ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р.Справа № 922/4564/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "НАК
"Нафтогаз України" м. Київ до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житлосервіс Плюс", м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників:

позивача - Данилевський О.М.,дов.№ 14 -89
від 18.04.2014р.

відповідача - Макарова О.Є.дов.№ б/н від
10.10.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "НАК
"Нафтогаз України" звернулось до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Житлосервіс Плюс",
на свою користь пеню у розмірі 4 668,12
грн., 3% річних у розмірі 987,46 грн. та суму,
на яку збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення, що складає 738,11 грн., Свої
позовні вимоги обґрунтовує
несвоєчасним проведенням відповідачем
розрахунків за договором №13/3067-ТЕ-32
купівлі-продажу природного газу від
28.12.2012 р.

Ухвалою господарського суду від
17.10.2014року порушено провадження у
справі №922/4564/14, розгляд справи
призначено на 04.11.2014року.

Представник позивача в судовому
засіданні 04.11.2014рокупідтримує заявлені
позовні вимоги у повному обсязі ,через
канцелярію господарського суду
(вх.№38621 від 04.11.2014року ) надав пояснення
по справі в підтвердження заявлених
позовних вимог.

Представник відповідача, через
канцелярію господарського суду
(вх.№38636 від 04.11.2014року) звернувся до
суду з клопотанням щодо припинення
провадження у справі №922/4564/14,у зв'язку
із відсутністю предмета спору
,зазначаючи про те, що погашення
відповідачем заборгованості відбулось
до звернення позивача до суду з
позовом, що підтверджує платіжним
дорученням №478 від 10.10.2014року на суму 6
393,69грн.

Враховуючи те, що норми ст.38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе здійснити розгляд
справи за наявними у справі і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
відповідача, всебічно та повно
дослідивши надані учасником судового
процесу докази, суд встановив наступне.

28.12.2012 р. сторонами був укладений
договір №13/3067-ТЕ-32 купівлі-продажу
природного газу (надалі - договір), за
яким продавець (позивач) зобов'язується
передати покупцю (відповідачу) у 2013
році природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00
00, а покупець зобов'язується прийняти
та оплатити цей природний газ на умовах
даного договору.

Згідно п. 1.2 договору газ, що продається
за цим договором, використовується
покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням, релігійними організаціями
та національними творчими спілками і
їх регіональними осередками (крім
обсягів, що використовуються для
виробничо-комерційної діяльності).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа, наступного за місяцем поставки
газу.

На виконання умов договору позивач
поставив з січня по грудень 2013 року, а
відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 688501,72 грн., що
підтверджуються актами
приймання-передачі природного газу:
від 31.01.13 р., від 28.02.13 р., від 31.03.13 р., від
30.04.13 р., від 31.05.13 р., від 30.06.13 р., від 31.07.13
р., від 31.08.13 р., від 30.09.13 р., від 31.10.13 р.,
від 24.01.14 р. за газ спожитий у листопаді
2013 року, та від 24.01.14 р. за газ спожитий у
грудні 2013 р.

Як зазначає у позовній заяві позивач,
відповідачем не вчасно проводились
розрахунки за поставлений природний
газ, а тому порушені умови договору, що
підтверджується сальдо підприємства
та випискою по операціях по
підприємству.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
разі не виконання покупцем пункту 6.1
цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу, за кожний
день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору передбачено, що
строк, у межах якого сторони можуть
звернутися з вимогою про захист своїх
прав за цим договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
основної заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 років.

Позивач нарахував відповідачу пеню в
сумі 4 668,12 грн.

Частина 2 ст. 625 ЦК України передбачає,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Також, позивач нарахував відповідачу
за весь час прострочення інфляційні в
сумі 738,11 грн. та 3% річних в сумі 987,46 грн.

З наданих позивачем копій банківських
виписок убачається, що відповідач
10.10.2014 р.на підставі платіжного
доручення №478 сплатив позивачу
фінансові санкції по договору
№13/3067-ТЕ-32 від 28.12.2012 р. у повному обсязі
в загальній сумі 5882,78 грн.

Оскільки фінансові санкції в сумі 6 393,69
грн., які є предметом розгляду у даній
справі, були сплачені відповідачем до
подачі позивачем позову, тому суд
вважає позовні вимоги
необґрунтованими, недоведеними та не
підлягаючими задоволенню в повному
обсязі, у зв'язку із чим клопотання
відповідача про припинення
провадження задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85 ГПК
України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити
.

Повне рішення складено 07.11.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк