ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 жовтня 2014 р. Справа №
903/905/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "УТФ ЗЕРНО", м.Київ

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка",
м.Луцьк

про стягнення 63 579 грн. 83 коп.

Суддя Шум М. С.

за участю представників сторін:

від позивача: Маринчук В. І.,
представник, довіреність від 27.09.2014
року

від відповідача: Самолюк В.
В.,представник, довіреність від 20.10.2014
року

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки сторін.

Суть спору: позивач - ТзОВ «УТФ Зерно»
просить стягнути з відповідача - ТзОВ
«Агротехніка» 63 579 грн. 83 коп. боргу у
зв'язку з порушенням строків оплати
поставленого згідно договору №31 від
31.03.2014 року товару з них 48 174 грн. 00 коп. -
штрафу, 165 грн. 27 коп. 3% річних, 2 464 грн. 85
коп. втрат від інфляції, 771 грн. 27 коп.
неотриманого прибутку та 12 004 грн. 44 коп.
моральної шкоди, судові витрати
покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 22.09.2014 року порушено
провадження у справі, сторін
зобов'язано надати необхідні для
розгляду справи документи.

Ухвалою суду від 21.10.2014 року розгляд
справи відкладено.

Відповідач в клопотанні від 20.10.2014 року
№1-4/112 просить суд об'єднати справи
№903/905/14, №903/966/14 та №903/905/14 в одне
провадження. При цьому, зазначає, що у
відповідних справах беруть участі ті
самі сторони, а спірні правовідносини
виникли на підставі договору поставки
№31 від 31.03.2014 року. Для правильного
вирішення кожної із справ необхідне
детальне вивчення стану взаємних
розрахунків між сторонами за весь
період виконання договору поставки №31
від 31.03.2014 року.

Суд розглянувши клопотання
відповідача вважає, що останнє до
задоволення не підлягає, оскільки на
думку суду сумісний розгляд об'єднаних
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд позов задоволити, оскільки
відповідачем порушено умови договору
поставки №31 від 31.03.2014 року.

Представник відповідача позов
заперечив, просить суд в задоволенні
позову відмовити у відзиві на позов від
28.10.2014р. №1-4/1152 зазначає, що вихідні дані
з яких проводив розрахунок позивач не
відповідають умовам поставки за
договором №31 від 31.03.2014 року; позивачем
не дотримано умов поставки товару на
умовах 50% передоплати, розрахунок за
товар повинен був проходити за умовами
остаточної оплати товару; позивачем на
адресу відповідача невчасно надано
податкову накладну від 10.05.2014 року;
відповідач вказує на те, що позивачем
при нарахуванні втраченої вигоди та
моральної шкоди, останній вийшов за
межі задекларованих у договорі
добросовісності, розумності та
справедливості.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

в с т а н о в и в:

31 березня 2014 року між позивачем -
товариством з обмеженою
відповідальністю «УТФ Зерно» та
відповідачем - товариством з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка" був
укладений договір поставки №31 (далі
договір, а. с. 9-11).

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з договору. Між
сторонами зобов'язання виникли з
договору поставки №31 від 31.03.2014 року.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. п. 1.1, 2.1, 2.2, 2.3, 3.3, 4.2, 5.4, 5.6
договору позивач передає, а відповідач
приймає та сплачує на умовах, що
вказуються у специфікаціях до даного
договору сільськогосподарську
продукцію. Найменування товару,
кількість та ціна визначається у
накладних (специфікаціях, рахунках).
Поставка здійснюється на умовах,
вказаних у специфікаціях. Передплата
за товар, здійснюється відповідачем на
умовах та строках, вказаних у
специфікаціях до даного договору, що
підписані сторонами. У разі неоплати
партії товару або за порушення строків
оплати, відповідач сплачує штраф у
розмірі 20% від загальної вартості
специфікацій. Сплата стороною
визначених даним договором або чинним
в Україні законодавством штрафних
санкцій (неустойку, штрафу, пені) не
звільняє її від обов'язку відшкодувати
за вимогою іншої сторони збитки,
завдані порушенням даного договору
(реальні збитки та (або) упущену вигоду)
у повному обсязі, а відшкодування
збитків не звільняє її від обов'язку
сплатити за вимогою іншої сторони
штрафні санкції у повному обсязі, а
також оплата штрафних санкцій,
вказаних у ст. 625 ЦК України. Даний
договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до 31 грудня 2015
року.

