м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19443/14 29.10.14

За позовом Комунального підприємства
по утриманню житлового господарства
«Житлорембудсервіс» Деснянського
району м. Києва

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 57 841,51 грн. та звільнення
нежитлового приміщення

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Євдокименко В.М.-
представник за довіреністю від 30.07.14

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 29.10.2014 в порядку
ст. 85 ГПК України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
«Житлорембудсервіс» Деснянського
району м. Києва до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
57 841,51 грн. та звільнення нежитлового
приміщення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що всупереч умовам укладеного між
сторонами договору оренди № 347/0427 від
28.10.2013, відповідачем неналежно
виконувались зобов'язання щодо оплати
орендних платежів, внаслідок чого в
останнього утворилась заборгованість
у розмірі 57 841,51 грн. Крім того, позивач
просить зобов'язати відповідача
звільнити займане приміщення
загальною площею 49,40 м.кв. за адресою:
АДРЕСА_2 та передати його по акту
приймання-передачі, оскільки договір
був розірваний в односторонньому
порядку з вимогою орендодавця.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 16.09.2014 року порушено провадження у
справі № 910/19443/14, розгляд справи
призначено на 15.10.2014 року.

У судове засідання, призначене на
15.10.2014, з'явився представник позивача,
вимоги ухвали суду про порушення
провадження у справі позивач виконав,
надав документи, що були долучені до
матеріалів справи.

Відповідач в судове засідання 15.10.2014
явку уповноваженого представника не
забезпечив, про поважні причини неявки
суд не повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, обґрунтованих клопотань щодо
своєї неявки не направляв, хоча про час
і місце судових засідань був
повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 15.10.2014 відкладено
розгляд справи на 29.10.2014.

У судове засідання 29.10.2014 з'явився
представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив суд задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився вдруге, про причини неявки суд
не повідомив, про дату та час
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвали Господарського суду міста Києва
від 16.09.2014 та 15.10.2014 були надіслані на
адресу відповідача, зазначену в
позовній заяві та у витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців - 02222 АДРЕСА_1,
отже відповідач не реалізував своє
процесуальне право на участь в
судовому засіданні господарського
суду.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.

28 жовтня 2013 року між Деснянською
районною у м. Києві державною
адміністрацією (надалі - орендодавець),
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(надалі - відповідач, оренда) та
Комунальним підприємством по
утриманню житлового господарства
«Житлорембудсервіс» Деснянського
району м. Києва (надалі - позивач,
балансоутримувач) було укладено
договір № 347/0427 про передачу майна
територіальної громади міста Києва в
оренду (надалі - договір оренди).

Відповідно до п.п.1.1., 2.1. договору оренди
орендодавець на підставі протоколу
постійної комісії Київради з питань
власності від 17 вересня 2013 року № 158 та
розпорядження Деснянської районної в
місті Києві державної адміністрації
від 17.10.2013 р. № 584 передає, а орендар
приймає в оренду нерухоме майно
(нежитлові приміщення, що належать до
комунальної власності територіальної
громади міста Києва (далі - об'єкт
оренди), загальною площею 49,40 кв.м., яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, для
розміщення перукарні.

Згідно з п. 2.3. договору оренди опис
технічного стану об'єкта оренди, на
дату передачі його орендареві, його
склад зазначаються в акті
приймання-передачі об'єкта оренди, що є
невід'ємною частиною цього договору.

З матеріалів справи слідує, що 28 жовтня
2013 року сторонами укладено та
підписано акт приймання-передачі
об'єкта оренди, за яким орендодавець
передав, а орендар прийняв у орендне
користування нежитлове приміщення
загальною площею 49,40 кв.м., яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у
задовільному стані.

У п. 3.1. договору оренди зазначено, що за
користування об'єктом оренди орендар
сплачує орендну плату, розрахунок якої
здійснюється на підставі методики
розрахунку орендної плати за
користуванням майном територіальної
громади м. Києва, затвердженої рішенням
Київради від 22.09.2011 р. № 34/6250. Розмір
орендної плати згідно з розрахунком
орендної плати, що є невід'ємною
частиною цього договору, на дату
підписання договору, за місяць оренди
становить 2 297,13 грн без ПДВ.

Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається з
урахуванням індексу інфляції за
попередній місяць (п. 3.2. договору
оренди).

Додатково до орендної плати
нараховується податок на додану
вартість у розмірах та порядку,
визначених законодавством України,
який сплачується орендарем разом з
орендною платою (п. 3.4. договору оренди).

Відповідно до п.п. 3.5.,3.6. договору оренди
орендна плата сплачується орендарем на
рахунок баласоутримувача щомісячно
не пізніше 20 числа поточного місяця,
починаючи з дати підписання акта
приймання-передачі.

Згідно з п. 3.8. договору вартість
комунальних послуг, витрат на
утримання прибудинкової території,
вартість послуг по ремонту і
технічному обслуговуванню інженерного
обладнання та внутрішньо будинкових
мереж, сплачується орендарем окремо на
підставі договорів, укладених
орендарем з балансоутримувачем або
організаціями, що надають такі послуги.

Відповідно до п. 4.2. договору оренди
орендар зобов'язався вносити орендні
платежі своєчасно та у повному обсязі.

У п.9.1. договору сторони визначили, що
він діє з 28.10.2013 до 27.10.2014 р.

За доводами позивача, відповідачем
неналежним чином виконуються
зобов'язання щодо повноти та вчасності
сплати орендних платежів, внаслідок
чого виникла заборгованість за період
з грудня 2013 по серпень 2014 р. у розмірі 32
681,68 грн.

Також, матеріалами справи
підтверджується, що 28 жовтня 2013 року
між позивачем та відповідачем було
укладено Договір № 0427 про
відшкодування орендарем витрат на
комунальні послуги та відшкодування
плати за землю балансоутримувачу
(надалі - договір № 0427), за умовами якого
позивач забезпечує надання
комунальних послуг (централізоване
опалення, електропостачання,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення) нежитлового
приміщення (надалі - будівлі), що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 755,00 кв.м., а орендар
сплачує балансоутримувачу суму коштів
на виконання вказаних послуг
пропорційно до займаної ним площі в цій
будівлі, якщо інше не випливає з
характеру послуг, наданих
балансоутримувачем за цим договором.

Згідно з п.2.1.1. договору № 0427
балансоутримувач зобов'язується
забезпечити надання орендарю
комунальних послуг за діючими
тарифами.

Орендар зобов'язується не пізніше 20
числа місяця, наступного за звітнім
місяцем, вносити плату на рахунок
баласоутримувача за надані послуги та
не пізніше 10 числа місяця наступного за
звітним місяцем, вносити на рахунок
баласоутримувача плату за землю (п.п.
2.2.3., 2.2.4. договору № 0427).

Розрахунок відшкодування вартості за
комунальні послуги та плати за землю
затверджені додатком до договору № 0427
від 28.10.2013 р., відповідно до якого розмір
відшкодування плати за землю становить
396,13 грн.

За твердженням позивача, відповідачем
не оплачується наданні позивачем
послуги згідно з договору № 0427, в
наслідок чого виникла заборгованість з
листопада 2013 р. по серпень 2014 р. у
розмірі 17 079,36 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 58
Цивільного кодексу України та Глави 30
Господарського кодексу України та
Законом України «Про оренду державного
та комунального майна».

Вказаний договір оренди є підставою
для виникнення у його сторін
господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акт
приймання-передачі в оренду нерухомого
майна від 28.10.2013 р.) підтверджується
факт передачі нерухомого майна в
оренду, користування ним відповідачем
у спірний період та отримання
комунальних та інших послуг, та
існування за відповідачем станом на
момент вирішення спору
заборгованості зі сплати орендної
плати у розмірі 32 681,68 грн, яка виникла з
грудня 2013 по серпень 2014 р., та
комунальних платежів у розмірі 17 079,36
грн., яка никла з листопада 2013 р. по
серпень 2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи п.3.6. договору оренди та п.п.
2.2.3,2.2.4. договору № 0427 строк виконання
грошового зобов'язання відповідача по
сплаті орендних та інших платежів за
договорами на момент розгляду справи
настав.

