ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2014 року Справа № 5015/5278/12 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Погребняка В.Я., Поліщука В.Ю.,за
участю представника:

ПАТ "Укрсоцбанк" - Рачок Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
04.08.2014 та ухвалу господарського суду
Львівської області від 16.06.2014 по справі
№ 5015/5278/12 про банкрутство Товариства з
обмеженою відповідальністю "М-ФОН" , -

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 16.06.2014р. (суддя
Гутьєва В.В.) визнано вимоги ПАТ
"Укрсоцбанк" на суму 43212622,73 грн., з них:
грошові вимоги на суму 30000000,00 грн. -
забезпечені заставою майна боржника, а
також в першу чергу реєстру вимог
кредиторів ТзОВ „М-ФОН" підлягає
включенню 1147,00 грн. судового збору;
в четверту чергу реєстру вимог
кредиторів ТзОВ „М-ФОН" підлягає
включенню 8656858,79 грн. боргу; в шосту
чергу реєстру вимог кредиторів ТзОВ
„М-ФОН" підлягає включенню 4554616,94 грн.
штрафних санкцій.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014 (колегія
суддів: Мирутенко О.Л. - головуючий,
Кравчук Н.М., Марко Р.І.) апеляційну
скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" залишено без
задоволення, ухвалу господарського
суду Львівської області від 16.06.2014 року
у справі залишено без змін.

Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014
скасувати, а ухвалу господарського
суду Львівської області від 16.06.2014
змінити в частині визначення
черговості грошових вимог банку до
боржника в сумі 30000000,00 грн., посилаючись
на порушення судами попередніх
інстанцій норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Білошкап
О.В., вислухавши пояснення представника
ПАТ "Укрсоцбанк", перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду від 17.12.2012
р. порушено провадження по справі про
банкрутство ТзОВ "М-ФОН" у порядку,
встановленому ст. 51 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду від
26.02.2013р. ТзОВ "М-ФОН" визнано банкрутом
та відкрито ліквідаційну процедуру,
ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого Котика Р.О.

Оголошення про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури опубліковано в офіційному
друкованому органі - газеті "Урядовий
кур'єр" за №53 (4939) від 21.03.2013р.

23.04.2013 р. Публічне акціонерне
товариство "Укрсоцбанк" звернулось до
суду першої інстанції з заявою про
грошові вимоги до боржника на суму
43211475,73 грн.

За результатами розгляду заявлених
кредиторських вимог банку, суд першої
інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість вимог на суму 13 212 622,73
грн. та необхідність включення їх до
реєстру вимог кредиторів боржника, а
саме: 1147,00 грн. судового збору - в першу
чергу реєстру вимог кредиторів, 8656858,79
грн. - в четверту чергу реєстру вимог
кредиторів, 4554616,94 грн. - в шосту чергу
реєстру вимог кредиторів та
необхідність включення вимог ПАТ
"Укрсоцбанк" на суму 30000000,00 грн. окремо
до реєстру вимог кредиторів боржника
як таких, що забезпечені заставою майна
боржника.

Суд апеляційної інстанції погодився з
такими висновками суду першої
інстанції, пославшись на їх
відповідність нормам матеріального та
процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 41
Господарського кодексу України
провадження у справах про банкрутство
здійснюється у порядку, передбаченому
цим кодексом з врахуванням вимог
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", норми якого,
як спеціальні норми права, превалюють у
застосуванні над загальними нормами
Господарського процесуального кодексу
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.08.2011 р. між ПАТ "Укрсоцбанк" та ТзОВ
"Самсунг Електронікс Україна Компані"
було укладено Генеральну угоду
факторингу № 000/1-06.7-008.

Відповідно до положень Генеральної
угоди факторингу, фактору (ПАТ
"Укрсоцбанк") були відступлені права
вимоги за договором № ТN/67/14-0610,
укладеним 15 червня 2010 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "М-ФОН" та Товариством
з обмеженою відповідальністю "Самсунг
Електронікс Україна Компані". На
виконання умов договору факторингу,
19.08.2011 р. між ПАТ "Укрсоцбанк" та ТзОВ
"М-ФОН" укладено Угоду про
співробітництво та організацію
взаємовідносин за внутрішнім
факторингом № 000/1-06.7-009.

