номер провадження справи 33/85/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014
Справа № 908/3702/14

за позовом Державного територіально -
галузевого об'єднання «Південно -
Західна залізниця» (01601, м. Київ - 30, вул.
Лисенка, буд. 6)

до відповідача Приватного
акціонерного товариства «Запорізький
електровозоремонтний завод» (69095, м.
Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 2)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько
Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Трохимець О.М.-
довіреність № 3113-НЮ від 22.10.2014 р.;

від відповідача : Стуброва С.Ю. -
довіреність № 4260 від 26.08.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Державне територіально - галузеве
об'єднання «Південно - Західна
залізниця» звернулося в господарський
суд Запорізької області із позовною
заявою про стягнення з Приватного
акціонерного товариства «Запорізький
електровозоремонтний завод» витрат по
усуненню недоліків в розмірі 44689грн.

Обґрунтовуючи позов позивач
посилається на те, що на підставі
укладеного між сторонами договору від
13.06.2013 р., на замовлення позивача,
відповідачем проведено ремонт
електровозу ВЛ - 80к № 101, на який була
встановлена колісна пара № 09777. При
проведенні поточного ремонту
електровозу 16.01.2014р. колісну пару № 09777
(з пробігом 41692км.) було знято з
електровозу внаслідок задиру шийки
моторно - вісьового підшипника і
замінено на іншу колісну пару - № 6020.
При цьому колісна пара № 09777
знаходилась на гарантійному терміні
експлуатації. Вартість встановленої
колісної пари № 6020 становить суму
44689грн., що підтверджується рахунком -
фактурою № 471 від 18.12.2013р.

Пунктом 8.5 договору від 13.06.2013р.
визначено, що при виході з ладу
неякісно відремонтованих або нових
складових частин в гарантійний період
або при прийманні ТРС після
капітального ремонту Виконавець
сплачує Отримувачу понесені витрати на
усунення дефекту.

Як вказано у Довідці Державної
фінансової інспекції у Вінницькій
області від 15.07.2014р. №
06-13/08 та її вимогою про усунення
порушень від 22.08.2014р., позивач поніс
додаткові витрати на заміну
несправного гарантійного обладнання
на суму 44689грн.

Посилаючись на приписи ст.ст. 525, 526, 530,
629 ЦК України, ст.ст. 173, 193 ГК України,
позивач просить позов задовольнити
шляхом стягнення суми 44689грн. витрат по
усуненню недоліків.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 30.09.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/3702/14,
розгляд якої призначено на 04.11.2014 р.

Приватне акціонерне товариство
«Запорізький електровозоремонтний
завод» (відповідач) у письмовому
відзиві заперечив проти позову у
повному обсязі. Зазначає, що у
відповідності до п.8.6 договору від
13.06.2013р., при виникненні відмов
капітально відремонтованого ТРС та
його обладнання в гарантійний термін,
застосовується Положення про порядок
подачі і видачі з ремонту рухомого
складу (затв. Наказом Міністерства
транспорту України від 22.04.2002р. № 261). В
порушення п.5.6, п.5.9, п.5.10 зазначеного
Положення, після виявлення дефекту
колісної пари № 09777, позивач
представника відповідача не викликав;
Акт - рекламацію виявленого дефекту не
склав, внаслідок чого в порушення ст.ст.
33, 34 ГПК України позивач не надав
належного і допустимого доказу виходу
колісної пари з ладу. Посилаючись на
норми ст. ст. 216, 224, 225 ЦК України
зазначає, що позивачем не надано
доказів заподіяння з боку відповідача
будь-яких збитків.

Просить у задоволенні позову
відмовити.

За клопотанням представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

Представники позивача і відповідача в
судовому засіданні 04.11.2014р. підтримали
доводи, викладенні у позовній заяві та
у відзиві на неї в повному обсязі.

В судовому засіданні 04.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Як свідчать матеріали справи, 13.06.2013р.
між ПАТ «Запорізький
електровозоремонтний завод»
(Виконавець, відповідач у справі),
Державною адміністрацією залізничного
транспорту України (Замовник) та
Держаним територіально - галузевим
об'єднанням «Південно - Західна
залізниця» (Отримувач, позивач у
справі) укладено договір на
капітальний ремонт тягового рухомого
складу № 69/2013-цю.

