ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.Справа № 922/3986/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" м. Київ до Публічного
акціонерного товариства "Харківський
підшипниковий завод" м. Харків про
стягнення 998329,23 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Семеняки М.В. довіреність
№10-09/14 від 10.09.14 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізінг
Аваль" (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою до
відповідача - Публічного акціонерного
товариства "Харківський підшипниковий
завод", в якій позивач просить стягнути
з відповідача заборгованість у розмірі
998329,23 грн., посилаючись на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань згідно договору
фінансового лізингу №LC4120/10 від 24.09.2010 р.
в сумі 998329,23 грн. Також позивач просить
покласти на відповідача судові
витрати.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні підтримав заявлені
позовні вимоги та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Надав через
канцелярію господарського суду 10.10.2014р.
клопотання (вх. №35542) в якому він
просить суд відкласти розгляд справи, у
зв'язку з веденням переговорів із
позивачем щодо врегулювання спору
мирним шляхом.

Присутній представник позивача проти
задоволення клопотання відповідача
заперечував, зазначив, що про
можливість врегулювання спору мирним
шляхом представнику не відомо, тому
просив справу розглядати за наявними в
ній матеріалами.

Вирішуючи це клопотання суд виходить з
наступного. Згідно ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. При цьому
зі змісту норми цієї статті вбачається,
що питання про те, що певні обставини
перешкоджають розгляду справи,
вирішується судом залежно від
конкретних обставин справи. Так, якщо
представники сторін чи інших учасників
судового процесу не з'явилися в судове
засідання, а суд вважає, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи та ухвалення законного
і обґрунтованого рішення, він може, не
відкладаючи розгляду справи, вирішити
спір по суті.

В даному разі на думку суду обставини
справи свідчать про наявність у справі
матеріалів справи достатніх для
розгляду справи та ухвалення законного
і обґрунтованого рішення. Крім того,
суд приймає до уваги, що судом сторонам
були створені належні умови для
надання усіх необхідних доказів
(надано достатньо часу для підготовки
до судового засідання, відкладено
розгляд справи для надання можливості
ознайомитись із матеріалами справи,
надати нові докази тощо).

Суд також зазначає, що згідно ч.3 ст. 22
ГПК України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Подача клопотань
спрямованих на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
праві людини і основоположних свобод
1950 року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 ГПК України, спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви.

Клопотання відповідача є
необґрунтованим і таким, що не
відповідає принципу добросовісності в
користуванні процесуальними правами.

Суд, зазначає, що відповідач звертався
до суду із клопотанням про відкладення
розгляду справи у попередньому
наступному засідання та ухвалою
господарського суду від 13 жовтня 2014 р.
подане клопотання відповідача було
судом задоволено.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції":

Відповідно до частин п'ятої, шостої
статті 28 ГПК України, громадяни можуть
вести свої справи в господарському
суді особисто або через представників,
повноваження яких підтверджуються
нотаріально посвідченою довіреністю,
або, якщо представником є адвокат, -
ордером з доданим до нього договором чи
засвідченим сторонами цього договору
витягом з нього, в якому зазначено
повноваження адвоката. Статус
громадянина як суб'єкта
підприємницької діяльності
підтверджується відповідною випискою
з Єдиного державного реєстру
підприємств, організацій та установ
України, а його особа - паспортом або
іншим відповідним документом. При
цьому довіреність, видана громадянином
- суб'єктом підприємницької діяльності,
також має бути нотаріально
посвідченою.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами. Неможливість
такої заміни представника і
неможливість розгляду справи без
участі представника підлягає
доведенню учасником судового процесу
на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК
України), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, суд вважає, що
клопотання відповідача у справі про
відкладення розгляду справи на іншу
дату є необґрунтованим, тому відмовляє
в його задоволенні.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
ГПК України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що
відповідач був повідомлений належним
чином, про дату та час розгляду справи,
справа розглядається на підставі ст.75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача господарським судом
встановлено наступне.

