КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2014 р. Справа№ 910/17415/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Власова Ю.Л.

Корсакової Г.В.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Шевчук В.І. -
представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
місті Коломиї та Коломийському районі

на рішення господарського суду
Київської області від 19.09.2014

у справі № 910/17415/14 (суддя Горбасенко
П.В.)

за позовом Управління пенсійного фонду
України в місті Коломиї та
Коломийському районі

до Державного спеціалізованого
підприємства "Чорнобильський
спецкомбінат"

про стягнення 28 642,70 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 19.09.2014 по справі
№ 910/17415/14, повний текст якого складено
23.09.2014, в задоволенні позову Управління
пенсійного фонду України в місті
Коломиї та Коломийському районі до
Державного спеціалізованого
підприємства "Чорнобильський
спецкомбінат" про стягнення 28 642,70 грн.
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що позивачем не
доведено наявності у сукупності всіх
елементів складу правопорушення, яке
тягне за собою відповідальність у
вигляді відшкодування завданих
збитків шляхом стягнення з відповідача
28 642,70грн. шкоди, завданої внаслідок
видачі відповідачем недостовірних
документів з підстав ст. 101 Закону
України "Про пенсійне забезпечення".

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
місцевого господарського суду, позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Київської
області від 19.09.2014 у справі № 910/17415/14 та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Доводи апеляційної скарги мотивовані
тим, що судом першої інстанції під час
винесення оскаржуваного рішення не
враховано ту обставину, що
відповідачем внаслідок надання
недостовірних даних щодо трудової
діяльності ОСОБА_3 завдано шкоду
державі в сумі 28 642,70 грн., оскільки
вказані кошти були виплачені наведеній
особі як пенсія, а отже, згідно приписів
ст. 101 ч. 2 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» відповідач зобов'язаний
відшкодувати завдану шкоду.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
місті Коломиї та Коломийському районі
на рішення господарського суду
Київської області від 19.09.2014 у справі №
910/17415/14 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.10.2014
Управлінню пенсійного фонду України в
місті Коломиї та Коломийському районі
поновлено строк на апеляційне
оскарження рішення господарського
суду Київської області від 19.09.2014 у
справі № 910/17415/14, апеляційну скаргу
Управління пенсійного фонду України в
місті Коломиї та Коломийському районі
на рішення господарського суду
Київської області від 19.09.2014 у справі №
910/17415/14 прийнято до провадження та
порушено апеляційне провадження,
розгляд справи № 910/17415/14 призначено на
05.11.2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Тищенко А.І. від
05.11.2014 справу № 910/17415/14 передано на
розгляд колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду в
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.11.2014 справу
№910/17415/14 прийнято до провадження
колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.,
розгляд справи вирішено здійснювати в
раніше призначеному судовому
засіданні на 05.11.2014.

Представник відповідача в судовому
засіданні 05.11.2014 проти доводів
апеляційної скарги - заперечував,
вказував на те, що рішення суду першої
інстанції винесено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстави для його скасування -
відсутні.

Апелянт в судове засідання 05.11.2014
представників не направив, через
канцелярію суду заяв та клопотань не
подавав. Про розгляд справи був
повідомлений належним чином за адресою
свого місцезнаходження, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення ухвали про порушення
апеляційного провадження 529.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за наявними у ній матеріалами,
за відсутності представника позивача,
оскільки його неявка не є перешкодою
для розгляду апеляційної скарги.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
в Управлінні Пенсійного фонду України
в м. Коломиї та Коломийському районі
перебуває на обліку як одержувач
пенсії ОСОБА_3. З 28 березня 1994 року їй
призначена пенсія по інвалідності на
підставі поданих заявницею документів,
з врахуванням довідки про зарплату №
12/983 від 26.06.2002р. (а.с. 13) за період з
01.07.1987р. по 26.07.1987р., виданої Державним
підприємством "Чорнобильсервіс",
згідно якої годинна тарифна ставка
зазначена в розмірі 0,557 (кратність 3).