У відповідності до п.1.1 договору
відповідач прийняв зобов'язання щодо
проведення капітального ремонту в
обсязі КР - 1 та КР - 2 тягового рухомого
складу (ТРС) електровозів ЧС 8, ЧС 4 та ВЛ
80к, переданого позивачем відповідачу.
Відповідач зобов'язався надати у
встановлений строк послуги по
капітальному ремонту ТРС, а позивач
зобов'язався прийняти їх відповідно до
вимог, зазначених в Положенні про
порядок подачі в ремонт і видачі з
ремонту рухомого складу, затвердженого
Наказом Міністерства транспорту
України № 261 від 22.04.2002р., а Замовник
зобов'язався оплатити ці послуги.

Згідно до Розділу 3.1 договору, до
обов'язків відповідача належать:
виконання капітального ремонту ТРС;
дотримання строків виконання робіт;
забезпечення якості виконаних робіт з
капітального ремонту ТРС.

Згідно до Розділу 3.5 договору, до
обов'язків позивача належить: подача
ТРС на капітальний ремонт в строки
згідно з погодженим Помісячним
графіком; прийняття ТРС з капітального
ремонту.

Розділ 8 договору визначає умови
гарантії та якості капітального
ремонту ТРС.

Так, пунктом 8.1 договору сторони
обумовили, що гарантії відповідача та
якість капітального ремонту
визначаються даним договором та
Положенням про порядок подачі в ремонт
і видачі з ремонту рухомого складу,
затвердженого Наказом Міністерства
транспорту України № 261 від 22.04.2002р.

Пунктом 8.2 договору сторони обумовили,
що після капітального ремонту
гарантійний термін в цілому на ТРС
встановлюється півтора року з дня
підписання акту здачі об'єкту після
капітального ремонту.

Гарантійні терміни на окремі вузли,
агрегати і деталі встановлені на
капітально відремнтований ТРС
встановлюються згідно з Додатком № 5 до
даного договору (п.8.3).

Пунктом 8.4 договору передбачено, що на
виявлені позивачем дефекти
капітального ремонту ТРС в гарантійний
термін експлуатації складається Акт -
рекламація по формі згідно з Додатком
№ 7.

Згідно до п.8.5 договору, при виході з
ладу складових частин, встановлених
при капітальному ремонті, в
гарантійний період відповідач сплачує
позивачу понесені витрати на усунення
дефекту та штраф у розмірі 20% вартості
від неякісно виконаного капітального
ремонту (неякісно відремонтованих або
нових складових частин, які
встановлені відповідачем при
капітальному ремонті). Усунення
дефектів ремонту (модернізації)
відповідачем на місці, в умовах депо,
проводиться в термін, який вказується в
акті - рекламації та не повинен
перевищувати 15 днів. Усунення дефектів
ремонту відповідачем в умовах
підприємства відповідача, проводиться
в термін, який вказується в акті -
рекламації та не повинен перевищувати
20 днів.

У відповідності до п.8.6 договору
порядок взаємодії відповідача та
позивача при виникненні відмов
капітально відремонтованого ТРС та
його обладнання в гарантійний термін
проводиться згідно з Положенням про
порядок подачі в ремонт і видачі з
ремонту рухомого складу, затвердженого
Наказом Міністерства транспорту
України № 261 від 22.04.2002р.

На виконання умов договору,
відповідачем був проведений
капітальний ремонт електровозу серії
ВЛ 80к № 101 на загальну суму 3533200грн., про
що складено Акт приймання з
капітального ремонту від 04.10.2013р.

Аналіз копії Технічного паспорту
колісної пари № 09777 (наданої позивачем
до справи) свідчить, що колісна пара при
пробігі 41692км., 16.01.2014р. була знята у
зв'язку з «МОП». Як пояснив представник
позивача в судовому засіданні 04.11.2014р.,
абревіатура «МОП» означає: «Моторно -
осевой подшипник» -рос.

Представник позивача в судовому
засіданні пояснив, що замість колісної
пари № 09777 на електровоз була
встановлена інша колісна пара - № 6020,
яка також була прийнята з ремонту
відповідача. До матеріалів справи
позивачем надано копію Рахунку -
фактури № 471 від 18.12.2013р., згідно до
якого вартість ремонту колісної пари №
6020 становить суму 44689грн.