В якості забезпечення виконання
зобов'язань за Угодою про
співробітництво та організацію
взаємовідносин за внутрішнім
факторингом № 000/1-06.7-009 від 19.08.2011 року
було укладено договір застави товарів
в обороті № 06.1.2-13/71 від 22.08.2011 року,
відповідно до якого ТзОВ "М-ФОН"
передано в заставу ПАТ "Укрсоцбанк"
товари в обороті, а саме: мобільні
телефони, пріпейд, цифрова техніка,
аксесуари, згідно з переліком, що
міститься в додатку №1 до договору на
загальну заставну вартість 30000000,00 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що загальна
заборгованість ТзОВ "М-ФОН" перед ПАТ
"Укрсоцбанк" за договором №ТN/67/14-0610 від
15.06.2010р. та Угодою про співробітництво
та організацію взаємовідносин за
внутрішнім факторингом № 000/1-06.7-009 від
19.08.2011 р. становить 43 211 475,73 грн., з них:
33119838,02 грн. - сума простроченої
заборгованості (основного боргу) за
контрактом, 3931 590,37 грн. - сума пені
згідно з п. 11.3 контракту, 654 909,55 грн. -
сума 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання за
контрактом, 4 882 111,22 грн. - сума плати за
послуги з обслуговування
кредиторської заборгованості, 99 464,03
грн. - сума пені згідно з п. 4.6. Угоди про
співробітництво, 523 562,54 грн. - сума
штрафу згідно з п. 4.3. Угоди про
співробітництво.

Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" звернулось до суду першої
інстанції з заявою про грошові вимоги
до боржника на суму 43 211 475,73 грн.,
вказавши про те, що в заставі банку
перебуває майно ТОВ "М-ФОН", а саме:
мобільні телефони, пріпейд, цифрова
техніка, аксесуари, згідно з переліком,
що міститься в додатку №1 до договору
застави товарів в обороті № 06.1.2-13/71 від
22.08.2011 року на загальну заставну
вартість 30000000,00 грн.

Відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону України
„Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
кредитор - юридична або фізична особа, а
також органи доходів і зборів та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника. Забезпечені
кредитори - кредитори, вимоги яких
забезпечені заставою майна боржника
(майнового поручителя).

Згідно з ч. 3 ст. 95 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
кредитори мають право заявити свої
вимоги до боржника, який ліквідується,
у місячний строк з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника, який ліквідується,
банкрутом, на офіційному веб-сайті
Вищого господарського суду України в
мережі Інтернет. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 23 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" розпорядник
майна зобов'язаний окремо внести до
реєстру вимоги кредиторів, які
забезпечені заставою майна боржника,
згідно з їхніми заявами, а за їх
відсутності - згідно з даними обліку
боржника, а також внести окремо до
реєстру відомості про майно боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав.

Частиною 9 ст. 45 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначено, що погашення вимог
забезпечених кредиторів за рахунок
майна банкрута, що є предметом
забезпечення, здійснюється в
позачерговому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
ліквідатором ТзОВ "М-ФОН" була
розглянута заява Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк" з
грошовими вимогами до боржника на суму
43 211475,73 грн., ним було визнано вимоги
ПАТ "Укрсоцбанк" на загальну суму 43212
622,73 грн., з яких: 1147,00 грн. (вимоги із
сплати судового збору ) - в першу чергу
реєстру вимог кредиторів, 30 000 000,00 грн.
(вимоги, які забезпечені заставою майна
боржника) - в позачерговому порядку, 8 656
858,79 грн. (вимоги, які не забезпечені
заставою майна боржника) - в четверту
чергу реєстру вимог кредиторів, 4 554 616,94
грн. (штрафні санкції) - у шосту чергу
реєстру вимог кредиторів боржника.

При цьому, обов'язок розгляду грошових
вимог та надання правового аналізу
поданих кредитором письмових доказів,
підставам виникнення грошових вимог
кредиторів до боржника, їх характеру та
змісту, а також обов'язок встановлення
розміру та моменту виникнення грошових
вимог покладений на господарський суд.

