м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/18766/14 04.11.14

За позовом Приватного
підприємства "Металеві конструкції" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Роланд - Груп"про
стягнення 51 840,00 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивачаФедейко А.Ю. (дов. № 1 від
30.05.2014 року)від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 04 листопада 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне підприємство "Металеві
конструкції" (надалі по тексту -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Роланд - Груп" (надалі
по тексту - відповідач) про стягнення 51
840,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем не виконуються умови
укладеної між сторонами Угоди на
виконання робіт № 13 від 11.11.2010 року щодо
100 % авансової оплати робіт з монтажу
силосу.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.09.2014 року порушено
провадження у справі № 910/18766/14 та
призначено справу до розгляду на 16.10.2014
року.

Представник відповідача в судове
засідання 16.10.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 08.09.2014 року не
виконав, про причини своєї неявки суд
не повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 16.10.2014 року
представник позивача надав документи
на часткове виконання вимог ухвали
суду.

Відповідно до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з неявкою відповідача та
необхідністю подання додаткових
доказів у справі у судовому засіданні
16.10.2014 року винесено ухвалу про
відкладення розгляду справи на 04.11.2014
року.

Представник позивача в судовому
засіданні 04.11.2014 року надав документи
на виконання вимог ухвали суду та надав
усні пояснення по суті спору,
відповідно до яких підтримав заявлені
позовні вимоги.

Представник відповідача в судове
засідання 04.11.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 16.10.2014 року не
виконав, про причини своєї неявки суд
не повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 02088, м. Київ, вул. Промислова,
буд. 2 на яку було відправлено ухвали
суду, підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та
вказана в позові.

Слід також зазначити, що ухвала
Господарського суду міста Києва від
16.10.2014 року про відкладення розгляду
справи надсилалася відповідачу за
адресою: 02091, м. Київ, вул. Тростянецька,
49, яку отримано уповноваженим
представником відповідача 24.10.2014 року,
що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

У відповідності з положеннями пункту
3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно з частиною 1 статті 64
Господарського процесуального кодексу
України ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
повідомленою сторонами господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши подані позивачем
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги,
Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Роланд - Груп"
(замовник) та Приватним підприємством
"Металеві конструкції" (виконавець)
укладено Угоду №13 на виконання робіт
(далі-Угода).

Відповідно до пункту 1.1. Угоди
виконавець зобов'язується виконати
роботи по монтажу силосу, згідно
проектної документації замовника на
протязі 30 календарних днів, яку
замовник зобов'язується прийняти.

Згідно з пунктом 2.1. Угоди виконавець
зобов'язується виконати роботи по
монтажу силосу, згідно проектної
документації замовника, вартість
виготовлення якої складає 51 840,00 грн.
Замовник зобов'язується оплатити
вартість робіт наступним чином:
перерахувати на розрахунковий рахунок
виконавця 51 840,00 грн. Надати
підготовлене місце для проведення
монтажу.

Роботи розпочинаються на наступний
день після оплати замовником
обумовленої суми виконавцю на його
розрахунковий рахунок (пункт 2.2. Угоди).

Пунктом 3.1. Угоди сторони погодили, що
здача-приймання виконаних робіт
здійснюється сторонами за актом
протягом 2-х календарних днів з моменту
повідомлення замовника про готовність
розрахункових робіт до приймання.

Відповідно до пункту 5.3. Угода вступає в
силу з дати її підписання і діє до
моменту остаточної передачі
виконавцем замовникові виготовленої
для нього продукції згідно даної Угоди.

Позивач звернувся до відповідача з
вимогою № 2 від 26.05.2014 року про
перерахування 100 % авансу в розмірі 51
840,00 грн., проте відповіді на дану вимогу
відповідачем не надано.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначає, що відповідач прострочив
свій обов'язок щодо 100 % авансової
оплати робіт з монтажу силосу, а тому є
всі підстави для стягнення вказаної
суми у примусовому порядку.

Відповідач не скористався своїм
процесуальним правом, передбаченим
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, на
подання відзиву на позов, жодних
заперечень на спростування наведених
позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, правочини можуть бути
двосторонніми.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином. Аналогічні
положення містять вимоги статей 525, 526
Цивільного кодексу України.

За своїм змістом Угода, укладена
сторонами, відноситься до договору
підряду.

Згідно з частиною 1 статті 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Статтею 846 Цивільного кодексу України
встановлено, що строки виконання
роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Так, сторонами у пункті 2.2. Угоди
встановлено, що роботи розпочинаються
на наступний день після оплати
замовником обумовленої суми виконавцю
на його розрахунковий рахунок.

Судом встановлено, що предметом
укладеної між сторонами Угоди є
виконання робіт по монтажу силосу.
Роботи розпочинаються на наступний
день після оплати замовником
обумовленої суми виконавцю.

Оскільки, початок виконання робіт
нерозривно пов'язаний з здійсненням
оплати замовником, а Угода діє до
моменту остаточної передачі
виконавцем замовникові виготовленої
для нього продукції, суд вбачає
передчасним звернення позивача до суду
з вимогою оплати робіт в примусовому
порядку.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем не доведено тих обставин, які
є підставою позовних вимог, не
підтверджено такі обставини належними
доказами та спростовано поданими
відповідачами доказами та доказами
зібраними судом.

За таких обставин, позовні вимоги
Приватного підприємства "Металеві
конструкції" задоволенню не
підлягають.

Відшкодування судових витрат
відповідно до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Приватного підприємства
"Металеві конструкції" відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.11.2014 року

Суддя
С.В.
Стасюк