ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2014 року
Справа № 904/4173/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Джихур О.В.
(доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Вечірко І.О.

секретар судового засідання: Ситникова
М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Тогоєва О.М., довіреність
№ 11 від 05.09.14, представник,

представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3, м.Вільногірськ

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11 серпня
2014 року у справі № 904/4173/14

за позовом Комунального підприємства
"Жилсервіс" Вільногірської міської
ради Дніпропетровської області,
м.Вільногірськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,
м.Вільногірськ

про зобов'язання укласти договір,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 11 серпня
2014 року (суддя Петренко Н.Е.) позовні
вимоги Комунального підприємства
"Жилсервіс" Вільногірської міської
ради Дніпропетровської області,
м.Вільногірськ до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, м.
Вільногірськ про зобов'язання укласти
договір задоволено в повному обсязі,
визнано укладеним договір про надання
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій від 01 травня
2014 року №69/ОЕР між Комунальним
підприємством "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_3, в редакції,
наданій Комунальним підприємством
"Жилсервіс" Вільногірської міської
ради Дніпропетровської області та
підготовленій на основі Типового
договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20 травня 2009 року
№529; стягнуто з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 на користь
Комунального підприємства "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області витрати по
сплаті судового збору у розмір 1 218, 00
грн.

Рішення господарського суду
вмотивовано ст.ст.67, 179, 181
Господарського кодексу України, ст.10
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду", Законом
України "Про житлово-комунальні
послуги", ст.ст.4, 32-34, 43-44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України.

З вказаним рішенням не погодився
відповідач Фізична особа -підприємець
ОСОБА_3, який його оскаржує на предмет
невідповідності нормам матеріального
та процесуального права.

Скаржник посилається на те, що при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі типового договору,
затвердженому Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Розбіжності, що виникли між сторонами
стосуються визначення істотних умов
договору, запропоновані уточнення умов
договору не суперечать закону,
конкретизують умови договору
відповідно до вимог Закону України "Про
житлово -комунальні послуги" і
визначені відповідачем такими, по яким
потрібно досягти згоди.

Відповідач вважає, що в оскаржуваному
рішенні не обґрунтовано причини, з яких
вказані норми закону не застосовані та
не обґрунтовано з яких підстав визнано
договір укладеним, якщо сторони в
належній формі не досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Скаржник стверджує, що пропозиції до п.2
договору ним зроблені на підставі ст.638
Цивільного кодексу України, ч.2 ст.180
Господарського кодексу України, п.п.7 ч.2
ст.21, ч.2 ст.26 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

Відповідач вважає, що сторонами не
визначені умови договору, які ст.26
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" визначає істотними: строки
надання послуг, порядок контролю та
звіту сторін, порядок вимірювання
обсягів та визначення якості наданих
послуг, порядок обслуговування мереж
та розподіл повноважень щодо їх
експлуатації та відновлення (ремонту),
порядок здійснення ремонту.

Скаржник просить скасувати рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 11 серпня 2014 року, відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

Заявою від 16 жовтня 2014 року відповідач
підтримав апеляційну скаргу в повному
обсязі, просить проводити судове
засідання без його участі через
неможливість з'явитись до суду.

Представник позивача доводи
апеляційної скарги заперечує, вважає
рішення господарського суду
Дніпропетровської області законним,
просить залишити його без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 01
жовтня 2014 року розгляд справи було
відкладено на 16 жовтня 2014 року о 12:30
год., у зв'язку з неможливістю розгляду
справи № 912/4173/14, призначеної на 02
жовтня 2014 року о 12:00 год., 16 жовтня 2014
року розгляд справи знову відкладався
до 06 листопада 2014 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Як зазначає позивач, 27 січня 2006 року
відповідачем було приватизоване
вбудоване нежитлове приміщення
загальною площею 623,4 м2, яке знаходиться
у п'ятиповерховому житловому будинку
№55-57 по вул. Леніна, м. Вільногірськ
Дніпропетровської області. Позивача
визначено виконавцем послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій у м.
Вільногірську на підставі рішення
виконавчого комітету Вільногірської
міської ради від 20 січня 2010 року № 3 "Про
визначення виконавцем послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій та з вивезення
твердих побутових відходів від
населення приватного сектору міста".
Таким чином, як вважає позивач,
відповідач фактично є споживачем
житлово-комунальних послуг, які надає
позивач.

28 квітня 2014 року позивач направив
відповідачу договір про надання послуг
з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій № 69/ОЕР від 01
травня 2014 року разом із супровідним
листом від 28 квітня 2014 року вих. №1164.

