ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р.
Справа № 921/642/14-г/5

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Гнатюк Г. М.

суддів:
Кравчук Н.М.

Якімець Г.Г.

Розглянувши апеляційну скаргу
Шумської міської ради, м.Шумськ,
Тернопільської області від 15.08.2014р. №606

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 30.07.2014р.

у справі № 921/642/14-г/5

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «СВС СІТІ МЕДІЯ»,
м.Київ

до відповідача: Шумської міської ради,
м.Шумськ, Тернопільської області

про стягнення 7338,42грн.,

за участю представників:

від позивача: Нуцковська С.П. -
представник,

від відповідача: не з'явився,

15.09.2014р. на адресу суду поступила
апеляційна скарга Шумської міської
ради на рішення господарського суду
Тернопільської області від 30.07.2014р. у
даній справі, яка автоматизованою
системою документообігу суду
розподілена до розгляду
судді-доповідачу Гнатюк Г.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
16.09.2014 року у склад колегії для
розгляду справи №921/642/14-г/5 введено
суддів Кравчук Н.М. та Якімець Г.Г.

Ухвалою суду від 16.09.2014р. зазначена вище
апеляційна скарга прийнята до
провадження та призначена до розгляду
на 30.09.2014р.

У зв'язку з неявкою представників
сторін, ухвалою суду від 30.09.2014р.
розгляд справи відкладено до 04.11.2014р.

В судове засідання 04.11.2014р. з'явився
представник позивача, якому роз'яснено
його права та обов'язки, передбачені
ст.22 ГПК України.

Представник відповідача в судове
засідання 04.11.2014р. не з'явився, хоча
належним чином був повідомлений про
час та місце слухання справи.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 30.07.2014р. у
справі №921/642/14-г/5 (суддя Андрушків Г.З.)
задоволено позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «СВС СІТІ
МЕДІЯ» та стягнено з Шумської міської
ради Тернопільської області на користь
позивача - 4680грн. 00коп.- основного боргу,
334грн. 96 коп.- інфляційних нарахувань, 1961
грн. 75 коп. - 15% за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання, 361грн. 71 коп. -
пені, 1827грн.00коп. в повернення витрат по
сплаті судового збору.

Не погоджуючись з таким рішенням,
Шумська міська рада подала апеляційну
скаргу, в якій рішення суду першої
інстанції вважає незаконним та таким,
що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки місцевим господарським судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, у зв'язку з чим,
просить його скасувати та в
задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник зазначає те, що суд не
врахував, що умовами договору,
укладеного між сторонами у справі не
передбачено попередньої оплати, а
також відсутній відповідний акт
виконаних робіт, підписаний сторонами,
у зв'язку з чим, відсутні підстави для
задоволення вимог позивача.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу
не надходив, однак представник
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СВС СІТІ МЕДІЯ» в
судовому засіданні 04.11.2014р. усно
спростовував доводи скаржника та
зазначав про законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду, у зв'язку з чим просив апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши подану апеляційну скаргу
та матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
Львівський апеляційний господарський
суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 12
травня 2011р. між сторонами у справі
укладено договір №7730 (далі - договір),
за умовами п.1.1 якого, Виконавець за
завданням Замовника зобов'язується
надати послуги з розробки
інформаційних матеріалів
(стаття-презентація), їх графічного
оформлення та редагування, а також з
публікації вказаних інформаційних
матеріалів (стаття-презентація) на
порталі www.meriaonline.com.ua українською,
російською, німецькою та англійською
мовами.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного
договору, кореспондуючи права та
обов'язки його сторін, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини з
договору про надання послуг.

Відповідно до ст.ст. 901, 903 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно п.3.6-3.8 договору Виконавець
(позивач) зобов'язався опублікувати
інформаційні матеріали
(стаття-презентація) на порталі
www.meriaonline.com.ua протягом 60 календарних
днів з моменту укладення даного
договору, а також зобов'язався письмово
повідомити Замовника про публікацію
зазначених інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) на вказаному
порталі, а Замовник зобов'язався
протягом 4 днів з моменту отримання
повідомлення про публікацію
інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) на зазначеному
вище порталі надіслати корегування до
інформаційних матеріалів Виконавцю, в
іншому випадку інформаційні матеріали
(стаття-презентація) вважатимуться
прийнятими, а зобов'язання Виконавця
вважатимуться прийнятими.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2. договору
вартість послуг складає 4680грн.00коп.з
ПДВ. із строком оплати до 31.08.2011року.