Докази про припинення чи зміну дії
договору в матеріалах справи відсутні.

Згідно долученої до матеріалів справи
специфікації від 08.05.2014 року до
договору поставки №31 від 31.03.2014 року
сторони узгодили наступні умови
поставки: поставка сої товарної в
кількості 37,000 тонн загальною вартістю
240 870 грн. 00 коп. Умови розрахунків: 50%
передплати за товар проводиться
покупцем протягом одного банківського
дня згідно рахунку-фактури на
завантажений товар у автотранспорт.
Остаточна оплата за товар проводиться
відповідачем протягом трьох
банківських днів згідно накладної та
податкової накладної на прийняту
партію товару у складі відповідача (а.
с. 12).

Відповідна специфікація підписана та
скріплена печатками сторін.

У відповідності до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
закону, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту та інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору згідно
накладної №11 від 10.05.2014 року та ТТН №12
від 10.05.2014 року на підставі довіреності
від 06.05.2014 року №617 позивач передав
відповідачу згідно договору поставки
від 31.03.2014 року №31 товар на загальну
суму 240 088 грн. 80 коп. (а. с. 15-16).

10.05.2014 року позивачем виписано
рахунок-фактуру №11 на суму 240 088 грн. 80
коп. (а. с. 14). Відповідач отримання
товару та рахунку-фактури не заперечує.

Відповідач отриманий товар оплатив з
порушенням строків, встановлених
договором поставки №31 від 31.03.2014 року
та специфікацією до договору від 08.05.2014
року, а саме:

- 50 000 грн. 00 коп. сплачено 16.05.2014 року
(платіжне доручення №1290, а. с. 18);

- 190 088 грн. 80 коп. сплачено 19.05.2014 року
(платіжне доручення №1232).

Враховуючи порушення строків оплати,
позивач просить стягнути з
відповідача, зокрема, 165 грн. 27 коп. 3%
річних, 2 464 грн. 85 коп. втрат від
інфляції.

Розрахунок річних та втрат від
інфляції долучені до матеріалів справи
(а. с. 22). При цьому, суд зазначає, що
відповідні розрахунки здійснені
невірно в частині визначення терміну
прострочення платежів.

З врахуванням умов оплати,
передбачених в специфікації від 08.05.2014
року суд зазначає таке:

Поставка товару здійснена 10.05.2014 року,
рахунок-фактура виписано 10.05.2014 року,
відтак згідно специфікації від 08.05.2014
року 50% передплати за товар проводиться
покупцем протягом одного банківського
дня згідно рахунку-фактури на
завантажений товар у автотранспорт, а
решта сплачується протягом трьох
банківських днів згідно накладної.

Відтак з врахуванням проплати в
розмірі 50 000 грн. 00 коп. здійсненої
відповідачем 16.05.2014 року та повної
оплати, здійсненої 19.05.2014 року
відповідач прострочив:

- сплату 120 044 грн. 40 коп., що становить 50%
від вартості товару тринадцятого та
чотирнадцятого травня (рахунок фактура
виписано 10.05.2014 року в суботу, отже
перший банківський день на сплату
коштів 12.05.2014 року - понеділок);

- сплату 240 088 грн. 80 коп. п'ятнадцятого
травня (оскільки решта коштів повинна
була бути сплачена протягом трьох
банківських днів згідно накладної,
тобто 12,13,14 травня);

- сплату 190 088 грн. 80 коп. шістнадцятого,
сімнадцятого та вісімнадцятого травня.

Виходячи з цього за порушення строків
оплати поставленого згідно договору
поставки від 31.03.2014 року №31 товару з
відповідача підлягає до стягнення 86
грн. 33 коп. 3% річних, 1 287 грн. 64 коп. втрат
від інфляції.

В позові на суму 78 грн. 94 коп. річних та 1
177 грн. 21 коп. втрат від інфляції слід
відмовити.

Позивач просить також стягнути з
відповідача штраф у розмірі 48 174 грн. 00
коп. відповідно до п. 5.4 договору.

Згідно п. 1 ст. 230 ГК України штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно п. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.4 договору встановлено, що у
разі неоплати партії товару або за
порушення строків оплати, відповідач
сплачує штраф у розмірі 20% від
загальної вартості специфікацій.

Враховуючи викладене, суд вважає
підставними нараховані позивачем 48 174
грн. 00 коп. штрафу, що становить 20% від
вартості специфікації від 08.05.2014 року
(240 870 грн. 00 коп. х 20%).