02 червня 2014 року за вх.№653 позивач
отримав лист відповідача від 26 травня
2014 року, в якому відповідач заперечує
проти укладання договору в редакції,
запропонованій позивачем. Натомість,
відповідач пропонує внести зміни до п.
2, п. 13 п.п.11, п.13 п.п.12, а також доповнити
договір додатками "Тариф, його
структура, періодичність та строки
надання послуг", "Порядок вимірювання
обсягів та визначення якості наданих
послуг за кожним видом", "Порядок
обслуговування мереж та розподіл
повноважень щодо їх експлуатації та
відновлення (ремонту)", "Порядок
здійснення ремонту".

Позивач не погодивсяна внесення
даних змін до договору у зв'язку з тим,
що направлений договір був складений
на основі Типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 20 травня 2009 року
№529, та повністю відповідає йому.
Згідно з ч.4 ст.179 Господарського
кодексу України при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України.

Позивач зауважує, що перелік
послуг з утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, які
передбачені договором від 01 травня 2014
року № 69/ОЕР, вказаний у рішенні
виконавчого комітету Вільногірської
міської ради від 18 лютого 2009 року № 57
"Про встановлення тарифу на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій для орендарів
та власників нежитлових та житлових
приміщень", яке є додатком до договору
та направлялося відповідачу разом з
договором. Періодичність надання
послуг визначена у додатку №2 до
рішення виконавчого комітету
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області від 02 лютого
2009 року №44 "Про встановлення тарифу на
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій в м.
Вільногірськ".

В силу ч.3 ст.179 Господарського кодексу
України укладення господарського
договору є обов'язковим для сторін,
якщо він заснований на державному
замовленні, виконання якого є
обов'язком для суб'єкта господарювання
у випадках, передбачених законом, або
існує пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної
влади або органів місцевого
самоврядування.

Закон України "Про житлово-комунальні
послуги" визначає основні засади
організаційних, господарських
відносин, що виникають у сфері надання
та споживання житлово -комунальних
послуг між їхніми виробниками,
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки.

Вказаний Закон належить до
нормативного акта спеціальної дії,
який регулює відносини, що виникають
між виробниками, виконавцями,
споживачами у процесі створення,
надання та споживання житлово
-комунальних послуг.

В той же час Цивільний кодекс України у
ст.ст.36, 203, 626, 627 визначає загальні
засади цивільного законодавства,
зокрема, поняття договору і свободи
договору та формулює загальні вимоги
до договорів як різновиду правочинів
(вільне волевиявлення учасника
правочину).

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільний кодекс
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій належать до
житлово -комунальних.

Статтею 19 казаного Закону встановлено,
що відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" споживач зобов'язаний укласти
договір на надання житлово-комунальних
послуг, підготовлений виконавцем на
основі типового договору.

Цей обов'язок відповідає зустрічному
обов'язку виконавця, визначеному п.3 ч.2
ст.21 Закону, підготувати та укласти зі
споживачем договір на надання житлово
-комунальних послуг з визначенням
відповідальності за дотримання умов
його виконання згідно з житловим
договором.

Форма та зміст (умови) житлового
договору затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2008 року №529 "Про затвердження
типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій" (далі
постанова №529).

З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630
Цивільного кодексу України, ст.ст.19-21
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", постанови №529 убачається, що
умови типового договору, що набули
юридично обов'язкового уточнення в
силу актів цивільного законодавства є
обов'язковими для сторін договору, які
не мають права відступити від їх
положень і врегулювати свої відносини
на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на
надання житлово- комунальних послуг є
обов'язком споживача за умови, якщо
запропонований виконавцем послуг
договір відповідає типовому договору.
Відмова споживача послуг від укладення
договору в такому разі суперечить
вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627Ю 630 Цивільного
кодексу України та ст.ст.19, 20 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги".

Дослідивши зміст договору №69/ОЕР від 01
травня 2014 року, наданий позивачем для
підписання відповідачу, апеляційна
інстанція встановила, що цей договір
повністю відповідає типовому договору,
затвердженому Постановою Кабінету
Міністрів України від 20 травня 2009 року
№529.

З врахуванням викладеного,
запропонований позивачем договір є
обов'язковим до укладання в силу
закону.

Щодо твердження скаржника, що деякі
пункти договору потребують
конкретизації та доповнень слід
зазначити, що відповідач не
позбавлений можливості ініціювати
внесення певних змін до вже укладеного
договору.

Таким чином, рішення господарського
суду Дніпропетровської області від 11
серпня 2014 року відповідає діючому
законодавству, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11 серпня
2014 року у справі № 904/4173/14 залишити без
змін.

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3,
м.Вільногірськ залишити без
задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку у двадцятиденний
строк до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя
О.В. Джихур

Суддя
О.М. Виноградник

Суддя
І.О. Вечірко

(Дата підписання постанови в
повному обсязі 11.11.14 р.)