ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.14р. Справа № 904/5327/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІТАЛ СПЕЦ СЕРВІС", м.
Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АВТОТРАНСФЕР", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 100 670,04 грн.

Суддя Мілєва І.В.

Представники:

від позивача: Шевченко О. В.,
довіреність № 35 від 28.08.2014р.

від відповідача: Шпорта О. О.,
довіреність б/н від 01.09.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вітал Спец Сервіс"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровській області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрансфер" про
стягнення 100 670,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
№ 22/04/8 про надання послуг з
транспортного обслуговування від
22.04.2013р., в частині взятих на себе
зобов'язань щодо збереження товару
(20-ти трасформаторів ТПС-0,66). Вказаний
договір був укладений на виконання
договору № 27/03/8 від 27.03.2013р. між ТОВ
"C-інжирінг" (замовник) та ТОВ "Вітал спец
Сервіс" (експедитором). Рішенням
господарського суду м. Києва від
05.11.2013р. по справі №910/18952/13 стягнуто з
ТОВ "Вітал Спец Сервіс" на користь ТОВ
"С-Інжирінг" збитки у розмірі 89 634,51 грн.
та судовий збір в розмірі 1 792,69 грн. На
підставі наведеного рішення було
відкрито виконавче провадження та було
списано з рахунків ТОВ "Вітал Спец
Сервіс" 104 091,48 грн.

Ухвалою суду від 21.07.2014р. було порушено
провадження по справі та призначено
судове засідання на 01.09.2014р.

01.09.2014р. в судовому засідання оголошено
перерву до 22.09.2014р.

01.09.2014р. відповідач подав відзив на
позовну заяву, в якому просить
відмовити в задоволенні позову.
Відповідач зазначає, що під час
перевезення сталася крадіжка 20
транформаторів, що підтверджується
рішенням господарського суду м. Києва
від 05.11.2013р. по справі №910/18952/13. Він
здійснив необхідне страхування
вказаного перевезення, уклавши договір
з Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Перша». Було
розраховано розмір страхового
відшкодування відповідно до вимог
Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів,
яке склало: 48 140,79грн. - 17 984,25грн.
безумовна франшиза = 30 156,54грн.
Отримавши від страховика страхове
відшкодування, відповідач перерахував
30 156,54грн. позивачу. Також відповідач
вказує, що позивач до теперішнього часу
не сплатив йому 8000,00 грн. за послуги
перевезення, тому зобов'язання по
відшкодуванню вартості втраченого
вантажу має бути зменшена на 8000,00грн. та
становити 17 984,25грн. - 8000,00 грн. = 9984,25грн.
Вважає, що витрати позивача у розмірі
9242,84грн. виконавчого збору виникли у
ТОВ "Вітал Спец Сервіс" у зв'язку з
небажанням добровільно виконати
рішення суду, отже позивач мав
можливість уник нути вказаних витрат.

У зв'язку з перебуванням судді Мілєвої
І.В. у відпустці, призначено повторний
автоматичний розподіл справ. Справу
передано для розгляду судді Ніколенко
М. О.

Ухвалою суду від 25.09.2014р. справу
прийнято до свого провадження суддею
Ніколенко М. О., розгляд справи
призначено на 28.10.2014р.

У зв'язку з поверненням судді Мілєвої
І.В. з відпустки, на підставі доповідної
записки судді Ніколенко М. О. від
26.09.2014р. справу № 904/5327/14 передано на
розгляд судді Мілєвій І. В.

Ухвалою від 29.09.2014р. справу прийнято до
свого провадження суддею Мілєвою І. В.,
розгляд справи призначено на 28.10.2014р.

28.10.2014р. позивач подав до суду
заперечення на відзив відповідача.
Позивач вважає, що застосування п.3 ст.23
Конвенції є неприпустимим, оскільки
ст.24 Конвенції встановлює, що
відправник може, за умови сплати
узгодженої надбавки до провізного
платежу, задекларувати у вантажній
накладній вартість вантажу, що
перевищує ліміт, зазначений в пункті 3
статті 23, і в такому випадку
декларована сума замінює такий ліміт. А
вантажною накладною СМR №191942
передбачено вартість вантажу.