Суд не погоджується з доводами
відповідача викладеними у відзиві на
позов від 28.10.2014р. №1-4/1152, оскільки вони
спростовуються обставинами
викладеними вище. Крім того,
відповідачем, як на альтернативу не
подано контр-розрахунку в
підтвердження своїх доводів.

Крім того позивач просить стягнути з
відповідача 771 грн. 27 коп. неотриманого
прибутку (втраченої вигоди) на підставі
ст. 225 ГК України.

Мотивуючи відповідну вимоги позивач
зазначає, що не отримав прибуток
(втратив вигоду) по залишках на
поточному рахунку за період з 10.05.2014
року по 18.05.2014 року. При цьому, до
матеріалів справи долучено договір
банківського рахунку №67-в-28/73816 від
19.08.2013 року, укладений між ПАТ «КБ»
Фінансова ініціатива» та ТзОВ «УТФ
Зерно» (а. с. 23-27). Відповідно до п 1.1
договору банк відкриває клієнту
поточний рахунок №816 та здійснює
його розрахунково-касове
обслуговування. Згідно тарифного
пакету на банківські послуги (додаток 1
до договору) встановлена процентна
ставка по залишках на поточних
рахунках в національній валюті (річних)
на фактичний залишок коштів. Саме
виходячи з відповідної процентної
ставки позивач розраховує суму
втраченої вигоди (а. с. 28).

Проте, суд зазначає, що згідно п. 4.3
договору поставки від 31.03.2014 року №31
платіж за даним договором вважається
здійсненим належним чином у дату
відправлення відповідачем коштів на
банківський рахунок, що визначений у
даному договорі, а саме п/р0713 в
філії АТ «Укрексімбанк» м.Київ.

Згідно долучених до матеріалів справи
платіжних доручень про сплату коштів
за поставлений товар відповідач
перераховував позивачу кошти саме на
зазначений в договорі поставки від
31.03.2014 року №31 рахунок в філії АТ
«Укрексімбанк» м.Київ, проте не на
рахунок №816 в ПАТ «КБ» Фінансова
ініціатива».

Відтак вимога про стягнення суми
втраченої вигоди в розмірі 771 грн. 27 коп.
є безпідставною, не доведеною
належними та допустимими доказами, а
тому до задоволення не підлягає.

Позивач просить стягнути з відповідача
12 004 грн. 44 коп. моральної шкоди, що
становить 5% від загальної вартості
поставленого товару при цьому, позивач
посилається на ст. 23 ЦК України.

Статтею 23 ЦК України визначено, що
моральна шкода полягає, зокрема, в
приниженні честі, гідності, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи, а її відшкодування
здійснюється грішми, іншим майном або в
інший спосіб.

Позивачем у позовній заяві не
зазначено в чому полягає моральна
шкода, виклад обставин, на яких
ґрунтуються позовні вимоги в цій
частині, якими саме неправомірними
діями завдана ця шкода та зазначення
доказів, що підтверджують позов.
Обставини, які на думку позивача
свідчать про ухилення відповідача від
сплати заборгованості не є належними
доказами, які підтверджують дії
відповідача спрямовані на приниження
ділової репутації, честі, гідності та
престижу ТзОВ "УТФ ЗЕРНО".

Враховуючи викладене суд дійшов
висновку про безпідставність позову в
частині стягнення 12 004 грн. 44 коп.
моральної шкоди.

Оскільки спір до розгляду суду
доведено з вини відповідача, то витрати
по сплаті судового збору пропорційно
до задоволених вимог в сумі 1 423 грн. 79
коп. відповідно до ст. 49 ГПК України
слід віднести на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49,
82-85 ГПК України, -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка",
м.Луцьк, вул.Єршова, 11,
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «УТФ Зерно.», пр.
Оболонський, 30, офіс 287, м.Київ,

- 86 грн. 33 коп. 3% річних, 1 287 грн. 64 коп.
втрат від інфляції, 48 174 грн. 00 коп.
штрафу та 1 423 грн. 79 коп. в повернення
витрат по сплаті судового збору, а
всього:

50 971 грн. 76 коп. (п'ятдесят тисяч
дев'ятсот сімдесят одна грн. 76 коп.).

3. В позові на суму 14 031 грн. 86 коп.
відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення

складений 30.10.2014

Суддя
М. С. Шум