Оскільки відповідач на звернення
позивача суму 44689грн. не сплатив,
посилаючись на п.8.5 договору, позивач
звернувся до господарського суду із
позовом про стягнення цієї суми.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини…
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

За своїм правовим видом договір від
13.06.2013р. є договором підряду.

У відповідності до ч.1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язаний прийняти та
оплатити виконану роботу. Як свідчить
ч.2 ст. 837 ЦК України договір підряду
може укладатися на ремонт речі.

Згідно до ст. 852 ЦК України, якщо
підрядник відступив від умов договору
підряду, що погіршило роботу або
допустив інші недоліки в роботі,
замовник має право за своїм вибором
вимагати безоплатного виправлення цих
недоліків у розумний строк або
виправити їх за свій рахунок з правом
на відшкодування своїх витрат на
виправлення недоліків чи відповідного
зменшення плати за роботу, якщо інше не
встановлено договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193
Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Пунктом 8.5 договору від 13.06.2013р. сторони
обумовили, що при виході з ладу
складових частин, встановлених при
капітальному ремонті, в гарантійний
період відповідач сплачує позивачу
понесені витрати на усунення дефекту
та штраф у розмірі 20% вартості від
неякісно виконаного капітального
ремонту (неякісно віремонтованих або
нових складових частин, які
встановлені відповідачем при
капітальному ремонті).

При цьому суд зауважує, що відповідач
зобов'язався відшкодувати витрати,
понесені позивачем на усунення дефекту
по відновленню такої складової частини
електровозу (в даному випадку -
колісної пари № 09777).

Таким чином, виходячи зі змісту п.8.5
договору, відповідач зобов'язався
відшкодувати позивачу витрати на
усунення дефекту по ремонту Моторно -
вісьового підшипнику колісної пари №
09777.

За таких обставин, доводи позивача про
необхідність відшкодування йому
вартості ремонту іншої колісної пари -
№ 6020 у сумі 44689грн. є безпідставними і
не узгоджуються з обов'язком
відповідача, визначеним у п.8.5 договору
та не узгоджуються із приписом ст. 852 ЦК
України.

Крім того, слід зазначити наступне.

Пунктом 8.1, п.8.6 договору від 13.06.2013р.
сторони визначили, що порядок
взаємодії відповідача та позивача при
виникненні відмов капітально
відремонтованого ТРС та його
обладнання в гарантійний термін,
проводиться згідно з Положенням про
порядок подачі в ремонт і видачі з
ремонту рухомого складу, затвердженого
Наказом Міністерства транспорту
України № 261 від 22.04.2002р.

У відповідності до п.5.6 зазначеного
Положення, при виявленні Замовником,
після ремонту Виконавцем, в межах
гарантійного терміну, на рухомому
складі, вузлах та агрегатах яких -
небудь дефектів в результаті
неякісного ремонту, Замовник протягом
не більше трьох робочих днів…,
зобов'язаний телеграмою викликати
представника Виконавця.

В свою чергу, пунктом 5.9 зазначеного
Положення визначено, що для
встановлення причин пошкодження
об'єкта ремонту та участі у складанні
акта - рекламації, Виконавець направляє
своїх представників.

Обов'язковість складання акта -
рекламації по встановленій формі для
встановлення факту виходу з ладу
електровозу передбачена п.5.10 Положення
та п.1.3, п.8.1 договору від 13.06.2013р. і
Додатком 7 до цього договору.

В порушення вимог п.п.5.6, 5.9, 5.10 Положення
про порядок подачі в ремонт і видачі з
ремонту рухомого складу, затвердженого
Наказом Міністерства транспорту
України № 261 від 22.04.2002р., п.п. 1.3, 8.1
договору від 13.06.2013р. представник
відповідача для складання акта -
рекламації не викликався позивачем.

Більше того, представник позивача в
судовому засіданні 04.11.2014р. пояснив, що
акт - рекламація не складався, а
недоліки колісної пари № 09777 були
усунуті власними силами позивача у
ДЕПО. Після ремонту власними силами
колісна пара № 09777 була 18.01.2014р. знов
встановлена на рухомий склад. Також
представник позивача пояснив, що
будь-які інші докази щодо ремонту
колісної пари № 09777 та визначення
вартості цього відновлювального
ремонту, у позивача відсутні.

