КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р. Справа№ 910/11297/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Залерцев М.О.,

від відповідача -Миколаєнко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
№ 532 від 27.08.2013 та дочірнього
підприємства «Комунальне підприємство
«Маяк» № 001/909 від 27.08.2013

на рішення господарського суду міста
Києва від 13.08.2013

у справі № 910/11297/13

за позовом публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал», м. Київ

до дочірнього підприємства
«Комунальне підприємство «Маяк», м.
Київ

про стягнення 568 505грн.83коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 13.08.2013 (Кирилюк Т.Ю.) позов
АК "Київводоканал" задоволено частково
та стягнуто з КП "Маяк" 430 709 грн. 87коп.
заборгованості за надані позивачем
послуги з водопостачання та
водовідведення згідно укладеного
сторонами договору №01793/2-05 від 07.02.2003, 574
грн. 41 коп. пені, 17 783 грн. 64 коп. - 3 %
річних, 13 315 грн. 02 коп. - інфляційних
втрат та 9247грн.66коп. - витрат по сплаті
судового збору.

Судом відмовлено в стягненні з
відповідача 2 587грн.37коп. - суми наданих
послуг за березень 2009 року за
абонентськими кодами № 1-695, 5-428, 7-701,
оскільки позивачем не надано доказів,
які б підтверджували факт надання
послуг в зазначений період.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що заявлена до стягнення
сума основного боргу складається з
боргу за постачання холодної води та
прийняття стоків холодної води, (за
кодами відповідача 1-695, 5-428, 7-701) у
розмірі 433 297грн.24коп. та боргу за
постачання питної води, яка
використовується для приготування
гарячої води (за кодами 1-50695, 5-50428, 7-50701) в
сумі 53 636грн.19коп. за період з 01.10.2005 року
по 31.03.2013 року.

Враховуючи, що договором № 01793/2-05 від
07.02.2003 року не передбачено обов'язок
відповідача оплачувати обсяги
холодної води, яка використовується
для гарячого водопостачання, суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для задоволення
позовної вимоги у розмірі 53636грн.19коп.
за період з 01.10.2005 року по 31.03.2013 року та
з врахуванням наведеного, відсутність
правових підстав для застосування
строку позовної давності за період з
01.10.2005 року по 01.03.2010 року.

Щодо посилань відповідача на те, що
заявляючи позовні вимоги позивачем
пропущено строк позовної давності за
період з 01.04.2009 року по 01.03.2010 року, судом
встановлено, що відповідач частково
здійснював оплату за надані послуги,
таким чином, враховуючи приписи статті
264 Цивільного кодексу України строк
позовної давності позивачем не
пропущено.

Також, судом встановлено, що
відповідачем не надано доказів надання
послуг водопостачання та
водовідведення, зокрема, актів про
зняття показань лічильників позивачем
за спірний період за адресою вулиця
Жилянська, 30/32А та вулиця Жилянська, 30/32
Б. Таким чином, посилання відповідача
на те, що позивач надавав послуги за
адресою, що не належить споживачу не
знайшли свого підтвердження.

Враховуючи наведене, судом задоволено
позовні вимоги про стягнення основного
боргу у розмірі 430709грн.87коп. з
водопостачання та водовідведення.

Не погоджуючись з рішенням суду
позивач звернувся з апеляційною
скаргою в якій просив скасувати
рішення в частині відмови в стягненні з
відповідача 106122грн.89коп.
заборгованості та прийняти нове
рішення, яким позов в цій частині
задовольнити. Відповідач вважає
неправомірною відмову суду в стягненні
з відповідача оплати послуг з
постачання питної води, що йде на
підігрів та відповідних санкцій
нарахованих на суму заборгованості.

Від відповідча, також, надійшла
апеляційна скарга в якій останній
просив скасувати вищезазначене
рішення суду та прийняти нове, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю. При цьому відповідач
стверджує, що позивачем включено в
розрахунки заборгованість за послуги
надані будинкам за адресою вулиця
Жилянська, 30/32А та вулиця Жилянська, 30/32
Б, які відповідачу не належать. Крім
того, відповідач стверджує про
відсутність заборгованості перед
відповідачем в підтвердження чого
посилається на довідки та листи ГІОЦ.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідача позивач просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення,
зазначивши про її безпідставність.

В процесі розгляду справи в суді
апеляційної інстанції відповідачем
було подано клопотання про
витребування від КП «ГІОЦ» довідки про
суму заборгованості відповідача
станом та березень 2013 та про залучення
КП «ГІОЦ» до участі у справі в якості
третьої особи. Судом вказані
клопотання розглянуто та зроблено
висновок про відсутність підстав для
залучення КП «ГІОЦ» до участі у справі,
як третьої особи. Проте, судом
надіслано до КП «ГІОЦ» запит про
надання суду інформації щодо суми
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення ДП КП
«Маяк» станом на березень 2013. КП «ГІОЦ»
надіслано до апеляційного суду
відповідь на вказаний запит в якому
повідомлялося про неможливість
надання інформації щодо
заборгованості відповідача, оскільки
така КП «ГІОЦ» невідома. Останній лише
здійснює розщеплення та зарахування
комунальних платежів.

Перевіривши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, колегія суддів
апеляційного господарського суду
враховує наступне.

07.02.2003 між позивачем та відповідачем
укладено договір № 01793/2-05 на послуги
водопостачання та водовідведення,
відповідно до пункту 1.1 якого позивач
зобов'язався надавати відповідачу
послуги з постачання питної води та
водовідведення, а останній оплачувати
їх вартість.

