Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "28" жовтня 2014 р.
Справа № 906/1143/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Карман Ю.В. - довіреність
№ 1771 від 11.12.2012;

від відповідача: Камінський І.А. -
довіреність № 422/1-14 від 20.05.2014;

Дідківський В.Б. -
довіреність № 422/1-14 від 20.05.2014;

від третьої особи: не з'явився,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі Філії
спеціалізованого електрозв'язку ПАТ
"Укртелеком" (м.Київ)

до Департаменту цивільного захисту
населення Житомирської обласної
державної адміністрації (м.Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Житомирської
обласної державної адміністрації (м.
Житомир)

про спонукання до укладання договору

У відповідності до ч.3 ст. 69 ГПК України,
строк розгляду спору було продовжено
на 15 днів - до 05.11.2014.

Позивач звернувся до суду з позовом про
спонукання відповідача до укладання
договору про надання послуг у сфері
телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони на 2014 рік,
встановивши початок дії договору з
01.01.2014, в редакції викладеній в позовній
заяві.

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 30.09.2014
залучено до участі у справі
Житомирську обласну державну
адміністрацію в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.

28.10.2014 через канцелярію суду надійшли
уточнення позовних вимог, відповідно
до яких, посилаючись на п. 9.9. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012 № 6 "Про судове
рішення", позивач просить: вважати
договір про надання послуг у сфері
телекомунікацій щодо
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони на 2014 рік укладеним з
Департаментом цивільного захисту
населення Житомирської обласної
державної адміністрації на умовах
поданого ПАТ "Укртелеком" в особі Філії
спеціалізованого електрозв'язку ПАТ
"Укртелеком" проекту договору.

Згідно п. 9.9. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
№ 6 "Про судове рішення", у резолютивній
частині рішення про спонукання укласти
договір господарські суди повинні
зазначати: - умови, на яких сторони
зобов'язані укласти договір, з
посиланням на поданий позивачем проект
цього договору, наприклад: "Вважати
договір (найменування договору)
укладеним на умовах поданого
(найменування позивача) проекту цього
договору", а в разі необхідності - з
викладенням у рішенні умов (пунктів)
договору повністю або в певній частині.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача позов
заперечив з підстав, викладених у
запереченнях на позов.

Третя особа повноважного представника
в судове засідання не направила, хоча
про час та місце розгляду справи
повідомлялася належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням №529 (а.с. 190).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено у позовній заяві та
вбачається з матеріалів справи, 24.04.2014
ПАТ "Укртелеком" в особі Філії
спеціалізованого електрозв'язку ПАТ
"Укртелеком" листом №711-868403 направило
до Департаменту цивільного захисту
населення Житомирської обласної
державної адміністрації для розгляду
та підписання проект договору про
надання послуг з
експлуатаційно-технічного
обслуговування системи оповіщення і
зв'язку цивільної оборони на 2014 рік,
зазначивши в останньому, що договір
набирає чинності з дати його
підписання та діє до 31.12.2014, при цьому
умови договору застосовуються до
відносин між ними, які виникли з 01.01.2014.

У зв'язку з непідписанням відповідачем
в межах 20-денного терміну
запропонованого проекту договору,
позивач звернувся за захистом своїх
прав до суду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги
приписами Кодексу цивільного захисту
України, Положення про організацію
оповіщення і зв'язку у надзвичайних
ситуаціях, затвердженого постановою
КМУ від 15.02.1999р. №192, Інструкції про
порядок експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення та
зв'язку цивільної оборони
підприємствами електрозв'язку України,
затвердженої наказом Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи і
Державним комітетом зв'язку та
інформатизації України від 16.08.2000р.
№210/119 та вимогами ст.179 Господарського
кодексу України, вважає, що укладення
наведеного договору є обов'язковим для
відповідача.

Зокрема вказує, що:

- договір про експлуатаційно-технічне
обслуговування систем оповіщення і
зв'язку цивільної оборони заснований
на державному замовленні, тому згідно з
частиною третьою статті 179 ГК України,
укладення господарського договору є
обов'язковим для відповідних сторін;

- виконавцем послуг за таким договором
є ПАТ "Укртелеком";

- права замовника послуг з
експлуатаційно-технічного
обслуговування систем оповіщення
делеговано місцевим органам
виконавчої влади або їх структурним
підрозділам - управлінням у справах
цивільної оборони, на балансі яких
знаходяться засоби оповіщення і
зв'язку цивільної оборони;

- Міністерством України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
(уповноваженому центральним органом
виконавчої влади, що здійснює загальне
керівництво цивільною обороною) і
Державним комітетом зв'язку та
інформатизації України затверджено
примірний договір про
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони.

При цьому позивач звертає увагу, що на
нього покладається відповідальність
за експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури і технічних
засобів оповіщення та зв'язку ЦО.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
посилається на те, що згідно ст.2 ЗУ "Про
джерела фінансування органів
державної влади" від 30.06.1999, та ст. 47 ЗУ
"Про місцеві державні адміністрації",
Департамент цивільного захисту
населення, як структурний підрозділ
облдержадміністрації, фінансується за
рахунок коштів державного бюджету в
межах видатків, які щорічно
затверджуються Законом України "Про
Державний бюджет України" на
відповідний рік. Вказує, що враховуючи
ст. 48 Бюджетного кодексу України та п.2.1
наказу Міністерства Фінансів України
від 02.03.2012 № 309 "Про затвердження
Порядку реєстрації та обліку бюджетних
зобов'язань розпорядників бюджетних
коштів та одержувачів бюджетних коштів
в органах Державної казначейської
служби України", у зв'язку з обмеженим
виділенням коштів з Державного
бюджету, у 2014 році асигнувань в
необхідній для утримання регіональної
системи оповіщення цивільного захисту
сумі не передбачено, тому укладення
Договору є неможливим, до того ж
наведені обставини свідчитимуть про
його недійсність. Вказує, що листами
№385/6-15 від 08.05.14 та №3330/29/2-14 від 01.08.14
позивача було повідомлено про
неможливість укладення такого
договору. Також вказує, що на даний час
Департаментом не погашена
заборгованість по утриманню системи
оповіщення цивільного захисту за 2013
рік у розмірі 387,8тис. грн. При цьому у 2014
році на оплату видатків на утримання
регіональної системи оповіщення
передбачені асигнування лише у сумі 250,0
тис. грн. Зауважує, що виходячи з
приписів ст.ст. 641,642, 649 ЦК України та
ст.ст. 10,11 ГК України, надуманим є
висновок позивача про вступ в законну
силу договору з підстав нереагування з
боку відповідача на пропозицію про
його укладення (а.с.61-65, 68, 119-121).

Оцінивши в сукупності матеріали
справи, врахувавши доводи
представників сторін, господарський
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову,
враховуючи наступне.

За умовами п. 5 Постанови КМ України від
15.02.1999 року № 192 "Про затвердження
Положення про організацію оповіщення і
зв'язку у надзвичайних ситуаціях"
(надалі - Постанова №192), підприємства
електрозв'язку забезпечують н а д о г
о в і р н и х у м о в а х
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури і технічних
засобів оповіщення та зв'язку ЦО, що
належить до сфери управління
центральних та місцевих органів
виконавчої влади, знаходяться в
пунктах управління, на підприємствах, в
установах і організаціях.

Згідно п. 56, п. 58 Постанови № 192,
відповідальність за технічну
готовність апаратури і технічних
засобів оповіщення та зв'язку
цивільної оборони, виконання
організаційно-технічних заходів з
попередження несанкціонованого
запуску несуть підприємства
електрозв'язку, що п р и й н я л и ці
засоби на е к с п л у а т а ц і й н о - т е
х н і ч н е о б с л у г о в у в а н н я,
відповідальність за
експлуатаційно-технічне
обслуговування систем оповіщення
покладається: загальнодержавної - на
генеральну дирекцію "Укртелекому";
регіональних - на керівництво
відповідних дирекцій "Укртелекому".

Вказане відповідає п.п. 1.2, 2.1 Загальної
частини Інструкції про порядок
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони підприємствами
електрозв'язку України, затвердженої
наказом Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи і Державним
комітетом зв'язку та інформатизації
України від 16.08.2000 року №210/119, якою
затверджено з р а з к о в и й договір
про експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони (далі - Інструкція),
згідно яких підприємства
електрозв'язку України здійснюють
на д о г о в і р н и х у м о в а х
експлуатаційно-технічне
обслуговування засобів оповіщення і
зв'язку цивільної оборони (далі - ЦО), що
перебувають у сфері управління
центральних та місцевих органів
виконавчої влади і знаходяться на
пунктах управління, на підприємствах, в
установах і організаціях та в інших
об'єктах; експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони здійснюється на п і
д с т а в і договору (додаток 1).

Тобто, вищенаведеними нормативними
актами встановлено відповідальність
підприємств електрозв'язку, які згідно
договору прийняли засоби оповіщення і
зв'язку цивільної оборони на
експлуатаційно-технічне
обслуговування.

Зважаючи на предмет позову та
обґрунтування позивачем своїх вимог
тим, що договір є обов'язковим для
відповідача, оскільки ґрунтується на
державному замовленні, слід зазначити,
що згідно ч. 3 ст. 179 ГК України,
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Частиною 2 цієї статті визначено, що
Кабінет Міністрів України,
уповноважені Президентом України
міністерства, інші центральні органи
виконавчої влади можуть рекомендувати
суб'єктам господарювання орієнтовні
умови господарських договорів
(примірні договори), а у визначених
законом випадках - затверджувати
типові договори.

За ч. 4 ст. 179 ГК України, при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі, зокрема: примірного договору,
рекомендованого органом управління
суб'єктам господарювання для
використання при укладенні ними
договорів, коли сторони мають право за
взаємною згодою змінювати окремі
умови, передбачені примірним
договором, або доповнювати його зміст; -
типового договору, затвердженого
Кабінетом Міністрів України, чи у
випадках, передбачених законом, іншим
органом державної влади, коли сторони
не можуть відступати від змісту
типового договору, але мають право
конкретизувати його умови.

При цьому, згідно ч. 5 вищевказаної
статті ГК України, зміст договору, що
укладається на підставі державного
замовлення, повинен відповідати цьому
замовленню.

Частиною 2 ст. 1 ЗУ "Про державне
замовлення для задоволення
пріоритетних державних потреб" від
22.12.1995 (який був чинним до 20.04.2014, а саме
до набрання чинності ЗУ "Про
здійснення державних закупівель" від
10.04.2014) визначено, що поставки товарів,
робіт і послуг для пріоритетних
державних потреб забезпечуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України та інших джерел фінансування,
що залучаються для цього. Обсяги коштів
для закупівлі зазначених товарів,
робіт і послуг передбачаються в Законі
про Державний бюджет України на
поточний рік та визначаються Кабінетом
Міністрів України відповідними
рішеннями про використання
позабюджетних джерел фінансування.

Згідно ч.3 ст.2 цього Закону, державні
замовники, виходячи з інтересів
держави, здійснюють вибір виконавців
державного замовлення у порядку,
встановленому Законом України "Про
здійснення державних закупівель",
укладають з виконавцями державного
замовлення державні контракти.
Державні замовники забезпечуються
Кабінетом Міністрів України
фінансовими ресурсами в обсягах,
необхідних для повної оплати
державного замовлення, якщо інше не
передбачено законом, і є
відповідальними за задоволення
пріоритетних державних потреб у
відповідних товарах, роботах і
послугах (ч.4 ст.2 Закону).

При цьому слід зауважити, що згідно абз.
5 ч.3 ст.2 ЗУ "Про здійснення державних
закупівель", дія цього Закону не
поширюється на випадки, якщо предметом
закупівлі є, зокрема, товари, роботи і
послуги, закупівля яких становить
державну таємницю відповідно до Закону
України "Про державну таємницю", про що
зазначали представники сторін у
судових засіданнях, пояснюючи, що при
укладенні аналогічного Договору у 2013
році, останній укладався без
застосування процедури закупівлі
відповідно до п.3 ст. 2 вказаного Закону
(а.с. 192, 195-197).

За п. 1 Положення про Департамент
цивільного захисту населення
Житомирської обласної державної
адміністрації (а.с. 72-79), останній
утворюється головою Житомирської
обласної державної адміністрації,
входить до її складу і в межах
адміністративної території забезпечує
виконання завдань цивільного захисту.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст.8
Кодексу цивільного захисту України,
одним із основних завдань єдиної
державної системи цивільного захисту є
оповіщення населення про загрозу та
виникнення надзвичайних ситуацій,
своєчасне та достовірне інформування
про фактичну обстановку і вжиті заходи.

Згідно ч.1 ст. 19 цього Кодексу, до
повноважень Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевих державних
адміністрацій у сфері цивільного
захисту належить, зокрема:
забезпечення цивільного захисту на
відповідній території; створення за п
о г о д ж е н н я м з центральним органом
виконавчої влади, який забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері цивільного захисту, та
підтримання у постійній готовності
територіальної системи
централізованого оповіщення,
здійснення її модернізації та
забезпечення функціонування;
забезпечення оповіщення та
інформування населення про загрозу і
виникнення надзвичайних ситуацій, у
тому числі в доступній для осіб з
вадами зору та слуху формі.

З Інструкції, якою затверджено
зразковий договір про
експлуатаційно-технічне
обслуговування апаратури та інших
технічних засобів оповіщення і зв'язку
цивільної оборони (далі - Інструкція)
також вбачається, що у спірних
відносинах замовником є саме
відповідач.

З огляду на викладене, лише відповідні
органи державної влади виступають
замовниками товарів, робіт та послуг за
державним замовленням, тому саме ними
може бути ініційовано укладення таких
договорів, до того ж при наявності
відповідного фінансування, оскільки:

- статтею 4 Закону України «Про державне
замовлення для задоволення
пріоритетних державних потреб»
визначено, що фінансове забезпечення
виконання державного замовлення
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України;

- за ст. 47 ЗУ "Про місцеві державні
адміністрації" від 09.04.1999, фінансове
забезпечення місцевих державних
адміністрацій здійснюється за рахунок
Державного бюджету України;

- відповідно до ст. 2 ЗУ "Про джерела
фінансування органів державної влади"
від 30.06.1999, органи державної влади
здійснюють свою діяльність виключно за
рахунок бюджетного фінансування в
межах, передбачених Законом України
про Державний бюджет України на
відповідний рік;

- за п.6 Постанови №192, фінансування
реконструкції, удосконалення
загальнодержавної і регіональних
систем централізованого оповіщення
цивільної оборони, вартості
експлуатаційно-технічного
обслуговування апаратури і технічних
засобів загальнодержавної і
регіональних систем централізованого
оповіщення та зв'язку ЦО провадиться за
рахунок асигнувань, що передбачаються
бюджетами відповідних центральних і
місцевих органів виконавчої влади.

Крім того, п. 8 ст. 7 Бюджетного кодексу
України затверджено принцип цільового
використання бюджетних коштів, згідно
з яким, бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями та
бюджетними асигнуваннями.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу
України, розпорядники бюджетних
коштів, якими є обласні державні
адміністрації, беруть бюджетні
зобов'язання та здійснюють платежі
тільки в межах бюджетних асигнувань,
встановлених кошторисами, в р а х о в у ю
ч и н е о б х і д н і с т ь в и к о н а нн я
з о б о в ' я з а н ь м и н у л и х р о к і
в.