24.09.2010 р. між позивачем та відповідачем
був укладений договір фінансового
лізингу №LС4120-09/10 (далі по тексту -
договір), згідно з п.1.1 якого
лізингодавець (позивач) зобов'язався
передати на умовах фінансового
лізингу, без надання послуг з
управління та технічної експлуатації,
у тимчасове володіння та користування
за плату майно, найменування, технічний
опис, модель, рік випуску, ціна одиниці,
кількість і загальна вартість якого
визначаються в специфікації (додаток
№2 до договору), а лізингоодержувач
(відповідач) зобов'язується прийняти
предмет лізингу та сплачувати
лізингові платежі па умовах цього
договору.

На виконання умов вищезазначеного
договору, позивач (лізингодавець)
передав у тимчасове володіння
відповідачу (лізингоодержувачу)
предмет лізингу згідно специфікації,
що підтверджується підписаним
представниками сторін актом
приймання-передачі предмета лізингу
від 04.10.2011 р.

Відповідач в порушення умов договору,
зокрема, п.п. 5.1-5.5, п. 7.4, п. 8.1.4 загальних
умов фінансового лізингу - додаток №4
до Договору (надалі - Загальні умови).

Відповідно до п.п. 1.1, 4.1 договору
лізингоодержувач (відповідач)
зобов'язався за цим договором
сплачувати відсотки за фінансування та
поточні лізингові платежі.

На підставі п. 4.2 договору
лізингоодержувач сплачує відсотки за
фінансування у період з моменту
передачі предмета лізингу до настання
першого періоду лізингу за ставкою LIBOR
3М плюс 9,00% від всієї суми
заборгованості, визначеної в порядку п.
3.1 цього договору. Сума відсотків в
грошовому еквіваленті іноземної
валюти підлягає перерахунку у гривню
за курсом продажу (розділ 1 "визначення"
загальних умов додатку 4 до цього
договору), крім того ПДВ.

Згідно з п.4.3 договору лізингоодержувач
протягом строку лізингу щомісяця
сплачує лізингодавцю авансом поточні
лізингові платежі, які розраховуються
на перший робочий день кожного
лізингового періоду за поточний місяць
та складаються з суми, що ставиться в
погашення вартості предмета лізингу та
комісії лізингодавця.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що
розмір комісії для кожного періоду
лізингу розраховується за ставкою,
визначеною в п. 4.2 цього договору, від
заборгованості лізингоодержувача у
грошовому еквіваленті іноземної
валюти для відповідного періоду
лізингу згідно графіку (додаток 1 до
договору). Розрахована таким чином сума
комісії перераховується у гривні за
курсом продажу з дотриманням умов
частини другої цього пункту.

Комісія Лізингодавця розрахована у
гривнях, не може бути менше різниці між
поточним лізинговим платежем у гривні
та граничною сумою, яка ставиться в
погашення заборгованості
лізингоодержувача згідно даних
колонки в графіку (додаток 1 до
договору).

Перерахунок лізингових платежів,
розрахованих у грошовому еквіваленті
іноземної валюти, здійснюється
лізингодавцем за курсом продажу плюс
комісія АТ "Райффайзен Банк Аваль" з
купівлі валюти, згідно офіційного
сайту лізингодавця за адресою в мережі
Інтернет: http://www.rla.com.ua (п.4.5 договору).

Згідно п.4.6 договору, оплата всіх
платежів здійснюється в національній
валюті України - гривнях, шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок лізингодавця.

Пунктом 4.8 договору передбачено, що всі
додаткові послуги, визначені в
загальних умовах (додаток 4 до цього
договору), а також ті, які не визначені
цим договором та необхідність в яких
може виникнути у лізингоодержувача,
оплачуються лізингоодержувачем окремо
за тарифами лізингодавця, розміщеними
на офіційному сайті лізингодавця за
адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.ua.

У відповідності до п. 5.1. договору за
несвоєчасну сплату будь-якого платежу
(його частини) за договором
лізингоодержувач сплачує лізингодавцю
пеню у розмірі 0,2% від суми
простроченого платежу за кожний
календарний день прострочення,
починаючи з п'ятого дня прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Такі умови договору повністю
відповідають ст. 16 Закону України "Про
фінансовий лізинг", яка передбачає, що
до складу лізингових платежів можуть
включатися: а) сума, яка
відшкодовує частину вартості предмета
лізингу; б) платіж як винагорода
лізингодавцю за отримане у лізинг
майно;в) компенсація відсотків за
кредитом; г) інші витрати лізингодавця,
безпосередньо пов'язані з виконанням
договору лізингу.

