ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23.10.14 № 911/2979/14. Суддя Стасюк С.В.,
розглянувши без виклику представників
сторін заяву ОСОБА_1 про вступ у справу
як третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору у
справі № 911/2979/14.

за позовом Державної іпотечної
установи

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТРЕНД КОМПАНІ"

про звернення стягнення на предмет
іпотеки, ціна позову 16 099 400,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Державна іпотечна установа звернулося
до Господарського суду Київської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТРЕНД
КОМПАНІ" про звернення стягнення на
предмет іпотеки, ціна позову 16 099 400,00
грн.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 22.07.2014 року матеріали
справи № 911/2979/14 було
скеровано за підсудністю до
Господарського суду міста Києва
відповідно до вимог статті 17
Господарського процесуального кодексу
України.

25.07.2014 року в результаті автоматичного
розподілу справ у Господарському суді
міста Києва справу передано судді
Стасюку С.В. для розгляду спору по суті.

01.08.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
Господарського суду Київської області
надійшов запит про повернення
матеріалів справи, у зв'язку з
надходженням апеляційної скарги на
ухвалу Господарського суду Київської
області від 22.07.2014 року.

Листом Господарського суду Київської
області від 17.09.2014 року матеріали
справи № 911/2979/14 було
скеровано до Господарського суду міста
Києва.

22.09.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
Господарського суду Київської області
надійшли матеріали справи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року суддя Стасюк С.В.
прийняв справу № 911/2979/14 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 21.10.2014 року.

22.09.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
ОСОБА_1 надійшла заява про вступ у
справу як третя особа, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору у
справі № 911/2979/14.

Пунктом 1.5. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що у
процесі вирішення господарським судом
спору між позивачем і відповідачем
третя особа може вважати, що саме їй
належить право на предмет спору. З
метою захисту свого права така особа
може звернутися до господарського
суду, який розглядає справу, з заявою
про вступ у справу як третя особа з
самостійною вимогою на предмет спору.
Вступ цієї особи у справу можливий на
будь-якій стадії провадження зі справи
в місцевому господарському суді, але до
прийняття ним рішення. Про прийняття
позовної заяви та вступ третьої особи у
справу виноситься ухвала.

Вступ у справу третьої особи, яка має
самостійні вимоги на предмет спору,
можливий тільки на підставі її
позовної заяви, що повинна відповідати
вимогам статей 54 - 57 Господарського
процесуального кодексу України, а не за
клопотанням сторін, прокурора або з
ініціативи господарського суду (стаття
26 Господарського процесуального
кодексу України). Питання про прийняття
такої заяви, відмову в її прийнятті або
про її повернення вирішується на
загальних підставах згідно зі статтями
61 - 63 Господарського процесуального
кодексу України. Зокрема, дійшовши
висновку про те, що у відповідній заяві
не зазначено обставин, на яких
ґрунтується вимога третьої особи,
та/або доказів, що підтверджують ці
обставини, суд повертає заяву на
підставі пункту 3 частини першої статті
63 названого Кодексу. Якщо ж така третя
особа звертається з позовом, вимоги за
яким не є тотожними вимогам за
первісним позовом (наприклад, про
визнання недійсним договору, тоді як
первісний позов стосується стягнення
заборгованості за тим же договором),
позов третьої особи може бути
повернуто на підставі пункту 5 частини
першої статті 63 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки третя особа може бути
допущена до участі у справі лише тоді,
коли її самостійна вимога стосується
предмета спору між позивачем і
відповідачем у справі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
57 Господарського процесуального
кодексу України до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору.

Пунктом 4 частини 1 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України визначено, що суддя повертає
позовну заяву та додані до неї
документи без розгляду у випадку
неподання доказів сплати судового
збору у передбаченому порядку та
розмірі.

Згідно із статтями 1, 2 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір - це
збір, що справляється на всій території
України за подання заяв, скарг до суду,
а також за видачу судами документів і
включається до складу судових витрат.
Платниками судового збору є громадяни
України, іноземці, особи без
громадянства, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні) та фізичні особи -
підприємці, які звертаються до суду.

Статтею 4 вказаного Закону України
встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру судовий збір встановлюється
у розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
(1827,00 грн.) та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат (73 080,00
грн.). З позовних заяв немайнового
характеру справляється судовий збір у
розмірі 1 мінімальної заробітної плати
(1218,00 грн.).