Отже, незважаючи на визнання або не
визнання боржником і ліквідатором
грошових вимог кредиторів, суд
самостійно розглядає кожну заявлену
грошову вимогу, перевіряє її
відповідність чинному законодавству
та за результатами такого розгляду
визнає або відхиляє частково чи
повністю грошові вимоги кредитора.

Так, розглянувши заявлені вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" та дослідивши підстави
виникнення заявлених вимог, їх розмір
та підтвердження відповідними
документами, суд першої інстанції
дійшов висновку про обґрунтованість
вимог банку на суму 13 212 622,73 грн. та
необхідність включення їх до реєстру
вимог кредиторів боржника, а саме: 1147,00
грн. судового збору - в першу чергу
реєстру вимог кредиторів, 8656858,79 грн. - в
четверту чергу реєстру вимог
кредиторів, 4554616,94 грн. - в шосту чергу
реєстру вимог кредиторів та
необхідність включення вимог банку на
суму 30000000,00 грн. окремо до реєстру вимог
кредиторів боржника як таких, що
забезпечені заставою майна боржника.

Переглянувши справу в апеляційному
порядку відповідно до ст. 101 ГПК
України суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про відповідність
висновків суду першої інстанції
вимогам ст. ст. 23, 45 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

При цьому, суд апеляційної інстанції
відхилив посилання ПАТ "Укрсоцбанк" про
зміну черговості вимог банку на суму
30000000,00 грн. та внесення цих вимог до
четвертої черги реєстру вимог, як
таких, що не забезпечені заставою, з тих
підстав, що в своїй заяві з
кредиторськими вимогами до боржника
ПАТ "Укрсоцбанк" зазначив, що в заставі
банку перебуває майно ТзОВ "М-ФОН"
згідно договору застави товарів в
обороті № 06.1.2-13/71 від 22.08.2011р. Крім того,
станом на 10.07.2014р. грошові вимоги ПАТ
"Укрсоцбанк" на суму 30000000,00 грн.
перебувають в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна як забезпечені
заставою майна боржника, що
підтверджується належним витягом з
реєстру, тобто ПАТ "Укрсоцбанк" свідомо
не вилучає зазначене обтяження з
реєстру обтяжень.

Переглянувши рішення судів попередніх
інстанцій в межах касаційного
оскарження, а саме, щодо визначення
черговості грошових вимог банку до
боржника в сумі 30000000,00 грн., колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що вони відповідають
вимогам ст.ст. 23,45 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

При цьому, колегія суддів не приймає до
уваги посилання ПАТ "Укрсоцбанк" на те,
що судами попередніх інстанцій не
перевірена наявність заставного майна
у боржника, оскільки сам банк не
надавав до матеріалів справи доказів
відсутності заставного майна та не
звертався з відповідними заявами до
суду, а в наявній у справі заяві з
кредиторськими вимогами до боржника
банк сам зазначив про майно боржника,
яке перебуває в заставі банку згідно
договору застави товарів в обороті №
06.1.2-13/71 від 22.08.2011р. (т.3, а.с.31) .

Відповідно до статті 111-7 ГПК України
касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або в постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

З урахуванням вищезазначеного,
виходячи із меж перегляду справи
касаційною інстанцією, встановлених
ст. 111-7 ГПК України, відповідно до яких
правова оцінка обставин та
достовірності доказів є виключно
прерогативою судів першої та
апеляційної інстанцій, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що суди попередніх інстанцій
повно та всебічно дослідили всі
обставини, що мають значення для
справи, надали їм належну правову
оцінку, тому постанова Львівського
апеляційного господарського суду від
04.08.2014 та ухвала господарського суду
Львівської області від 16.06.2014 є
законними та обґрунтованими і підстав
для їх скасування немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, які викладені в
оскаржуваних рішеннях.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014 та
ухвалу господарського суду Львівської
області від 16.06.2014 по справі № 5015/5278/12
залишити без змін.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Погребняк В.Я. Поліщук В.Ю.