Відповідно до пункту 3.1 договору
кількість води, що подається позивачем
та використовується відповідачем
визначається за показниками
водолічильників, зареєстрованих
позивачем. Зняття показань
водолічильників здійснюється, як
правило, щомісячно представником
позивача спільно з представником
відповідача. Для абонентів із
стабільним об'ємом водоспоживання (або
незначним коливанням), зняття
показників може здійснюватись один раз
на квартал. Кількість стічних вод, які
надходять у каналізацію, визначається
за кількістю води, що надходить із
комунального водопроводу та інших
джерел водопостачання, згідно із
показниками водолічильника та інших
способів визначення об'ємів стоків, що
потрапляють у міську каналізацію у
відповідності з пунктом 21.2 Правил
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення у
містах і селищах України (пункт 3.3).

Позивачем, зокрема заявлено вимогу про
стягнення 433297грн.24коп. заборгованості
за абонентськими кодами № 1-695, 5-428, 7-701
за період з 01.03.2009 року по 31.03.2013 року та
за кодами № 1-50695, 5-50428, 7-50701 у розмірі
53636грн.19коп. за період з 01.10.2005 року по
31.03.2013 року.

Однак, як встановлено судом, позивачем
не надано доказів, які б підтверджували
факт надання послуг на суму 2 587грн.37коп.
за березень 2009 року за абонентськими
кодами № 1-695, 5-428, 7-701, тому судом
правомірно відмовлено в цій частині
позовних вимог.

Так, заявлена до стягнення сума
основного боргу складається з: боргу за
постачання холодної води та прийняття
стоків холодної води, (за кодами
відповідача 1-695, 5-428, 7-701) у розмірі 433
297грн.24коп. та боргу за постачання
питної води, яка використовується для
приготування гарячої води (за кодами
1-50695, 5-50428, 7-50701) в сумі 53 636грн.19 коп. за
період з 01.10.2005 року по 31.03.2013 року.

Відповідно до частини 1 статті 901
Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона - виконавець, зобов'язується за
завданням другої сторони - замовника,
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частина 1 ст. 903 ЦК України встановлює
обов'язок замовника оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, встановлених у договорі, якщо
останнім передбачено надання такої
послуги за плату.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
питну воду та питне водопостачання"
послуги з питного водопостачання
надаються споживачам підприємством
питного водопостачання на підставі
договору, зокрема з підприємствами,
установами, організаціями, що
безпосередньо користуються
централізованим питним
водопостачанням.

Так, правовідносини між сторонами
виникли на підставі договору №01793/2-05
від 07.02.2003 року, проте вказаний договір
не регулює відносини сторін з приводу
постачання відповідачеві холодної
води, яка йде на підігрів та сплати її
вартості, а інші договори, які б
регулювали такі відносини між
сторонами, в матеріалах справи
відсутні.

Враховуючи, що договором, укладеним
сторонами, не передбачено обов'язок
відповідача оплачувати обсяги
холодної води, яка використовується
для гарячого водопостачання, інших
договорів суду не надано, відсутні
правові підстави для задоволення
позовної вимоги у розмірі 53 636грн.19коп.
за період з 01.10.2005 року по 31.03.2013 року.

При цьому судом встановлено, що
відсутніми є й підстави для стягнення
вартості послуг за воду, яка подавалась
на підігрів, за положеннями п. 3.13.
Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України № 190 від 27 червня
2008р., згідно яких обов'язок з оплати
обсягів холодної води, яка
використовується для виготовлення
гарячої, покладено на
балансоутримувачів теплових пунктів
(котелень), оскільки докази перебування
на балансі відповідача ЦТП (котельні)
відсутні.

За викладених обставин суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
місцевого господарського суду про
відмову в задоволенні позовних вимог в
частині стягнення 53636грн.19коп. боргу за
постачання питної води, яка
використовується для гарячого
водопостачання (за кодами 1-50695, 5-50428,
7-50701) за період з 01.10.2005 року по 31.03.2013
року та відповідних нарахувань пені, 3 %
річних та інфляційних втрат, оскільки
умови договору укладеного між
сторонами передбачають постачання
позивачем відповідачу питної води, і не
містять зобов'язань відповідача
оплачувати вартість води, яка буде
постачатись йому з теплових пунктів,
які не знаходяться на його обліку, як
гарячої води.

Що стосується боргу за постачання
холодної води та прийняття стоків
холодної води, (за кодами відповідача
1-695, 5-428, 7-701) у розмірі 433297грн.24коп. за
період з 01.10.2005 року по 31.03.2013 року, то
суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про часткове
задоволення таких вимог, оскільки на 2
587грн.37коп. - суми наданих послуг, за
березень 2009 року за абонентськими
кодами № 1-695, 5-428, 7-701, позивачем не
надано доказів, які б підтверджували
факт надання послуг.

Правомірними є й висновки суду щодо
часткового задоволення позовних вимог
в частині стягнення з відповідача
574грн.41коп. пені за період з жовтня 2012
року по березень 2013 року, 17 783грн.64коп.
трьох відсотків річних та 13 315грн.02коп.
інфляційних втрат за період з квітня 2010
року по березень 2013 року, за уточненим
розрахунком суду, нарахованих на суму
заборгованості за постачання холодної
води та прийняття стоків холодної води,
(за кодами відповідача 1-695, 5-428, 7-701) в
розмірі 430709грн.87коп.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційних
скарг. Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на фактичних обставинах та
матеріалах справи, прийняте відповідно
до норм чинного законодавства, а тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста
Києва від 13.08.2013 у справі №910/11297/13
залишити без змін, а апеляційні скарги
публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
та дочірнього підприємства
«Комунальне підприємство «Маяк»- без
задоволення.

2. Справу № 910/11297/13 повернути
господарському суду міста Києва.

Повний текст постанови складено:
03.11.2014

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко