ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року
Справа № 915/1375/14

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Бартошук В.О.,

з участю представників сторін:

від позивача та третьої особи ТОВ
"МЕТАЛЛПРОМСЕРВІС"- Глушаниці А.Л.,
довіреності від 01.09.2014 р.;

від відповідачів - Педака С.В.,
довіреності від 01.07.2014 р.;

представник третьої особи приватного
нотаріуса ОСОБА_3 у судове засідання не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "АРІС-КОНТРАКТ",

54010, вул. Морехідна, 1-в/3, м. Миколаїв,

до відповідачів:

1) товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕКОПІК - УКРАЇНА",

54000, вул. Гагаріна, 2, кв. 2, м. Миколаїв,

2) публічного акціонерного товариства
Банк "Морський",

99001, вул. Брестська, 18-а, м. Севастополь,
Автономна Республіка Крим,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача товариство з обмеженою
відповідальністю "МЕТАЛЛПРОМСЕРВІС",

54010, вул. Морехідна, 1-А, м. Миколаїв,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3,

04080, АДРЕСА_2,

про визнання недійсним договору
відступлення права вимоги від 18.07.2014 р.,
-

В С Т А Н О В И В:

Товариством з обмеженою
відповідальністю фірма "АРІС-КОНТРАКТ"
(далі - фірма "АРІС-КОНТРАКТ")
пред'явлено до товариства з обмеженою
відповідальністю (ТОВ) "ЕКОПІК-УКРАЇНА"
та публічного акціонерного товариства
Банк "Морський" (далі - Банк), треті
особи, які не заявлять самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача товариство з обмеженою
відповідальністю (ТОВ)
"МЕТАЛЛПРОМСЕРВІС" і на стороні
відповідача приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, позов про визнання
недійсним укладеного між Банком та ТОВ
"ЕКОПІК-УКРАЇНА" договору від 18.07.2014 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за № 495, про відступлення
Банком новому іпотекодержателю ТОВ
"ЕКОПІК-УКРАЇНА" права вимоги за
іпотечним договором від 28.03.2013 р.,
укладеним Банком з фірмою
"АРІС-КОНТРАКТ", посвідченого приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 28.03.2013 р. за
№ 463/5, на забезпечення виконання
грошових зобов'язань ТОВ
"МЕТАЛЛПРОМСЕРВІС" за укладеним з
Банком кредитним договором від 28.03.2013 р.
№ 550313-КЮ, право вимоги виконання
зобов'язань за котрим ТОВ
"ЕКОПІК-УКРАЇНА" набуло на підставі
договору від 16.06.2014 р. про відступлення
права вимоги, укладеного з первісним
кредитором Банком.

Підставами позову, з урахуванням зміни
підстав позову, викладених у
додаткових письмових поясненнях від
14.10.2014 р., вказано: 1) що начальник
відділення № 1 Банку в м. Суми,
укладаючи спірний договір, вчинила дії,
що виходили за межі здійснення її
цивільних прав, так як на момент
підписання цього договору відносно
Банку постановою Правління Нацбанку
України від 06.05.2014 р. № 260 "Про
анулювання банківської ліцензії на
здійснення валютних операцій окремих
банків і закриття банками
відокремлених підрозділів, що
розташовані на території АР Крим та м.
Севастополя" відкликано та анульовано
банківську ліцензію та покладено на
генеральний департамент банківського
нагляду та управління Національного
банку України, зокрема в Сумській
області, встановлення контролю за
припиненням здійснення діяльності
відокремленими підрозділами Банку; 2)
що нотаріальне посвідчення спірного
договору здійснено з порушенням вимог
чинного законодавства України про
нотаріат щодо місця нотаріального
посвідчення правочину; 3) що договір про
відступлення права вимоги за кредитним
договором, забезпечення виконання
зобов'язань за яким укладено іпотечний
договір, право відступлення по котрому
оспорюється, - факторинг, а ТОВ
"ЕКОПІК-УКРАЇНА" не є фінансовою
установою.

У відзиві на позов відповідачів,
зареєстрованому в Господарському суді
Миколаївської області 14.10.2014 р. за № 18765,
та у додаткових поясненнях від 27.10.2014 р.
ТОВ "ЕКОПІК-УКРАЇНА", позовні вимоги не
визнано повністю.

На думку відповідачів, доводи фірми
"АРІС-КОНТРАКТ" безпідставні, тому що
сторони спірного договору визнають цей
договір дійсним; при укладенні
спірного договору дотримано вимог
законодавства України щодо його форми
та нотаріального посвідчення, при тому
без порушень законодавства про
нотаріат; кредитний договір, на
виконання зобов'язань по котрому
укладено іпотечний договір, право
вимоги по яким ТОВ "ЕКОПІК-УКРАЇНА"
набуло, в тому числі за спірним
договором, не є предметом спору в даній
справі, проте договір про відступлення
права вимоги за кредитним договором не
є факторингом, оскільки не містить
елементів останнього.