Пунктом 2.3.договору сторони погодили,
що виконання грошових зобов'язань
здійснюється у наступній черговості: 1)
пеня; 2) проценти та інфляційні витрати
відповідно до ст.625ЦК України; 3)
заборгованість за надані згідно умов
цього договору послуги; 4) інші платежі.

Згідно п. 5.1. даний договір діє
протягом 1 року з моменту його
укладення.

Оскільки сторони у договорі
обумовили строк оплати відповідачем -
Замовником вартості наданих послуг, то
згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України зобов'язання підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст.ст. 509, 525, 526
Цивільного кодексу України та ст.ст.173,
193 Господарського кодексу України в
силу зобов'язання одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання, або одностороння зміна
його умов не допускається. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Відповідно до статті 202 Господарського
кодексу України, статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

На виконання умов договору,
позивач надав відповідачу послуги із
розроблення та публікації
презентації, в якій описана основна
інформація про м.Шумськ та його
інвестиційні можливості на порталі
www.meriaonline.com.ua 30.05.2011р., про, що письмово
повідомив відповідача листом №467 від
20.07.2011р. (а.с.9).

Зважаючи на умови п.3.8. договору,
та на відсутність корегування з боку
Замовника (відповідача), позивач вважав
виконані ним роботи прийнятими з боку
замовника, а тому направив Шумській
міській раді Рахунок-фактуру №СФ-0000366
від 22.08.2011р. (а.с.10).

Однак, зазначений рахунок
відповідачем не був оплачений, у
зв'язку з чим, позивачем було надіслано
Шумській міській раді повідомлення №676
від 16.08.2012р. (а.с.11) з вимогою сплатити
заборгованість, яка останнім залишена
без відповіді та задоволення.

Приписами ст.ст. 610, 612 Цивільного
кодексу України, встановлено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Зважаючи на те, що Шумська міська
рада, взятих на себе зобов'язань щодо
оплати отриманих послуг в розмірі
4680,00грн. не виконано, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції про задоволення
вимог позивача в цій частині.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
НБУ, за увесь час користування чужими
коштами, якщо інший розмір відсотків не
передбачено законом або договором (п. 6
ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

У п. 4.1. договору передбачено, що у
випадку невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання грошових
зобов'язань Замовник зобов'язаний
сплатити Виконавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

Враховуючи вищенаведене, позивач
нарахував відповідачу за період з
01.09.2011р. по 29.02.2012р. 361,71грн. пені.

Також, позивачем було нараховано
відповідачу та заявлено до стягнення
334,96грн. інфляційних втрат за період з
01.09.2011р. по 30.04.2014р. та 1961,75грн.- 15% річних
за період з 01.09.2011р. по 16.06.2014 р.

У відповідності до статті 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. При цьому,
умовами п.4.2 договору, сторонами
передбачено сплату 15% річних.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
вважає, що суд першої інстанції
встановивши обставини справи та
визначившись із характером спірних
правовідносин сторін, правильно
застосував норми матеріального права і
вирішив стягнути з Шумської міської
ради на користь позивача - 4680,00грн.
основного боргу, 334,96грн. інфляційних
втрат, 1961,75грн. - 15% річних та 361,71грн.
пені.

Доводи апелянта про те, що за
відсутності підписаного сторонами
акту виконаних робіт відсутні підстави
для проведення оплати наданих
позивачем послуг, судом апеляційної
інстанції відхиляються, оскільки
умовами договору підписання акту
виконаних робіт не передбачено. При
цьому, умовами п.3.8. договору
передбачено, що зобов'язання Виконавця
вважатимуться прийнятими, якщо
замовник протягом 4 днів з моменту
отримання повідомлення про публікацію
інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) не надішле
корегування до інформаційних
матеріалів виконавцю, а такі
коригування відповідачем не
надсилалися.

У відповідності до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст.43
ГПК України, Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Таким чином, доводи скаржника,
викладені ним в апеляційній скарзі,
спростовуються матеріалами справи та
викладеним вище аналізом обставин
справи і чинного законодавства, а тому
колегією суддів відхилені через їх
безпідставність.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
місцевого господарського суду
прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для його
скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Зважаючи на те, що
апеляційна скарга Шумської міської
ради залишена без задоволення, витрати
по сплаті судового збору, в порядку ст.49
ГПК України, слід віднести на
скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 30.07.2014р. по
справі №921/642/14-г/5 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Шумської міської
ради залишити без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в
господарський суд Тернопільської
області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Якімець Г.Г.

Повний текст постанови

виготовлено 07.11.2014р.