В лютому 2014 року управлінням від
відповідача з листом № 212-512 від 06.02.2014
отримано нові довідки про заробітну
плату та пільговий стаж роботи № 17/43-14
та № 17/37-14 (а.с. 15-16) за період роботи
ОСОБА_3 у м. Чорнобиль з 25.06.1987 по 26.07.1987.
Крім того, зазначено про необхідність
брати для роботи довідку № 17/43-14 від
06.02.2014.

Зокрема, згідно довідки № 17/37-14 від
06.02.2014 про заробітну плату та пільговий
стаж роботи, виданої відповідачем,
зазначено розмір годинної тарифної
ставки - 0,503, а кратність - 2.

Згідно доданої до довідки № 17/37-14 від
06.02.2014 довідки - розрахунку
відпрацьованого ОСОБА_3 часу з 25.06.1987 по
26.07.1987, розмір годинної тарифної ставки
зазначено 0,503. Також, у наведеній
довідці міститься приписка про те, що
розрахунку складався без врахування
середнього заробітку, який повинен
виплачуватись за основним місцем
роботи за фактично відпрацьований час.

В свою чергу, відповідно до роз'яснення
Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС
від 05.10.1973 № 13/30, затвердженого
постановою Держкомпраці СРСР і
Секретаріату ВЦРПС від 05.10.1973 № 266/30,
робітникам, яким годинні тарифні
ставки за основним місцем роботи були
встановлені при 7(8)-годинному робочому
дні, перерахунок тарифних ставок на
6-годинний робочий день проводиться
наступним чином: відповідна годинна
тарифна ставка при 7(8) годинному
робочому дні множилась на тривалість
робочого часу в годинах на місяць, а
одержаний результат ділився на середню
тривалість робочого часу за місяць при
6-годинному робочому дні.

Таким чином, у довідці № 12/983 від 26.06.2002
була визначена годинна тарифна ставка
0,557 у вірному розмірі.

А оскільки ОСОБА_3 працювала на у
їдальні № 19 у м. Прип'яті та знаходилась
у 3 зоні небезпеки, де оплата праці
повинна була проводитись з
урахуванням коефіцієнта кратності 4
тільки для постійних працівників, а для
відряджених зберігалася заробітна
плата за основним місцем роботи, звідки
вони були відряджені, та
застосовувався коефіцієнт кратності 3.
В свою чергу, м. Прип'ять відноситься до
3 зони небезпеки, що підтверджується
Переліком населених пунктів і
виробничих об'єктів , де оплата праці
проводиться відповідно до зон
небезпеки, затвердженого рішенням
Урядової комісії від 07.08.1986 № 87 ((лист
Держкомпраці УРСР від 26.08.2986 № 115), від
19.08.1986 № 108 (листи Держкомпаці УРСР від
26.08.1986 № 124, від 18.09.1986 № 140), від 05.01.1981 №
339 (лист Держкомпраці УРСР від 09.01.1987 №
1)).

Таким чином, у довідці № 12/983 від 26.06.2002
була визначена кратність 3 у вірному
розмірі.

Як зазначав відповідач у письмовому
відзиві на позов, підставою для видачі
довідки від 26.06.2002 № 12/983 були наступні
акти: постанова Кабінету Міністрів
України від 30.05.1997 № 523 «Про
затвердження нового Положення
обчислення пенсій по інвалідності, що
настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, пенсій у зв'язку із
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи» та лист
Міністерства праці, Мінчорнобиля і
Мінюста України від 29.10.1992 № 09-373751, а
підставою для перерахунку з
урахуванням кратності за основний час
роботи , за відпрацьовані вихідні дні,
понаднормовані часи та премії - лист
Міністерства праці та соціальної
політики від 13.04.2001 № 1652-018-2, що визначає
порядок оплати праці у зоні відчуження
ЧАЕС у 1986-1990 роках.

