ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 жовтня 2014 року Справа № 5006/33/70/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Коробенка Г.П., Кочерової
Н.О., Самусенко С.С., Селіваненка В.П.,

розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кант"про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 02.07.2014у
справі№ 5006/33/70/2012за скаргоюТовариства
з обмеженою відповідальністю "Кант"на
діїВідділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
Україниза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Кант"доДержавного підприємства
"Макіїввугілля"простягнення
заборгованості в сумі 26 324 560,00 грн.,
інфляції в сумі 3 826 292,23 грн., 3% річних в
сумі 1 943 081,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кант" звернулось до
господарського суду Донецької області
зі скаргою на дії Державної виконавчої
служби України Відділу примусового
виконання рішень щодо винесення
постанови від 05.02.2014 про зупинення
виконавчого провадження № 40642035 з
примусового виконання наказу
господарського суду Донецької області
від 18.10.2013 № 5006/33/70/2012; визнання
недійсною постанови Державної
виконавчої служби України від 05.02.2014
про зупинення виконавчого провадження
№ 40642035 з примусового виконання наказу
№ 5006/33/70/2012 від 18.10.2013.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 18.03.2014 у справі № 5006/33/70/2012,
залишеною без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 29.04.2014,
відмовлено у задоволенні скарги ТОВ
"Кант" на дії ВДВС України по
примусовому виконанню рішення
господарського суду Донецької області
від 01.10.2013.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02.07.2014 у справі № 5006/33/70/2012
ухвалу та постанову судів попередніх
інстанцій залишено без змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кант" звернулось із
заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 02.07.2014
у справі № 5006/33/70/2012 з дотриманням
строку, передбаченого частиною першою
статті 11117 ГПК України, у якій просить
вказану постанову, постанову суду
апеляційної інстанції та ухвалу
місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким вимоги скарги на дії ВДВС України
задовольнити.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 17.04.2014
у справі № 5006/33/81/2012, від 09.10.2013 у справі
№ 20/41, від 17.10.2013 у справі № 1/203 та від
29.10.2013 у справі № 20/60, мотивовано
неоднаковим застосуванням судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: статі
124 Конституції України, пункту 17
частини першої статті 37 Закону України
"Про виконавче провадження", постанови
Кабінету Міністрів України № 987 від
19.09.2012, статті 13 Закону України "Про
особливості приватизації
вуглевидобувних підприємств",
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищого господарського
суду України, колегія суддів вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

У постанові від 02.07.2014 у справі №
5006/33/70/2012, про перегляд якої подано
заяву, суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
правомірності дій відділу державної
виконавчої служби щодо зупинення
виконавчого провадження. При цьому, суд
касаційної інстанції виходив з того, що
постановою Кабінету Міністрів України
№ 987 від 19.09.2012 затверджений перелік
об'єктів державної власності, які
підлягають приватизації у 2012-2014 роках,
до якого, зокрема увійшли відокремлені
підрозділи ДП "Макіїввугілля"
(боржника у виконавчому провадженні), а
тому виконавче проваження підлягає
зупиненню на підставі пункту 17 частини
першої статті 37 Закону України "Про
виконавче провадження" у зв'язку з
прийняттям рішення про приватизацію
вуглевидобувних підприємств
відповідно до Закону України "Про
особливості приватизації
вуглевидобувних підприємств" протягом
трьох років з моменту завершення
приватизації.

Водночас у постанові від 17.04.2014 у справі
№ 5006/33/81/2012 в аналогічних
правовідносинах суд касаційної
інстанції дійшов протилежного
висновку щодо відсутності підстав для
зупинення виконавчого провадження у
такому випадку. При цьому, суд
касаційної інстанції виходив з того, що
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 987 від 19.09.2012 затверджений перелік
об'єктів державної власності, які
підлягають приватизації у 2012-2014 роках,
до якого увійшли відокремлені
підрозділи ДП "Макіїввугілля"
(боржника у виконавчому провадженні),
що не охоплюють всього підприємства в
цілому; зважаючи на те, що боржником у
виконавчому провадженні є саме ДП
"Макіїввугілля", яке не визначене як
об'єкт приватизації, суд касаційної
інстанції дійшов висновку про те, що
державна виконавча служба
неправомірно зупинила виконавче
провадження. Аналогічна правова
позиція викладена і у постановах
Вищого господарського суду України від
09.10.2013 у справі № 20/41, від 17.10.2013 у справі
№ 1/203 та від 29.10.2013 у справі № 20/60.

З огляду на викладене колегія суддів
визнає, що зі змісту вказаних судових
рішень Вищого господарського суду
України вбачаються ознаки
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, внаслідок
чого ухвалені різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах, що
є підставою для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 5006/33/70/2012 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяН. ГубенкоСудді:Г.
Коробенко Н. Кочерова С. Самусенко В.
Селіваненко