КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 910/7473/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Кропивної Л.В.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання:
Підченко О.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Тарасенко Р.В. за
довіреністю №28 від 09.01.2014;

Розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромбудсервіс"

На рішення Господарського суду міста
Києва від 18.08.2014

у справі №910/7473/14 (суддя Босий В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромбудсервіс"

до Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз"

про стягнення 34127,21грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромбудсервіс"
(далі - позивач) до Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
(далі - відповідач) про стягнення
34127,21грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.08.2014 у задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромбудсервіс"
відмовлено повністю.

Не погодившись з вказаним рішенням
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агропромбудсервіс"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 18.08.2014 та прийняти нове
рішення, яким позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромбудсервіс" задовольнити.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромбудсервіс"
передано на розгляд колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду у складі
головуючого судді Смірнової Л.Г.,
суддів Кропивної Л.В. та Чорної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромбудсервіс" прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
на 01.10.2014.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 01.10.2014 у зв'язку
з перебуванням судді ЧорноїЛ.В. у
відпустці, для розгляду справи №910/7473/14
призначено колегію суддів у складі
головуючого судді Смірнової Л.Г.,
суддів КропивноїЛ.В. та РуденкоМ.А.

В судове засідання 01.10.2014 представники
позивача та відповідача не з'явились.
Розгляд справи відкладено на 29.10.2014.

Через відділ документального
забезпечення суду від позивача
надійшли письмові пояснення у справі, у
яких останній просив скасувати рішення
суду у даній справі та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 у зв'язку
з перебуванням судді РуденкоМ.А. у
відпустці, для розгляду справи №910/7473/14
призначено колегію суддів у складі
головуючого судді Смірнової Л.Г.,
суддів КропивноїЛ.В. та ЧорноїЛ.В.

В судове засідання з'явився
представник відповідача.

Представники позивача в судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду повідомлялися належним чином.

Через відділ документального
забезпечення суду від позивача
надійшло клопотання про розгляд
апеляційної скарги за відсутності його
представника.

Оскільки, всі учасники судового
процесу були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
апеляційної скарги, та виходячи з того,
що явка учасників апеляційного
провадження судом апеляційної
інстанції обов'язковою не визнавалася,
а участь в засіданні суду є правом, а не
обов'язком сторони, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги за відсутності
представників позивача.

Представник відповідача в судовому
засіданні просив залишити без змін
рішення Господарського суду міста
Києва у даній справі, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

01.04.2011 між ТОВ «Агропромбудсервіс»
(продавець) та Дочірньою компанією
«Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укртрансгаз» (покупець) підписано
договір купівлі-продажу №23/04-11 (далі -
«Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець
зобов'язується передавати, а покупець
приймати та оплачувати товар на умовах
договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що
найменування товару, його асортимент,
кількість, ціна погоджуються сторонами
в специфікаціях, що є невід'ємними
частинами даного договору.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язання
по оплаті поставлено на виконання
Договору товару, у зв'язку з чим позивач
вказує на утворення заборгованості у
сумі 33622,86 грн.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 638
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Стаття 180 Господарського кодексу
України визначає істотні умови
господарського договору. Відповідно до
положень цієї статті зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що
найменування товару, його асортимент,
кількість, ціна погоджуються сторонами
в специфікаціях, що є невід'ємними
частинами даного договору.

З матеріалів справи та пояснень
представників сторін вбачається, що
специфікація до Договору, на яку
міститься посилання в його пункті 1.2,
сторонами укладена не була, а відтак,
сторонами в належний спосіб не було
погоджено такі істотні умови як
предмет договору та ціна товару, який
мав поставлятися за Договором.

Крім того, пунктом 8.1 Договору було
визначено термін його дії, а саме
вказано, що він набирає чинності із
моменту підписання і діє до 31 грудня
20____ р.

Таким чином суд приходить до висновку,
що сторонами не було погоджено строк
дії Договору з огляду на відсутність в
його умовах моменту закінчення терміну
його дії.

Додані до апеляційної скарги
ксерокопії специфікацій не можуть бути
прийняті апеляційним господарським
судом в якості належного доказу,
оскільки дані ксерокопії не засвідчені
позивачем, а оригінали вказаних
документів також відсутні.

За таких обставин місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку, що Договір, підписаний 01.04.2011
між ТОВ «Агропромбудсервіс» та
Дочірньою компанією «Укртрансгаз» НАК
«Нафтогаз України», є неукладений в
розумінні приписів ст. 638 Цивільного
кодексу України та статті 180
Господарського кодексу України.

При цьому, відповідно до п. 2.6 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №11 від 29.05.2013 «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
зокрема, не вважаються вчиненими
правочини (укладеними господарські
договори), в яких (за якими): відсутні
передбачені законом умови, необхідні
для їх укладення (не досягнуто згоди за
всіма істотними для даного правочину
умовами); не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства
необхідна його передача; не здійснено
державну реєстрацію або нотаріальне
посвідчення, необхідні для його
вчинення, тощо. Встановивши відповідні
обставини, господарський суд відмовляє
в задоволенні позовних вимог як про
визнання правочину недійсним, так і про
застосування наслідків недійсності
правочину. Водночас господарським
судам необхідно враховувати таке.
Визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено, суд має
розглянути по суті питання щодо
відповідності його вимогам закону; це
правило не стосується випадків, коли
для вчинення правочину необхідні його
державна реєстрація або нотаріальне
посвідчення, оскільки за відсутності
відповідної реєстрації чи посвідчення
договір в будь-якому разі не вважається
укладеним.

Суд відзначає, що наявні в матеріалах
справи видаткові накладні,
заборгованість за якими заявлено до
стягнення у даній справі, не містять
посилання на будь-який укладений між
сторонами договір.

Крім того, наявні в матеріалах справи
акти звіряння розрахунків не можуть
бути належними доказами виконання його
сторонами Договору в частині
здійснення поставки товару та його
часткової оплати з огляду на таке.

Акти звіряння розрахунків між БМУ №8
філії БМФ «Укргазпромбуд» та ТОВ
«Агропромбудсервіс» станом на 01.12.2012 та
на 01.01.2014 відображають стан
заборгованості відповідача перед
позивачем за поставлений у період з
19.04.2011 по 15.08.2011 за видатковими
накладними.

Підписавши акт звірки взаємних
розрахунків без зауважень, відповідач
вчинив дії, що підтверджують існування
правовідносин та виконання
зобов'язання на підставі підписаних
сторонами видаткових накладних.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Проте, матеріали справи містять лише
претензію №1 від 20.06.2013, яка не може бути
прийнята судом в якості належного
доказу виконання вимог ч.2 ст.530 ЦК
України, оскільки вказана вимога не
підписана директором позивача.

Крім того, у суду відсутні підстави
вважати, що дана претензія надсилались
на адресу відповідача, оскільки
позивачем не додано жодного доказу на
підтвердження цього.

Отже, колегія суддів зазначає, що строк
оплати поставленого позивачем та
прийнятого відповідачем товару на
підставі видаткових накладних не
настав.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За таких обставин, в задоволенні
позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для скасування рішення
Господарського суду міста Києва у
даній справі, в зв'язку з чим апеляційна
скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромбудсервіс"
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105,
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромбудсервіс" на рішення
Господарського суду міста Києва від
18.08.2014 у справі №910/7473/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 18.08.2014 у справі №910/7473/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7473/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
Л.Г. Смірнова

Судді
Л.В. Кропивна

Л.В. Чорна