28.10.2014р. у судовому засіданні оголошено
перерву до 10.11.2014р.

У судове засідання з'явилися
представники сторін.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.04.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вітал Спец Сервіс"
(експедитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агротрансфер"
(перевізник) було укладено договір №
22/04/8 про надання послуг з транспортного
обслуговування (далі -договір).

Відповідно до умов даного договору
експедитор замовляє, а перевізник
зобов'язується надати послуги з
організації та здійснення перевезення
вантажу автомобільним транспортом у
внутрішньодержавному та міжнародному
сполученні, а експедитор
зобов'язується сплатити погоджену
сторонами вартість послуг (п.1.1
договору).

Послуги з перевезення надаються
відповідно до узгодженого "замовлення
на перевезення", яка є невід'ємною
частиною цього договору, та містить
істотні умови кожного конкретного
перевезення (п.1.2 договору).

Перевізник зобов'язується доставити і
здати вантаж вантажоодержувачу (п.2.2.9
договору).

Перевізник несе відповідальність за
цілісність вантажу відповідно до вимог
Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів
(КДПВ) 1956 р., статуту автомобільного
транспорту України та чинного
законодавства України (п.4.2 договору).

Цей договір вступає в силу з моменту
його підписання та діє до 31.12.2013р. Якщо
жодна із сторін за 15 календарних днів
до закінчення строку його дії не
попередить іншу сторону про розірвання
цього договору, такий договір
продовжує свою дію на наступний
календарний рік на тих самих умовах
(п.7.1. договору).

22.04.2013р. експедитором та перевізником
була підписана заявка № 22/04/8 на
наступних умовах: маршрут перевезення:
м. Самара, Росія - м. Одеса, Україна; дані
про вантаж: трансформатори струму
ТПС-0,66, 40 шт., вага 1 200 кг; вартість
послуг - 8 000 грн.

16.05.2013р. комісія в складі ОСОБА_4
(завідуюча складом), ОСОБА_5 (інженер
АСУ), ОСОБА_6 (менеджер по логістиці)
склали акт про невідповідність
кількісних та якісних показників. При
обстеженні отриманих
товарно-матеріальних цінностей за
рахунком-фактурою № 647 від 24.04.2013р. на
суму 822 760,00 грн. виявлено
недопостачання трансформаторів ТПС-0,66
УЗ, ТЗ в кількості 20 штук. Огляд
здійснювався в присутності
представника перевізника.

Вищевказаний договір № 22/04/8 від
22.04.2013р. був укладений на виконання
договору № 27/03/8 від 27.03.2013р., укладеного
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "C-інжирінг" (замовник)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вітал спец Сервіс"
(експедитором), відповідно до якого
експедитор замовляє, а перевізник
зобов'язується надати послуги з
організації та здійснення перевезення
вантажу автомобільним транспортом у
внутрішньодержавному та міжнародному
сполученні, а експедитор
зобов'язується сплатити погоджену
сторонами вартість послуг (п.1.1);
перевізник несе відповідальність за
цілісність вантажу відповідно до вимог
Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів
(КДПВ) 1956 р., статуту автомобільного
транспорту України та чинного
законодавства України (п.4.2).

Рішенням господарського суду м. Києва
від 05.11.2013р. по справі №910/18952/13 за
позовом ТОВ "С-Інжирінг" до ТОВ "Вітал
Спец Сервіс" про стягнення суми збитків
89 634,51 грн. позовні вимоги задоволені
повністю. Стягнуто з ТОВ "Вітал Спец
Сервіс" на користь ТОВ "С-Інжирінг"
збитки у розмірі 89 634,51 грн. та судовий
збір в розмірі 1 792,69 грн.

Так, рішенням господарського суду м.
Києва від 05.11.2013р. по справі №910/18952/13
встановлено, що сума збитків
складається з: 104 091,48 грн. (вартість 20
коробок з датчиками) + 10 600,00 грн.
(вартість додаткового автоперевезення
та експедирування ) + 5 099,57 грн. (вартість
додаткових витрат на різницю, на яку
збільшилась різниця трансформаторів) -
30 156,54грн.(сума, яку ТОВ "Вітал Спец
Сервіс" перерахувало ТОВ "С-Інжирінг" в
рахунок часткового погашення збитків).

30.04.2014р. постановою головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції на виконання наказу № 910/18952/13
накладено арешт на кошти ТОВ "Вітал
Спец Сервіс"у межах суми 100 670,04грн. (сума
вказана з урахуванням 10 % виконавчого
збору від сум стягнення та витрат на
проведення виконавчих дій).

Згідно з платіжною вимогою №1513/15 від
19.05.2014р. з ТОВ "Вітал Спец Сервіс"
примусово списано кошти у розмірі 100
670,04грн. на користь стягувача: Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м.Києві.

Позивач просить стягнути вказані кошти
у розмірі 100 670,04грн. з відповідача, з чим
останній не погоджується, що і є
причиною спору.

Таким чином, позивач звертаючись до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою просить
стягнути з відповідача 100 670,04 грн., з
яких: 89 634,51 грн. - збитки, які було
стягнуто з позивача за судовим
рішенням, 1 792,69 грн. - судовий збір та 9
242,84 грн. - виконавчий збір і витрати на
проведення виконавчих дій.

01.09.2014р. відповідач подав відзив на
позовну заяву, в якому просить
відмовити в задоволенні позову.
Відповідач зазначає, що під час
перевезення сталася крадіжка 20
транформаторів, що підтверджується
рішенням господарського суду м. Києва
від 05.11.2013р. по справі №910/18952/13. Він
здійснив необхідне страхування
вказаного перевезення, уклавши договір
з Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Перша». Було
розраховано розмір страхового
відшкодування відповідно до вимог
Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів,
яке склало: 48 140,79грн. - 17 984,25грн.
безумовна франшиза = 30 156,54грн.
Отримавши від страховика страхове
відшкодування, відповідач перерахував
30 156,54грн. позивачу. Також відповідач
вказує, що позивач до теперішнього часу
не сплатив йому 8000,00 грн. за послуги
перевезення, тому зобов'язання по
відшкодуванню вартості втраченого
вантажу має бути зменшено на 8000,00грн. та
становити 17 984,25грн. - 8000,00 грн. = 9984,25грн.
Вважає, що витрати позивача у розмірі
9242,84грн. виконавчого збору виникли у
ТОВ "Вітал Спец Сервіс" у зв'язку з
небажанням добровільно виконати
рішення суду, отже позивач мав
можливість уник нути вказаних витрат.

28.10.2014р. позивач подав до суду
заперечення на відзив відповідача.
Позивач вважає, що застосування п.3 ст.23
Конвенції є неприпустимим, оскільки
ст.24 Конвенції встановлює, що
відправник може, за умови сплати
узгодженої надбавки до провізного
платежу, задекларувати у вантажній
накладній вартість вантажу, що
перевищує ліміт, зазначений в пункті 3
статті 23, і в такому випадку
декларована сума замінює такий ліміт. А
вантажною накладною СМR №191942
передбачено вартість вантажу.

Дійсно, ст. 24 КДПВ унормовано, що
відправник може, за умови сплати
узгодженої надбавки до провізного
платежу, задекларувати у вантажній
накладній вартість вантажу, що
перевищує ліміт, зазначений в пункті 3
статті 23, і в такому випадку
декларована сума замінює такий ліміт.
Однак, у судовому засіданні позивач та
від подач пояснили, що сторони не
погоджували відповідну надбавку і
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вітал Спец Сервіс" не
було сплачено надбавку до провізного
платежу.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (п. 1 ч. 1
ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу
України).

Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.525 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

Боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором. Збитки визначаються з
урахуванням ринкових цін, що існували
на день добровільного задоволення
боржником вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно,
- у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Суд може задовольнити вимогу про
відшкодування збитків, беручи до уваги
ринкові ціни, що існували на день
ухвалення рішення (ч.1-3 ст. 623 Цивільного
кодексу України).