За ч.3 вказаної статті, розміщення
замовлення, укладення договору,
придбання товару, послуги чи
здійснення інших аналогічних операцій
протягом бюджетного періоду, за якими
розпорядником бюджетних коштів взято
зобов'язання без відповідних бюджетних
асигнувань або з перевищенням
повноважень, встановлених цим Кодексом
та законом про Державний бюджет
України (рішенням про місцевий бюджет),
є н е д і й с н и м и. За такими
операціями не виникають бюджетні
зобов'язання та не утворюється
бюджетна заборгованість.

Положеннями частини 4 статті 48
Бюджетного кодексу України
передбачено, що зобов'язання, взяті
учасником бюджетного процесу без
відповідних бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та Законом
України "Про Державний бюджет України"
(рішенням про місцевий бюджет), не
вважаються бюджетними зобов'язаннями
(крім витрат, що здійснюються
відповідно до частини шостої цієї
статті) і не підлягають оплаті за
рахунок бюджетних коштів. Взяття таких
зобов'язань є порушенням бюджетного
законодавства. Витрати бюджету на
покриття таких зобов'язань не
здійснюються.

Вимоги фізичних і юридичних осіб щодо
відшкодування збитків та/або шкоди за
зобов'язаннями, взятими розпорядниками
бюджетних коштів без відповідних
бюджетних асигнувань або з
перевищенням повноважень,
встановлених цим Кодексом та законом
про Державний бюджет України (рішенням
про місцевий бюджет), стягуються з осіб,
винних у взятті таких зобов'язань, у
судовому порядку.

Згідно абз.1,4 п.2.1 наказу Міністерства
Фінансів України від 02.03.2012 № 309 "Про
затвердження Порядку реєстрації та
обліку бюджетних зобов'язань
розпорядників бюджетних коштів та
одержувачів бюджетних коштів в органах
Державної казначейської служби
України", розпорядники бюджетних
коштів беруть бюджетні зобов'язання в
межах бюджетних асигнувань,
установлених кошторисами (планами
використання бюджетних коштів), в р а х
о в у ю ч и н е о б х і д н і с т ь в и к о н
а н н я б ю д ж е т н и х з о б о в ' я з а н
ь м и н у л и х р о к і в, узятих на облік
органами Казначейства.

Обсяг бюджетних зобов'язань, узятих
установою протягом бюджетного періоду,
повинен забезпечити зменшення рівня
заборгованості за б ю д ж е т н и м и з о
б о в ' я з а н н я м и м и н у л и х п е р і
о д і в та недопущення виникнення
заборгованості за бюджетними
зобов'язаннями в поточному році.

Так, згідно лімітної довідки про
бюджетні асигнування на 2014 рік від
17.02.2014 (а.с.71), на утримання системи
оповіщення із загального фонду бюджету
виділено кошти в розмірі 250000,00грн. При
цьому, згідно довідки Департаменту
цивільного захисту населення, борг по
утриманню системи оповіщення станом на
01.01.2014 становив 387768,24грн. (а.с.70). Тобто,
виділених на 2014 рік бюджетних
асигнувань не достатньо навіть на
погашення заборгованості за минулі
періоди. До того, ж з наданих
відповідачем платіжних доручень, листа
Головного управління ДКСУ у
Житомирській області від 08.09.2014 та
довідки про фактичний сумарний розмір
коштів на утримання системи оповіщення
станом на 01.10.2014 (а.с.122-127) вбачається, що
у 2014 році 249982,12грн., з виділених на
утримання системи оповіщення
асигнувань, було перераховано
відповідачем на погашення
заборгованості перед позивачем за
минулі періоди, що відповідає
вищенаведеним приписам законодавства.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести
належними та допустимими у справі
доказами ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 32 ГПК, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін.

Оскільки доводи позивача спростовано
наданими відповідачем доказами, у суду
відсутні підстави для задоволення
позову.

Відповідно до статті 49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 69, 82-85 ГК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.11.14

Суддя
Вельмакіна Т.М.

Віддрукувати:

1- до справи

2,3- сторонам (рек. з пов.)

4- третій особі (рек. з пов.)