуг
підлягають частковому задоволенню в
сумі 20,41 грн. У задоволенні позову в
частині стягнення 3,98грн. річних суд
відмовляє.

Як визначає ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог,
в тому числі доказів проведення
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів, квитанції до прибуткових
касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення 193,81грн. - пені, 989,26 грн. - 25%
штрафу та 20,41грн. - 3% річних та 47,61 грн. -
інфляційних обґрунтовані, заявлені у
відповідності до вимог чинного
законодавства, підтверджуються
належними доказами, які є в матеріалах
справи, та підлягають задоволенню. В
іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача
пропорційно сумі задоволених позовних
вимог. Решта судового збору підлягає
поверненню позивачу у зв'язку із
зменшенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,75,82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи- підприємця
ОСОБА_3

- На користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельна
компанія «Полісся-Продукт» 193,81 грн. -
пені, 989,26 грн. - 25% штрафу та 20,41 грн. - 3%
річних та 47,61 грн. - інфляційних, а також
339,83 грн. сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Торгівельна
компанія «Полісся-Продукт» 1483,52 грн.
судового збору, сплаченого згідно
платіжного доручення №11698 від 24.09.14р.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 11.11.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1. в справу

2. позивачу

3. відповідачу (рек. з повід.)