Доказів сплати вказаної
заборгованості зі сплати орендних та
інших платежів відповідачем суду не
надано.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу
України визначено, що одним із основних
обов'язків орендаря є внесення
орендної плати своєчасно і в повному
обсязі.

Згідно із ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Таким чином,
обов'язок доказування законодавчо
покладено на сторони.

З огляду на зазначене, позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати у
розмірі 32 681,68 грн та заборгованості за
комунальні послуги у розмірі 17 079,36 грн
обґрунтовані, документально
підтверджені а тому підлягають
задоволенню в цій частині.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню на заборгованість за
договором оренди у розмірі 2 179,87 грн., 3%
річних на заборгованість за договором
оренди у розмірі 392,00 грн, інфляційні
втрати на заборгованість за договором
оренди у розмірі 2 068,00 грн, а також пеню
на заборгованість за договором № 0427 у
розмірі 1 448,72 грн, 3% річних на
заборгованість за договором № 0427 у
розмірі 281,31 грн, інфляційні втрати на
заборгованість за договором № 0427 у
розмірі 1 710,58 грн за прострочення
виконання грошового зобов'язання по
сплаті орендних та інших платежів.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 6.2. договору оренди
передбачено, що за несвоєчасну сплату
орендних платежів орендар сплачує на
користь балансоутримувача пеню у
розмірі 0,5 % від розміру несплачених
орендних платежів за кожний день
прострочення, але не більше розміру,
встановленого законодавством України.

У відповідності до п. 2.2.3. договору № 0427
при несвоєчасному внесені плати за
послуги, орендар сплачує пеню із
розрахунком подвійної облікової
ставки НБУ від несплаченої суми
наданих послуг за кожен день
прострочки.

Отже, враховуючи факт прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання щодо сплати орендних та
комунальних платежів, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача пені на заборгованість за
договором оренди у розмірі 2 179,87 грн., 3%
річних на заборгованість за договором
оренди у розмірі 392,00 грн, інфляційні
втрати на заборгованість за договором
оренди у розмірі 2 068,00 грн, а також пеню
на заборгованість за договором № 0427 у
розмірі 1 448,72 грн, 3% річних на
заборгованість за договором № 0427 у
розмірі 281,31 грн, інфляційні втрати на
заборгованість за договором № 0427 у
розмірі 1 710,58 грн, що відповідає
обґрунтованому розрахунку позивача, що
міститься в матеріалах позовної
заяви.

Також позивачем заявлена вимоги про
зобов'язання відповідача звільнити
орендоване приміщення загальною
площею 49,40 кв.м., з адресою: АДРЕСА_2 та
передати зазначене приміщення
позивачу за актом приймання-передачі,
з тих підстав, що договір оренди майна
був розірваний орендодавцем в
односторонньому порядку, з підстав
визначених договором оренди, а відтак у
відповідача відсутні правові підстави
для користування таким приміщенням.

У відповідності до приписів ст. 10
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» термін, на який
укладається договір оренди є істотною
умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Пунктом 9.1. договору оренди сторонами
встановлено, що він діє з 28.10.2013 до 27.10.2014
р.

Відповідно до п. 9.4. договору оренди
чинність цього договору припиняється у
разі невиконання або систематичного
неналежного виконання істотних умов
договору.

У п. 5.2. договору оренди сторони
перебачили, що при несплаті орендарем
орендної плати протягом 3-х місяців з
дня закінчення строку платежу
орендодавець має право відмовитись від
договору та вжити необхідних заходів
для примусового виселення орендаря.

Згідно з приписами ст. 782 ЦК України
наймодавець має право відмовитися від
договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд. У разі відмови
наймодавця від договору найму договір
є розірваним з моменту одержання
наймачем повідомлення наймодавця про
відмову від договору.