Із пояснень третьої особи ТОВ
"МЕТАЛЛПРОМСЕРВІС" від 14.10.2014 р.
випливає, що останній підтримує позов з
викладених у ньому підстав.

Згідно пояснень приватного нотаріуса
ОСОБА_4, ним нотаріально посвідчено
спірний договір без порушення вимог
законодавства України про нотаріат,
оскільки законодавство не містить
застережень щодо місця посвідчення
угод про відступлення права вимоги за
іпотечним договором.

У судове засідання представник від
третьої особи приватного нотаріуса
ОСОБА_4 не з'явився, причини його неявки
суду невідомі.

Вислухавши представників сторін, які
підтримали повністю відповідно
позовні вимоги та заперечення на позов,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до такого.

Між Банком і ТОВ "ЕКОПІК-УКРАЇНА"
укладено спірний договір від 18.07.2014 р.,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4.18.07.2014 р. за № 495.

Згідно умов цього договору Банк
відступив ТОВ "ЕКОПІК-УКРАЇНА" своє
право вимоги за укладеним з фірмою
"АРІС-КОНТРАКТ" іпотечним договором від
28.03.2013 р., посвідченим приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 28.02.2013 р. за
№ 462, на забезпечення виконання
грошових зобов'язань ТОВ
"МЕТАЛЛПРОМСЕРВІС" за укладеним
останнім з Банком кредитним договором
від 28.03.2013 р. № 550313-КЮ.

Як випливає із матеріалів справи, Банк
за кредитним договором від 28.03.2013 р. №
550313-КЮ, укладеним з ТОВ
"МЕТАЛЛПРОМСЕРВІС", надав останньому
кредитні кошти з поверненням їх згідно
узгодженого сторонами графіку, а
остаточно до 25.03.2016 р., зі сплатою
щомісячно відсотків, нарахованих за
відсотковою ставкою у розмірі 25 %
річних.

На забезпечення виконання ТОВ
"МЕТАЛЛПРОМСЕРВІС" грошових
зобов'язань за вказаним кредитним
договором Банком укладено іпотечний
договір з фірмою "АРІС-КОНТРАКТ", згідно
якого останній передав в іпотеку
належне йому на праві власності
нерухоме майно, а саме: нежитлову
будівлю, що складається з будівлі Б-2,
Б№, і розташовану за адресою: вул.
Морехідна, 1-в/6, м. Миколаїв.

Договором про відступлення права
вимоги від 16.06.2013 р. Банк відступив ТОВ
"ЕКОПІК-УКРАЇНА" свої права за вказаним
вище кредитним договором, укладеним з
ТОВ "МЕТАЛЛПРОМСЕРВІС", а саме: права
вимоги грошових коштів у загальній
сумі 422457 грн. 08 коп., із яких 401293 грн. -
заборгованість з повернення кредитних
коштів; 21164 грн. 08 коп. - заборгованість
зі сплати відсотків за користування
кредитними коштами.

Про укладення вказаних вище договорів
про відступлення права вимоги за
кредитним договором та договором
іпотеки фірму "АРІС-КОНТРАКТ", як
іпотекодавця, повідомлено листом від
23.07.2014 р. за № 2307.

Оцінюючи правову природу спірного
договору, суд приходить до висновку, що
він є договором про заміну сторони у
зобов'язанні.

Так, цивільним законодавством України
визначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку (ч.1
ст. 509 ЦК України).

Кредитор у зобов'язанні може бути
змінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги) (ч.1 ст.512 ЦК України), при
цьому до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом (ст.514 ЦК України).

Заміна кредитора не допускається у
зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з
особою кредитора, зокрема у
зобов'язаннях про відшкодування шкоди,
заподіяної каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю (ст. 515
ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є
договірною передачею вимог первісного
кредитора новому кредиторові, яка
відбувається на підставі укладеного
між ними правочину. Заміна кредитора у
зобов'язанні допускається протягом
усього часу існування зобов'язання,
якщо вона не суперечить закону або
договору або коли вимога не пов'язана з
особою кредитора. Будь-яких інших
обмежень та/або заборони передавати
кредиторові свої права вимоги до
боржника іншій особі зазначені норми
не містять.

