ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р.
Справа № 907/269/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Новосад Д.Ф.

суддів
Михалюк О.В.

Кравчук Н.М.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агро Комплекс", м.
Ужгород, б/н та б/д

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 27.05.2014

у справі № 907/269/14

за позовом: Товариства з додатковою
відповідальністю
„Агробудмеханізація", с. Біла
Тернопільської області

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агро Комплекс", м.
Ужгород

про стягнення 38 054 грн. 68 коп., в тому
числі 34 272 грн. заборгованості за надані
послуги, 2 549 грн. 27 коп. пені та 1 233 грн. 41
коп. три проценти річних (з врахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог)

За участю представників сторін:

від позивача: Нитка О.Т. - директор;

від відповідача: не з'явився.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 27.05.2014 у
справі № 907/269/14 (суддя Пригара Л.І.)
позов задоволено повністю. Стягнуто з
ТзОВ „Агро Комплекс" на користь ТзДВ
„Агробудмеханізація" суму 38 054 грн. 68
коп., в тому числі 34 272 грн.
заборгованості за надані послуги, 2 549
грн. 27 коп. пені та 1 233 грн. 41 коп. три
проценти річних, а також суму 1 827 грн. на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Дане рішення оскаржив в апеляційному
порядку відповідач, ТзОВ „Агро
Комплекс". Скаржник вважає, що суд
першої інстанції виніс рішення, яке на
думку апелянта, є законним та
відповідає вимогам процесуальних норм
та Постанові Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 № 6
«Про судове рішення». Однак, відповідач
по справі бажає скористатись своїм
правом на подання апеляційної скарги.
На підставі наведеного у апеляційній
скарзі, скаржник просить суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення господарського суду
Закарпатської області від 27.05.2014 у
справі № 907/269/14.

09.10.2014 автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
ТзОВ „Агро Комплекс", м. Ужгород, б/н та
б/д, розподілено до розгляду
судді-доповідачу Новосад Д.Ф.

З урахуванням положень ст. 4-6 ГПК
України, п. 3.1.7 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, п. 6 рішення зборів суддів
(протокол № 6 від 28.12.2010) зі змінами,
внесеними рішенням зборів суддів
(протокол № 13 від 03.08.2012),
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
13.10.2014 в склад колегії по розгляду
апеляційної скарги ТзОВ „Агро
Комплекс" введено суддів - Михалюк О.В.,
Мельник Г.І.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014 подані
скаржником матеріали визнано
достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 29.10.2014.
Зокрема, зобов'язано скаржника
доплатити судовий збір у розмірі 413 грн.
50 коп.

У зв'язку з перебуванням у відрядженні
судді Мельник Г.І. розпорядженням
голови Львівського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 в склад
колегії по розгляду апеляційної скарги
ТзОВ „Агро Комплекс" введено суддю -
Кравчук Н.М.

Позивач, з доводами скаржника,
наведеними в апеляційній скарзі, не
погодився з підстав, викладених у
відзиві на апеляційну скаргу.

В судове засідання 29.10.2014 з'явився
позивач, якому права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК України,
роз'яснено. Відводів складу суду не
заявлено. Відповідач явки
повноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, хоча про час
та місце засідання суду був належним
чином повідомлений, що підтверджується
матеріалами справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив
на неї, дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, заслухавши
пояснення позивача, в судовому
засіданні, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду Закарпатської
області від 27.05.2014 у справі № 907/269/14 слід
залишити без змін.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
9.10.2012 між ТзДВ „Агробудмеханізація",
(виконавець) та ТзОВ „Агро Комплекс"
(замовник) укладений договір № 091012 про
надання послуг краном КС-5363. Згідно
умов даного договору, виконавець взяв
на себе зобов'язання надати послуги
замовнику технічно справним краном
КС-5363 для виконання робіт на об'єктах
замовника (п.1.1. договору). Вартість
послуг визначається згідно
домовленості на момент замовлення
послуг Кран КС-5363 - 150 грн. (без ПДВ) за
одну годину роботи ПДВ - 30 грн., тобто
загальна вартість 180 грн. за одну годину
роботи, а вартість електроенергії
оплачується замовником (п. 1.2. договору).
Вартість перебазування і монтажу крана
на об'єкт замовника становить 13 636 грн.
оплачується замовником. Вартість
демонтажу і перебазування крана на
базу становить 13 636 грн. оплачується
замовником (п. 1.3. договору).

Розділом 2 договору сторони встановили,
що замовник (відповідач) проводить
оплату за надані послуги згідно
рахунків виконавця (позивача). Замовник
(відповідач) оплачує аванс в розмірі не
менше 50% від загальної суми
запланованих робіт на місяць. Повний
розрахунок за відпрацьований місяць
проводиться замовником (відповідачем)
на протязі 5 - ти банківських днів після
отримання рахунку.