Як свідчать матеріали справи
орендодавець скористався правом
визначеним п.5.2 договору оренди та
направив відповідачу листа № 102/03/50-4684
від 28.07.2014 р. про відмову від договору у
зв'язку з систематичною несплатою
орендної плати, та вимогу в 30-денний
строк, з моменту отримання, повернути
орендоване приміщення.

Даний лист орендодавця отримано
відповідачем 08.08.2014 р., про що свідчить
наявна в матеріалах справи належним
чином завірена копія рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення за №403.

З огляду на зазначене суд погоджується
з доводами позивача про розірвання
договору оренди з моменту отримання
відповідачем листа орендодавця №
102/03/50-4684 від 28.07.2014 р.

Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Згідно з п. 4.15. договору оренди орендар
після припинення дії договору оренди
зобов'язаний протягом 30 календарних
днів передати майно по акту
приймання-передачі балансоутримувачу.

Отже, умовами договору передбачено
обов'язок орендаря повернути об'єкт
оренди орендодавцю за актом
приймання-передачі.

В матеріалах справи відповідний акт
відсутній.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими
підприємствами, організаціями і
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності.

Тобто, згідно із положеннями чинного
законодавства України правовою
підставою користування певним майном є
відповідний договір оренди.

Матеріали справи свідчать про те, що
договір № 347/0427 про передачу майна
територіальної громади міста Києва в
оренду від 28.10.2013 р. розірваний з 08.08.2014
р. у зв'язку з відмовою від договору
орендодавцем в порядку ст. 782 ЦК України
та п. 5.2 договору оренди.

Відповідно до п. 1 статті 785 Цивільного
кодексу України у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона бала одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Зважаючи на вищевказане, вимога
позивача про зобов'язання відповідача
звільнити орендоване приміщення
загальною площею 49,40 кв.м., з адресою:
АДРЕСА_2 та передати зазначене
приміщення позивачу за актом
приймання-передачі є обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Таким чином,
обов'язок доказування законодавчо
покладено на сторони.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Судові витрати позивача по сплаті
судового збору відповідно до положень
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (02222, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства «Житлорембудсервіс»
Деснянського району м. Києва (02217, м.
Київ, вул.. Закревського, буд. 15,
ідентифікаційний код 31776030)
заборгованості зі сплати орендної
плати у розмірі 32 681 (тридцять дві
тисячі шістсот вісімдесят одну) грн 68
коп.; заборгованість зі сплати
комунальних платежів у розмірі 17 079
(сімнадцять тисяч сімдесят дев'ять) грн
36 коп.; пеню на заборгованість за
договором оренди у розмірі 2 179 (дві
тисячі сто сімдесят дев'ять) грн 87 коп.;
3% річних на заборгованість за
договором оренди у розмірі 392 (триста
дев'яносто дві) грн 00 коп.; інфляційні
втрати на заборгованість за договором
оренди у розмірі 2 068 (дві тисячі
шістдесят вісім) грн 00 коп.; пеню на
заборгованість зі сплати комунальних
платежів у розмірі 1 448 (одну тисячу
чотириста сорок вісім) грн 72 коп.; 3%
річних на заборгованість зі сплати
комунальних платежів у розмірі 281
(двісті вісімдесят одну) грн 31 коп.;
інфляційні втрати на заборгованість зі
сплати комунальних платежів у
розмірі 1 710 (одну тисячу сімсот десять)
грн 58 коп. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 3 045 (три тисячі сорок
п'ять) грн 00 коп.

3. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_3 (02222, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) звільнити орендоване
приміщення, загальною площею 49,40 кв.м.,
за адресою: АДРЕСА_2 та передати
зазначене приміщення за актом
приймання-передачі Комунальному
підприємству по утриманню житлового
господарства «Житлорембудсервіс»
Деснянського району м. Києва (02217, м.
Київ, вул.. Закревського, буд. 15,
ідентифікаційний код 31776030).

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 31.10.2014 року

Суддя
Л.Г. Пукшин