07.05.2014р. позивач звернувся до
відповідача з претензією № 6276/03 від
07.05.2014р. (а.с. 19), згідно якої просив
останнього сплатити борг у сумі 28
642,70грн.

Відповіддю на претензію № 42-2627 від
16.06.2014р. (а.с. 20-21), відповідач повідомив
позивача про дійсність довідки № 12/983
від 26.06.2002р. та безпідставність вимоги
про повернення переплати пенсії.

Предметом позову є вимоги про
стягнення 28 642,70грн. шкоди, завданої
внаслідок видачі відповідачем
недостовірних документів з підстав ст.
101 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та ст. 50 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

На підтвердження неправомірної
поведінки відповідача, що полягає у
наданні недостовірних документів щодо
розміру заробітної плати, позивач
посилався на недостовірність довідки
№ 12/983 від 26.06.2002р.

Відповідно до ст. 101 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" органи, що
призначають пенсії, мають право
вимагати відповідні документи від
підприємств, організацій і окремих
осіб, а також в необхідних випадках
перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Приписами статей 1, 14, 50 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" унормовано, що
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Підприємства, установи і організації (у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ, організацій, які мають окремий
баланс і самостійно ведуть розрахунки
із застрахованими особами) є
страхувальниками для фізичних осіб, що
працюють у них на умовах трудового
договору (контракту), або інших умовах,
передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового
характеру, а згідно із статтею 15 -
платниками страхових внесків.

Суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

В силу вимог статей 32-34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
дослідивши наявні у справі документи,
дійшла висновку, що судом першої
інстанції обґрунтовано відхилено
посилання позивача на те, що виплачена
ОСОБА_3 пенсія на суму 28 642,70 грн. є такою,
що виплачена безпідставно і є збитками
у розумінні ст. 101 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", оскільки в
порушення наведених законодавчих
положень, позивачем ні суду першої
інстанції під час розгляду справи, ні
суду апеляційної інстанції під час
апеляційного провадження не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що 28 642,70 грн.
виплаченої ОСОБА_3 пенсії є саме шкодою,
заподіяною відповідачем державі
внаслідок видачі недостовірних
документів, яка підлягає стягненню в
силу ст. 101 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Крім того, суд апеляційної інстанції
враховує і те, що відповідач повідомив
позивача про дійсність довідки № 12/983
від 26.06.2002р. та безпідставність вимоги
про повернення переплати пенсії (лист
№ 42-2627 від 16.06.2014р.).

Також, позивачем ні суду першої
інстанції під час розгляду справи, ні
суду апеляційної інстанції під час
апеляційного провадження не надано
належних та допустимих доказів
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між діями відповідача та
збитками позивача, що є безумовною
підставою для відшкодування шкоди.

Отже, беручи до уваги наведені
нормативні приписи, а також враховуючи
недоведеність позивачем наявності у
сукупності всіх елементів складу
правопорушення, яке тягне за собою
відповідальність у вигляді
відшкодування завданих збитків,
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновокм суду першої
інстанції про те, що вимога позивача
про стягнення з відповідача 28 642,70грн.
шкоди, завданої внаслідок видачі
відповідачем недостовірних документів
з підстав ст. 101 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" є
необґрунтованою, а тому задоволенню не
підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 27.05.2013р. у справі №
5011-7/16346-2012.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи апелянта, викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, викладених в оскаржуваному
рішенні, господарський суд першої
інстанції під час вирішення спору
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги з апелянта не стягується,
оскільки згідно п. 18 ч. 1 статті 5 Закону
України «Про судовий збір» позивач
звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в місті
Коломиї та Коломийському районі на
рішення господарського суду Київської
області від 19.09.2014 по справі № 910/17415/14-
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 19.09.2014 по справі
№ 910/17415/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/17415/14
повернути до господарського суду
Київської області.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Ю.Л. Власов

Г.В. Корсакова