У відповідності до Закону України "Про
іпотеку" відступлення прав за
іпотечним договором здійснюється без
необхідності отримання згоди
іпотекодавця, якщо інше не встановлено
іпотечним договором, і за умови, що
одночасно здійснюється відступлення
права вимоги за основним зобов'язанням.
Іпотекодержатель зобов'язаний
письмово у п'ятиденний строк
повідомити боржника про відступлення
прав за іпотечним договором і права
вимоги за основним зобов'язанням.
Правочин про відступлення прав за
іпотечним договором підлягає
нотаріальному посвідченню (ст.24
Закону).

Таким чином, спеціальною нормою
законодавства визначено порядок та
форму укладання договору про
відступлення прав за договором
іпотеки, а також випадки, при яких таке
відступлення не допускається.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що
при укладенні спірного договору
сторонами дотримано вимоги чинного
законодавства України щодо правочинів
про заміну кредитора у зобов'язанні.
Дотримано сторонами й умов іпотечного
договору, заміну кредитора в якому
здійснено, оскільки у ньому не
міститься обмежень або заборони щодо
заміни кредитора.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що
спірний договір укладено від імені
Банка особою, яка діяла з перевищенням
повноважень. Такі доводи
спростовуються діями відповідачів,
зокрема, тим, що ними, в тому числі
Банком, про що стверджує його
представник, визнається спірний
договір укладеним.

Згідно чинного законодавства України,
наступне схвалення юридичною особою
правочину, вчиненого від її імені
представником, з перевищенням
повноважень, унеможливлює визнання
такого правочину недійсним (ст. 241 ЦК
України).

Позивачем не подано суду доказів
подальшого несхвалення спірного
договору Банком, а тому суд визнає, що
позивач, усупереч ст.33 ГПК України, не
довів обставин, на які посилається як
на підставу своїх вимог у цій частині.

Суд відхиляє і доводи позивача про те,
що Банк не мав повноважень на укладання
спірного договору, так як на момент
укладання цього договору його ліцензію
було відкликано.

Дійсно, Банк з 17.05.2014 р. виключено з
Державного реєстру банків, що випливає
з витягу із цього реєстру, проте, як
свідчать відомості Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, його діяльність як
юридичної особи не припинено.

Отже, Банк, укладаючи спірний договір,
діяв не як банківська фінансова
установа, а як юридична особа у
відповідності до вимог чинного
законодавства України.

Доводи позивача про те, що нотаріальне
посвідчення спірного договору
здійснено з порушенням вимог чинного
законодавства України про нотаріат
щодо місця нотаріального посвідчення
правочину суд визнає безпідставними.

У відповідності до наведеного вище
цивільного законодавства, правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самі формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредитору (ч.1 ст.513
ЦК України).

Згідно Закону "Про іпотеку" іпотечний
договір укладається у письмові формі і
підлягає нотаріальному посвідченню (ч.
ст.18 Закону).

Спірний договір про заміну кредитора в
іпотечному договорі укладено у
письмовій формі і нотаріально
посвідчено. Та обставина, що його
посвідчено не за місцем знаходження
іпотечного майна, не може бути
визначальною щодо дійсності цього
договору.

Щодо доводів позивача, що спірний
договір укладено на забезпечення
договору, який є факторингом, а саме,
про відступлення права вимоги за
кредитним договором, то такі доводи
також є безпідставними.

Із змісту наведеного вище укладеного
Банком з ТОВ "ЕКОПІК-УКРАЇНА" договору
про відступлення права вимоги за
кредитним договором випливає, що Банк
не здійснив фінансування ТОВ
"ЕКОПІК-УКРАЇНА", а лише передав своє
право вимоги виконання грошових
зобов'язань за укладеним з ТОВ
"МЕТАЛЛПРОМСЕРВІС" кредитним
договором.

Цей договір не відповідає
законодавчому визначенню факторингу,
згідно якого за договором факторингу
(фінансування під відступлення права
грошової вимоги) одна сторона (фактор)
передає або зобов'язується передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони (клієнтові) за плату, а клієнт
відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника). Клієнт може відступити
факторові свою грошову вимогу до
боржника з метою забезпечення
виконання зобов'язання клієнта перед
фактором (ч.1 ст.1077 ЦК України).

Таким чином, із наведених позивачем
підстав спірний договір не може бути
визнаний недійсним, а тому у
задоволенні позову належить відмовити
повністю.

У відповідності до ст.49 ГПК України,
судові витрати у справі, зокрема,
витрати з оплати позовної заяви
судовим збором, відносяться на
позивача.

У судовому засіданні 30.10.2014 р., згідно зі
ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"АРІС-КОНТРАКТ" відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Одеського апеляційного господарського
суду через Господарський суд
Миколаївської області протягом 10 днів
з дня підписання повного тексту
рішення.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 04.11.2014
р.

Суддя Ю.М.
Коваль.