ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

03.11.14 № 910/23837/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про захист виключного авторського
права шляхом стягнення компенсації у
розмірі 24360,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № 28-10/14 від 28.10.2014 р. і
додані до неї документи повертаються
позивачеві без розгляду з наступних
підстав.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір
справляється, зокрема, за подання до
суду позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону
встановлені розміри ставок судового
збору, зокрема, за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру встановлюється
ставка судового збору в розмірі 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" №
719-VII від 16.01.2014 р. станом на 01.01.2014 року
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі становить 1218,00 грн.

Отже, при зверненні з даним позовом до
суду про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 24360,00 грн.
компенсації за порушення виключних
авторських прав позивач мав сплатити
судовий збір в розмірі 1827,00 грн. (1,5
розміру мінімальної заробітної плати).

Згідно із п. 2.13 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
(надалі - постанова Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7) судовий збір, оскільки інше не
передбачено Законом, сплачується
окремо за подання кожної позовної
заяви (заяви, скарги).

Відповідно до п.п. 2.21 п. 2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 р. № 7, господарським
судам роз'яснено, що платіжне доручення
на безготівкове перерахування
судового збору, квитанція установи
банку про прийняття платежу готівкою
додаються до позовної заяви і мають
містити відомості про те, яка саме
позовна заява оплачується судовим
збором.

Відповідні документи подаються до
господарського суду тільки в
оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

З огляду на викладені положення
вбачається, що справляння судового
збору за подачу позову до суду
здійснюється окремо по кожній позовній
заяві, а квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою має містити
відомості про те, яка саме позовна
заява оплачується судовим збором.

При дослідженні матеріалів позовної
заяви № 28-10/14 від 28.10.2014 р. для вирішення
питання про прийняття її до розгляду
було встановлено, що в якості доказу
сплати судового збору за її розгляд
позивачем було додано квитанцію від
24.10.2014 р. на суму 1827,00 грн., яка не містить
жодного реквізиту банківської
установи та особи, яка здійснювала дану
операцію, крім того, не додано доказів
щодо надходження коштів до державного
бюджету України на належні реквізити
Господарського суду міста Києва.

Суд також звертає увагу, що відомості,
які вказані у "Призначенні платежу"
вищевказаної квитанції від 24.10.2014 р. на
суму 1827,00 грн., а саме "Судовий збір за
позовом ТОВ "Маша і Мєдвєдь" через Сушка
В.С., Господарський суд м. Києва...",
фактично не містять повної інформації
про те, яка саме позовна заява
оплачується судовим збором в даному
випадку, зокрема, у "Призначенні
платежу" не вказано, до кого з позовом
звертається позивач, в той час як до
Господарського суду міста Києва ТОВ
"Маша і Мєдвєдь" постійно звертається з
позовами до відповідних юридичних осіб
та до фізичних осіб-підприємців, що
підтверджується даними комп'ютерної
програми "Діловодство
спеціалізованого суду".

Таким чином, суд вважає, що квитанція
від 24.10.2014 р. на суму 1827,00 грн. не є
належним доказом сплати судового збору
за подання позовної заяви № 28-10/14 від
28.10.2014 р. ТОВ "Маша і Мєдвєдь" до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
24360,00 грн. компенсації за порушення
виключних авторських прав

При цьому судом враховано правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява № 28-10/14
від 28.10.2014 р. підлягає поверненню
позивачеві без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України,
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Крім того, при можливому повторному
зверненні до господарського суду з
відповідною позовною заявою, слід
також надати докази на підтвердження
підписання позовної заяви особою, яка
має право її підписувати.

Так, фактично позовна заява підписана
представником ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
В.С.Сушко, а до позовної заяви додано
довіреність від 01.01.2014 р. на ім'я
вказаної особи.

Зі змісту наведеної довіреності
вбачається, що В.С.Сушко
уповноважується Товариством з
обмеженою відповідальністю "Маша і
Мєдвєдь" в особі Генерального
директора Керуючої організації - ТОВ
"РВТ Інвест, гр. ОСОБА_3, що діє на
підставі Статуту Товариства, Статуту
ТОВ "РВТ Інвест" та Договору про
передачу повноважень одноосібного
виконавчого органу ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
Керуючій організації ТОВ "РВТ Інвест"
"РВТ-3/2011 від 23.11.2011 р. При цьому
довіреність підписана "Генеральний
директор ТОВ "Маша і Мєдвєдь" Керуюча
організація "РВТ Інвест" в особі
ОСОБА_3".

Натомість, ані Статут Товариства, ані
Статут ТОВ "РВТ Інвест", ані Договір про
передачу повноважень одноосібного
виконавчого органу ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
Керуючій організації ТОВ "РВТ Інвест"
"РВТ-3/2011 від 23.11.2011 р., на підставі яких
при видачі довіреності діяла гр.
ОСОБА_3, фактично до позовної заяви не
додані, а отже суду не доведено
передачу відповідних пововажень ТОВ
"Маша і Мєдвєдь" Керуючій організації
ТОВ "РВТ Інвест" в особі Генерального
директора Керуючої організації. Крім
того, до позовної заяви не додані
докази того, що станом на 01.01.2014 р. (дата
видачі довіреності) гр. ОСОБА_3 являлась
Генеральним директором ТОВ "РВТ
Інвест" та була наділена достатнім
обсягом повноважень для того, щоб
видавати за своїм підписом довіреності
на представництво інтересів ТОВ "Маша і
Мєдвєдь".

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без
розгляду.

Суддя
О.В. Гумега