У відповідності до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилдається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини справи свідчать, що
належного і допустимого доказу виходу
з ладу колісної пари № 09777, а саме: акту -
рекламації позивачем до
господарського суду не надано, як і не
надано доказів у підтвердження
фактичного розміру витрат, понесених
позивачем на відновлення колісної пари
№ 09777.

Позов є необгрунтованим і
безпідставним.

У задоволенні позову слід відмовити.

Посилання позивача на Довідку
Державної фінансової інспекції у
Вінницькій області від 15.07.2014р. № 06-13/08
та її вимогу про усунення порушень від
22.08.2014р., не мають істотного значення
при вирішенні спору, виходячи з
наступних підстав.

Чинне законодавство України не
передбачає, що акт Державної
фінансової інспекції змінює, припиняє
частково або повністю зобов'язання
визначені договором.

Згідно до ст.15 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»,
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Акт ревізії є підставою для вчинення
відповідних процесуальних дій особою,
зокрема, пред'явлення позову, однак не
позбавляє її процесуального обов'язку
доводити свої вимоги належними та
допустимими доказами.

Сам лише акт ревізії не визначений
законодавством як безумовний доказ.
Обставини, вказані в такому акті
повинні підтверджуватися належними
доказами у відповідності до ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд доходить висновку, що Довідка
Державної фінансової інспекції у
Вінницькій області від 15.07.2014р. № 06-13/08,
за своєю правовою природою не може бути
безумовним доказом наявності тих чи
інших порушень з боку відповідача або
позивача.

Слід зазначити, що згідно до Постанови
Верховного Суду України від 22 січня
2013р. у справі № 3-69гс 12, …факт виявлення
внутрішньою ревізією суб'єкта
господарювання порушень, допущених під
час виконання робіт за договором, не
впливає на умови спірних договірних
відносин і не може змінювати їх.

Крім того, пунктом 8 ст.10 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» органу державного
фінансового контролю надається право
порушувати перед відповідними
державними органами питання про
визнання недійсними договорів,
укладених із порушенням законодавства,
у судовому порядку стягувати у дохід
держави кошти, отримані
підконтрольними установами за
незаконними договорами, без
установлених законом підстав та з
порушенням законодавства.

Проте, в силу ст.204 ЦК України існує
презумпція правомірності правочину, а
тому умови договору від 13.06.2013р. щодо
обов'язковості складання акта -
рекламації з метою визначення обставин
виходу з ладу колісної пари та вимоги
ст. 852 ЦК України, ст.ст. 33, 34 ГПК України
щодо необхідності доведення позивачем
належними доказами розміру понесених
витрат на усунення недоліків при
відновленні колісної пари № 09777 з метою
відшкодування цих витрат, повинні бути
дотримані позивачем.

Однак позивач не довів до суду розміру
витрат, понесених ним по ремонту
колісної пари № 09777. Сума 44 689грн. є
вартістю ремонтних робіт іншої
колісної пари - № 6020, а тому відсутній
причинно - наслідковий зв'язок між
вартістю робіт по ремонту колісної
пари № 09777 та загальною вартістю
ремонтних робіт колісної пари № 6020, що
також є підставою для відмови у позові.
Суд зазначає, що незалежно від
наявності або відсутності факту виходу
з ладу колісної пари № 09777, позивач в
будь-якому випадку поніс би витрати у
сумі 44689грн. по ремонту іншої колісної
пари № 6020, яка також вийшла з
технічного ладу. Доказом цієї
обставини є Рахунок - фактура від
18.12.2013р. № 471 на оплату суми 44689грн.
вартості ремонтних робіт колісної пари
№ 6020 та твердження самого позивача в
позовній заяві про те, що колісну пару
№ 09777 було знято з електровозу в ході
поточного ремонту 16.01.2014р. Тобто, ремонт
колісної пари № 6020 був виконаний
раніше, аніж позивач встановив вихід з
технічного ладу колісної пари № 09777, а
тому витрати позивача у сумі 44689грн. за
ремонт колісної пари № 6020 не можуть
бути витратами, понесеними позивачем
внаслідок виходу з ладу колісної пари
№ 09777.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
витрати по сплаті суми 1827грн. судового
збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та
підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК
України 05.11.2014р.

Суддя
М.В. Мірошниченко