Згідно з загальними умовами
фінансового лізингу - додаток №4 до
договору, лізингоодержувач сплачує
поточні лізингові платежі щомісяця
авансом до 8 числа поточного місяця на
підставі рахунку лізингодавця,
направленого на вказану в договорі
електронну адресу лізингоодержувача
або за допомогою факсимільного зв'язку.
При чому, у разі неотримання рахунку
лізингодавця до 5 числа поточного
місяця лізингоодержувач зобов'язаний
звернутися до лізингодавця та отримати
свій рахунок самостійно.

В цьому випадку лізингоодержувач
зобов'язаний оплатити рахунок до 10
числа поточного місяця (п.5.3, п.5.4
загальних умов).

Крім того, відповідно до п.6.1. загальних
умов лізингодавець має право в
односторонньому порядку змінити суму
лізингових платежів у наступних
випадках (включаючи, але не
обмежуючись): 6.1.1. У випадку зміни
встановленого на день укладення
договору розміру ставки LIBOR на період 3
місяці (якщо в п. 1.7 договору сторони
обрали валюту - євро) або розміру ставки
и LIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.7.
договору сторони обрали валюту - долари
США) розмір комісії змінюється
відповідно за кожний з періодів
лізингу починаючи з такого чергового
періоду лізингу. При цьому для
визначення LIBOR на період 3 місяці
застосовується календарний квартал.

6.1.2. У випадку зміни чинного
законодавства щодо лізингової
діяльності лізингодавця, системи
оподаткування, розміру податків,
зборів, обов'язкових платежів,
пов'язаних з предметом лізингу та/або
виконанням лізингодавцем своїх
обов'язків за договором.

6.1.3. В інших випадках, визначених
договором та додатками до нього, в тому
числі у разі виникнення у лізингодавця
додаткових витрат, які виникли в період
дії цього договору та пов'язані з ним.

Відповідно до п. 6.3 загальних умов
змінений за правилами п.п. 6.1 та 6.2
загальних умов розмір лізингових
платежів зазначається у відповідному
рахунку лізингодавця та підлягає
сплаті лізингоодержувачем у
безспірному порядку.

Судом встановлено, що у кожному
рахунку-фактурі повторно зазначена
дата його сплати, та вихідні дані
розрахунку на дату виставлення
рахунку, такі як курс USD, ставка LIBOR 3М,
ставка збору до Пенсійного фонду з
купівлі іноземної валюти, що діяла на
момент виставлення рахунку, комісія
банку з купівлі валюти, курс гривні до
обраної сторонами іноземної валюти.

П. 7.4. загальних умов якщо протягом 3
(трьох) робочих днів з моменту передачі
предмета лізингу відповідно до п.1.1. цих
загальних умов або до закінчення дії
страхового договору та/або граничного
строку сплати страхових платежів
(платежу)/чергової частини страхового
платежу лізингоодержувач не здійснить
сплату страхових платежів, то
лізингодавець має право самостійно
застрахувати такий предмет лізингу на
власний розсуд, а лізингоодержувач
зобов'язаний відшкодувати
лізингодавцю такі витрати зі
страхування предмета лізингу, крім
того ПДВ у розмірах, зазначених чинним
законодавством України.

Таким чином, відповідач порушив
зобов'язання за договором в частині
своєчасності сплати лізингових
платежів, внаслідок чого за ним
утворилась заборгованість на загальну
суму 998329,23 гривень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи сума
заборгованості відповідачем не
сплачена. За таких обставин та
враховуючи доведеність факту
порушення відповідачем умов діючого
законодавства, суд знаходить позовні
вимоги обґрунтованими і підлягаючими
задоволенню в сумі заборгованості у
розмірі 998329,23 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача, з вини
якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Харківський підшипниковий
завод" (61089, м. Харків, просп. Фрунзе, Б. 3,
, ідентифікаційний код
91, поточний рахунок 4474 в АТ
"ОТП Банк" м. Київ, МФО 350750) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9,
корп. 5, , поточний
рахунок в АТ "Райффайзен Банк
Аваль", МФО 300335) заборгованість за
договором фінансового лізингу
№LС4120-09/10 від 24.09.2010 р. в сумі 998329,23 грн.
та судовий збір у розмірі 19966,59 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 04.11.2014 р.

Суддя Ю.В. Светлічний