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала
збитків, мала право розраховувати у
разі належного виконання зобов'язання
другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом
(ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу
України).

У урахуванням положень ч. 1 ст. 225
Господарського кодексу України суд
вважає, що підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача
вартість втраченого майна, визначена
відповідно до вимог законодавства.

Згідно з п.4.2 договору перевізник несе
відповідальність за цілісність
вантажу відповідно до вимог Конвенції
про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів
(КДПВ) 1956 р., статуту автомобільного
транспорту України та чинного
законодавства України.

Перевізник несе відповідальність за
повну чи часткову втрату вантажу або
за його ушкодження, що сталися з
моменту прийняття вантажу для
перевезення і до його доставки, а також
за будь-яку затримку доставки. (п.1 ст.17
Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів (з
урахуванням змін, внесених протоколом
від 05.07.1978р. - дата приєднання України
16.10.2012р.) (далі -КДПВ)

Відповідно до пунктів 1,3 ст.23 КДПВ якщо,
відповідно до положень цієї Конвенції,
перевізник зобов'язаний компенсувати
повну або часткову втрату вантажу, така
компенсація розраховується на
підставі вартості вантажу в місці і
під час прийняття його для перевезення.
Однак розмір відшкодування не може
перевищувати 8,33 розрахункових одиниць
за кілограм відсутньої ваги брутто .

Розрахунковою одиницею, зазначеною в
цій Конвенції, є одиниця спеціальних
прав запозичення, визначена
Міжнародним валютним фондом. Сума,
зазначена в пункті 3 цієї статті,
перераховується в національну валюту
держави, суд якої розглядає відповідну
справу, на підставі вартості цієї
валюти станом на дату винесення
рішення чи на дату, погоджену
Сторонами. Виражена в спеціальних
правах запозичення вартість
національної валюти держави, яка є
членом Міжнародного валютного фонду,
розраховується згідно з методом
оцінки, що застосовується Міжнародним
валютним фондом станом на відповідну
дату до своїх операцій та угод.
Виражена в спеціальних правах
запозичення вартість національної
валюти держави, яка не є членом
Міжнародного валютного фонду,
розраховується за методом, визначеним
цією державою (п.7 ст. 23 КДПВ).

Таким чином, перевізник зобов'язаний
компенсувати втрату вантажу в розмірі,
що не може перевищувати 8,33 SDR за
кілограм відсутньої ваги брутто .

Відповідно до акту № б/н від 29.04.2013р. про
невідповідність товарів відомостям,
зазначеним у потрібних для здійснення
митного контролю документах, про
пошкодження товарів чи їх упаковки або
маркування встановлено, що вага брутто
становила 840 кг, на момент складання
акту вага брутто становить 363,5, тобто
загальна вага зменшилась на 476,5 кг
(840-363,5) (а.с.64-65).

Межа відповідальності перевізника за
часткову втрату вантажу під час
здійснення перевезення складає 8,33 SDR х
476,5 кг.

Відповідно до п.2.2.7 договору №22/04/8 від
22.04.2013р. перевізник зобов'язується при
міжнародних перевезеннях забезпечити
страхування вантажу на умовах CMR
-страхування.

ТОВ "Автотрансфер" (страхувальник) було
укладено з Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "Перша"
(страховик) з договір № 12-01.04.13.00001
добровільного страхування
відповідальності перевізника наземним
транспортом (СМR)

14.08.2013р. було складено страховий акт №
ЦМР-13/040, відповідно до розрахунку
розмір збитків визначено у сумі 48 140,79
грн., франшиза становить 17 984,25 грн.,
таким чином сума страхового
відшкодування склала 30 156,54 грн. (а.с.67-68).

Виходячи з встановлених Національним
банком курсів валют на момент
складання страхового акту (14.08.2013р.) 1
SDR=12,1279, а відповідно 8,33 SDR = 101,03 грн.

Згідно з платіжним дорученням № 1073 від
17.09.2013р. відповідач перерахував
позивачу 30 156,54 грн. (а.с.70).

Виходячи з встановлених Національним
банком курсів валют на момент
складання страхового акту (14.08.2013р.) 1
SDR=12,1279, а відповідно 8,33 SDR = 101,03 грн.

Враховуючи вищевикладене підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача 17 984,25 грн. (належні 48 140,79 грн. -
вже сплачені 30 156,54 грн.).

Вимоги про стягнення матеріальної
компенсації моральної шкоди та
неодержаного прибутку (втраченої
вигоди) позивачем заявлені не були.

Як визначено ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України додаткові витрати - це
витрати понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною, а саме:
штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам; вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо.
Безпосередньо позивачем не були
проведені додаткові роботи або
додатково витрачені матеріал. Що ж
стосується штрафних санкції, сплачені
іншим суб'єктам ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Як вже зазначалось вище, рішенням
господарського суду м. Києва від
05.11.2013р. по справі №910/18952/13 встановлено,
що сума збитків складається з: 104 091,48
грн. (вартість 20 коробок з датчиками) + 10
600,00 грн. (вартість додаткового
автоперевезення та експедирування ) + 5
099,57 грн. (вартість додаткових витрат на
різницю, на яку збільшилась різниця
трансформаторів) - 30 156,54грн.(сума, яку
ТОВ "Вітал Спец Сервіс" перерахувало
ТОВ "С-Інжирінг" в рахунок часткового
погашення збитків).

Тобто не вчабається, що з ТОВ "Вітал
Спец Сервіс" було стягнуто пеню та/або
штраф (неустойку).

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України
"Про виконавче провадження" у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом (ч.2 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження")

Тобто своєчасне виконання рішення суду
залежало від ТОВ "Вітал Спец Сервіс",
позивач не був позбавлений права
добровільно виконати рішення
господарського суду м.Києва та міг
уникнути витрат щодо оплати
виконавчого збору та витрат на
проведення виконавчих дій.

У відзиві на позовну заяву відповідача
зазначає, що позивач до теперішнього
часу не сплатив йому 8000,00 грн. за
послуги перевезення, тому зобов'язання
по відшкодуванню вартості втраченого
вантажу має бути зменшена на 8000,00грн. та
становити 17 984,25грн. - 8000,00 грн. = 9984,25грн.
Зустрічного позову по справі №904/53427/14
про стягнення з ТОВ "Вітал Спец Сервіс"
8000,00грн. за послуги з перевезення на
виконання умов договору ТОВ
"Автотрансфер" до суду подано не було.
Тому суд вважає за необхідне роз'яснити
відповідачу, що він не позбавлений
права звернутись до господарського
суду з відповідною позовною заявою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню на суму 17 984,25
грн.

Згідно з абз. 4 п.4.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №7
від 21.02.2013р. «Про деякі питання
практики застосування розділу VІ
Господарського процесуального кодексу
України» правило статті 49 ГПК України
щодо розподілу сум судового збору у
справах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог застосовується також і
у випадках, коли судовий збір сплачено
за мінімальною (визначеною Законом)
ставкою.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу витрати по
сплаті судового збору покладаються на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог: на
позивача - 1 653,81 грн. (82,14%), на
відповідача - 359,59 грн. (17,86%).

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 1, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрансфер" (49000,
м.Дніпропетровськ, вул. Кипуча, буд.3, кв.
1, ідентифікаційний код 37068530) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вітал Спец Сервіс"
(03148, м. Київ, вул. Героїв Космосу, буд. 2Б,
ідентифікаційний код 37499037) 17 984,25 грн.,
про що видати наказ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автотрансфер" (49000,
м.Дніпропетровськ, вул. Кипуча, буд.3, кв.
1, ідентифікаційний код 37068530) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вітал Спец Сервіс"
(03148, м. Київ, вул. Героїв Космосу, буд. 2Б,
ідентифікаційний код 37499037) витрати по
сплаті судового збору у розмірі 359,59
грн., про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня
його оголошення, а у разі якщо в
судовому засідання було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
-з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.11.2014

Суддя І.В. Мілєва