Крім того, відповідно до статті 8 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 1 січня становить 1
218,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за
розгляд позовних заяв в господарському
суді майнового характеру становить не
менше 1827,00 грн. та не більше 73 080,00 грн.,
немайнового характеру - 1218,00 грн.

Згідно з пункту 2 частини 2 статті 4
Закону України "Про судовий збір", за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
ставка судового збору встановлюється в
розмірі 2 відсотків ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальної заробітної плати
у місячному розмірі.

Відповідно до пункту 2.22. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України", якщо заявником не
подано належних доказів сплати
судового збору у встановленому порядку
та розмірі, заява повертається
господарським судом з підстав
передбачених Господарського
процесуального кодексу України,
зокрема пунктом 4 частини першої статті
63. При цьому, якщо таке повернення
здійснюється у зв'язку з недодержанням
заявником вимог закону щодо порядку
та/або розміру сплати судового збору,
то у відповідній ухвалі господарського
суду має бути зазначено правильний
порядок сплати та/або розмір судового
збору.

Суд відзначає, що несплата заявником
судового збору за відсутності
передбачених статтею 8 Закону України
"Про судовий збір" підстав має своїм
наслідком застосування положень
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Матеріали поданої позовної заяви не
містять жодних доказів сплати судового
збору.

Окрім того, згідно з пунктом 6 частини 1
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

У відповідності до пункту 2 частини 2
статті 57 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Згідно з статті 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач зобов'язаний при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
57 Господарського процесуального
кодексу України до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Крім того, в роз'ясненні Вищого
арбітражного суду України № 02-5/289 від
18.09.1997 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" також
звернуто увагу на необхідність
наявності розрахункового документу, що
виданий відправникові поштового
відправлення, на доказ надання послуг
поштового зв'язку з надіслання такого
відправлення.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

В силу Правил надання послуг поштового
зв'язку, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 270 від
05.03.2009 року, розрахунковий документ -
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо) видається відправникові з
додержанням вимог Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій в сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" і підтверджує факт надання
послуги відділенням зв'язку.

Згідно з пунктів 59, 61 Постанови
Кабінету Міністрів України від 05.03.2009
року № 270 "Про затвердження Правил
надання послуг поштового зв'язку"
внутрішні поштові відправлення з
оголошеною цінністю з описом вкладення
подаються для пересилання відкритими
для перевірки їх вкладення. У разі
приймання внутрішніх поштових
відправлень з оголошеною цінністю з
описом вкладення бланк опису
заповнюється відправником у двох
примірниках. Працівник поштового
зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення.

Таким чином, належним доказом
відправлення сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Позивачем не надано жодних доказів
направлення сторонам копії заяви та
доданих до неї документів, що тягне за
собою наслідки передбачені пунктом 6
частини 1 статті 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
зазначити, що частиною 1 статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Таким чином, особа має право звертатись
до суду за захистом саме порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів. Особи, що
звертаються до суду, повинні довести
належними та допустимими доказами
порушення своїх прав та необхідність
їх захисту.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
визначено, що способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

З огляду на положення статті 20
Господарського кодексу України, кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
господарюючих суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання
визначається цим кодексом, іншими
законами.

Позов - це вимога позивача до
відповідача, спрямована через суд, про
захист порушеного або оспорюваного
суб'єктивного права та охоронюваного
законом інтересу, яке здійснюється у
визначеній законом процесуальній
формі. Предмет позову - це певна
матеріально - правова вимога позивача
до відповідача, яка кореспондує зі
способами захисту права, визначеними
зокрема, статті 16 Цивільного кодексу
України, статті 20 Господарського
кодексу України. Підстава позову - це
фактичні обставини, на яких
ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючи передбачене статті 64
Конституції України право на судовий
захист, звертаючись до суду, особа
вказує в позові власне суб'єктивне
уявлення про порушене право чи
охоронюваний інтерес та спосіб його
захисту.

Предметом позову як вимоги про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу є
спосіб захисту цього права чи інтересу.

Водночас, прохальна частина заяви про
вступ у справу як третя особа, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору у справі № 911/2979/14 не містить
жодних вимог заявника про захист його
порушеного або оспорюваного
суб'єктивного права та способів
захисту такого права.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущеного порушення, після чого
заявник не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (частина 3 статті 63
Господарського процесуального кодексу
України).

Керуючись пунктами 4, 6 частини 1 статті
63 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вступ у справу як
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору у
справі № 911/2979/14 і додані до неї
документи повернути без розгляду.

Суддя
С.В.
Стасюк