Згідно з рахунками - фактурами № А-00000271
від 22.11.2012, № А-00000272 від 31.12.2012, № А-00000253
від 31.10.2012, № А-00000251 від 15.10.2012 та актами
здачі - прийняття робіт (надання послуг)
№ А-00000227 від 15.10.2012, № А-00000238 від 31.10.2012,
№ А-00000244 від 22.11.2012 та № А-00000245 від
23.11.2012, які підписані уповноваженими
представниками позивача та
відповідача без будь - яких застережень
і зауважень та посвідчені печатками
сторін, позивачем були виконані, а
відповідачем прийняті роботи по
наданню послуг на виконання умов
договору № 091012 про надання послуг
краном КС-5363 на загальну суму 54 272 грн.

Матеріалами справи підтверджується
факт надання позивачем послуг, краном
КС-5363 № 091012 від 09.10.2012, відповідачу на
суму 54 272 грн. Однак, відповідач за
виконані роботи розрахувався частково,
сплативши 20 000 грн.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовник) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу
України договори укладені між
сторонами по справі, як цивільно -
правові правочини є правомірними на
час розгляду справи, оскільки їх
недійсність прямо не встановлено
законом, та вони не визнані судом
недійсними, тому зобов'язання за цими
договорами мають виконуватися
належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач умови договору про надання
послуг краном КС-5363 № 091012 від 09.10.2012
виконав належним чином, що
підтверджується актами здачі -
прийняття робіт (надання послуг) №
А-00000227 від 15.10.2012, № А-00000238 від 31.10.2012, №
А-00000244 від 22.11.2012 та № А-00000245 від 23.11.2012
на суму 54 272 грн., які підписані
уповноваженими представниками
позивача та відповідача. Відповідачем
частково погашено борг за надані
послуги у сумі 20 000 грн., отже у
останнього існує заборгованість перед
позивачем у сумі 34 272 грн.

Крім того, позивач звернувся до суду з
вимогою про стягнення з відповідача
пені в розмірі 2 549 грн. 27 коп. та 3% річних
за період прострочення виконання
зобов'язання у сумі 1 233 грн. 41 коп.

Пунктом 3.6. договору передбачено, що за
недотримання строків сплати
зазначених в п. п. 2.2., 2.3. договору
замовник (відповідач) сплачує
виконавцю (позивачу) пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
несплаченої суми за кожен день
прострочки, що діяла на момент
прострочення на підставі Закону
України від 22.10.1996 № 543/96 ВР „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Статтею 611 Цивільного кодексу України
унормовано, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Згідно з ст. ст. 230 - 232 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. У разі,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
врахуванням індексу інфляції за весь
період прострочення, а також три
проценти річних від простроченої суми.

Позивачем за несвоєчасне виконання
відповідачем грошового зобов'язання
нарахована пеня, яка визначена з
врахуванням обмеження її розміру
подвійною обліковою ставкою НБУ
відповідно до Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996 N 543/96-ВР та ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
складає 2 549 грн. 27 коп. Також, нарахована
сума трьох процентів річних за період
прострочки, яка складає 1 233 грн. 41 коп.
Апеляційна інстанція здійснивши
перерахунок пені та 3 % річних, за період
прострочення виконання зобов'язання,
погоджується, що заборгованість у сумі
34 272 грн., пеня у сумі 2 549 грн. 27 коп. та 3 %
річних - 1 233 грн. 41 коп. (загальна сума 38
054 грн. 68 коп. ) вірно підлягають
стягненню з відповідача.

На підставі викладеного місцевим
господарським судом вірно
проаналізовано та надано оцінку
обставинам справи. Відтак, беручи до
уваги наведене, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення господарського
суду Закарпатської області від 27.05.2014 у
справі № 907/269/14 прийняте на підставі
матеріалів справи, у відповідності до
норм матеріального та процесуального
права. Відтак, підстави передбачені ст.
104 ГПК України, для скасування
оскаржуваного рішення, відсутні.

Крім того, колегія суддів апеляційної
інстанції звертає увагу, що ухвалою
Львівського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014
скаржника зобов'язано доплатити
судовий збір у розмірі 413 грн. 50 коп.
Проте, скаржник вимог ухвали
Львівського апеляційного
господарського суду не виконав. Тому,
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути з скаржника судовий збір, який
ним не доплачено, за перегляд рішення
господарського суду Закарпатської
області в апеляційному порядку,
оскільки скаржником не подано суду
належних та допустимих доказів сплати
судового збору у встановленому
розмірі.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105
ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду
Закарпатської області від 27.05.2014 у
справі № 907/269/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд
рішення місцевого господарського суду
в апеляційному порядку покласти на
скаржника та стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро
Комплекс" (м. Ужгород, вул. Гагаріна,
будинок 38, кімната 201, код ЄДРЮОФОП 37692302)
у спеціальний фонд Державного бюджету
України - 413 грн. 50 коп. (чотириста
тринадцять гривень п'ятдесят копійок)
судового збору за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

3. Господарському суду
Закарпатської області видати наказ.

4. Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку.

5. Матеріали справи скерувати до
господарського суду Закарпатської
області.

Повний текст постанови виготовлено:
03.11.2014

Головуючий-суддя
Новосад Д.Ф.

Суддя
Михалюк О.В.

Суддя
Кравчук Н.М.