м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/16700/14 22.10.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Державного
підприємства "Сумська біологічна
фабрика"

до відповідача Приватного
акціонерного товариства
"Виробничо-наукове підприємство
"Укрзооветпромпостач"

про стягнення 18 868,69 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Бабій В.І. - представник за
довіреністю

від відповідача: не з'явився

За клопотанням позивача, з метою
з'ясування фактичних обставин справи,
дослідження додаткових доказів, строк
слухання спору по даній справі було
продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять
днів), що відповідає вимогам частини 3
статті 69 ГПК України і знайшло своє
відображення у процесуальних
документах суду.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство
"Сумська біологічна фабрика"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовними вимогами до
Приватного акціонерного товариства
"Виробничо-наукове підприємство
"Укрзооветпромпостач" про стягнення 18
868,69 грн. відповідно до договору від
14.01.2014 № 14-01/13.

Сторін було належним чином повідомлено
про час та місце проведення судового
засідання, тому судом з урахуванням
вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом.

Позивач стверджує, що його права
порушені, а тому наполягає на заявлених
позовних вимогах.

Сторін було належним чином повідомлено
про час та місце проведення судового
засідання, тому судом з урахуванням
вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом.

Неприбуття до судового засідання
представника відповідача, який був
належним чином повідомлений про час та
місце проведення судового засідання,
не перешкоджає розгляду спору по суті,
а тому справа розглядається за
наявними в ній матеріалами згідно
статті 75 ГПК України.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, приймаючи до
уваги доводи позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 14.01.2013 між
Державним підприємством "Сумська
біологічна фабрика", далі Компанія, та
Приватним акціонерним товариством
"Виробничо-наукове підприємство
"Укрзооветпромпостач", далі Дилер, було
укладено дилерський договір № 14-01/13/4,
далі Договір, відповідно до предмету
якого (п.п. 1.1, 1.4 Договору) Компанія
надає Дилеру право на поширення товару
Компанії на території України, країн
СНД та Європи. Товаром Компанії є
ветеринарні препарати у асортименті і
кількості, що зазначено у
специфікаціях, заявках і накладних, які
є невід'ємною частиною Договору.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє до 31.12.2013.
Закінчення строку дії договору не
тягне за собою припинення зобов'язань,
що виникли з цього договору протягом
строку його дії, не звільняє сторони
від необхідності належного їх
виконання та від відповідальності за
їхнє неналежне виконання (п. 9.1
Договору).

Згідно п. 4.3 Договору Дилер
зобов'язується протягом терміну дії
договору придбати у Компанії товарів
на суму більше 100 тис. грн.

Протягом дії Договору відповідач свої
зобов'язання належним чином не виконав,
за 2013 рік придбав у позивача
ветеринарних препаратів на загальну
суму 56 684,15 грн., що підтверджується
карткою рахунку № 3611 та видатковими
накладними, які наявні в матеріалах
справи. Пунктом 5.4 Договору
передбачено, що у випадку невиконання
Дилером зобов'язання, передбачених п. 4.3
Договору, він на вимогу Компанії
сплачує штраф у розмірі 10% від суми,
зазначеної у п. 4.3 Договору. Таким чином,
позивач намагається стягнути з
відповідача 10% штрафу за невиконання
зобов'язання у сумі 10 000 грн.

Позивач направив відповідачу
претензію від 09.01.2014 № 3 з пропозицією
добровільно належним чином виконати
зобов'язання за Договором. У 2014 році
відповідач придбав у Компанії товар,
згідно видаткових накладних від 16.01.2014
№ 32 на суму 1 359 грн., від 23.01.2014 № 54 та
суму 5 013 грн., від 07.04.2014 № 964 на суму 6 292,74
грн. Позивач направив відповідачу
досудове попередження від 26.02.2014 № 126,
яке залишене відповідачем без повного
задоволення.

Оскільки, закінчення строку дії
договору не тягне за собою припинення
зобов'язань та позивач є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки, тому
позивач просить стягнути з
відповідача, згідно ч. 2 ст. 231 ГК України
за порушення строків виконання
зобов'язання пеню в розмірі 0,1% вартості
товарів в сумі 6 282,62 грн. та 7% штрафу в
сумі 2 586,07 грн.

Дослідивши правову норму, яка підлягає
застосуванню у спірних відносинах
сторін, суд дійшов висновку про
задоволення позову, виходячи із
наступного:

Особливості регулювання майнових
відносин у сфері господарювання
визначається господарським кодексом.
Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.
Судом прийнято до уваги що учасниками
судового процесу є суб'єкти
господарювання в розумінні ст. 55 ГК
України.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1
ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Статтею 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки та відшкодування збитків.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Свої зобов'язання за договором
відповідач не виконав, а саме не
придбав у 2013 році ветеринарних
препаратів на суму 10 000 грн. Відповідач
доказів повного виконання зобов'язань
за Договором суду не надав, заявлених
до нього вимог не спростував, тому 10%
штрафу за невиконання зобов'язання,
передбачений п. 5.4 Договору,
обґрунтований та підлягає задоволенню
в сумі 10 000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у
разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується за
рахунок Державного бюджету України чи
за рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах, зокрема, за порушення
строків виконання зобов'язання
стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка
вартості товарів (робіт, послуг), з яких
допущено прострочення виконання за
кожний день прострочення, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Штрафні санкції, передбачені абзацом
третім частини другої статті 231 ГК
України, застосовується за допущене
прострочення виконання лише
негрошового зобов'язання, пов'язаного з
обігом (поставкою) товару, виконанням
робіт, наданням послуг, з вартості яких
й вираховується у відсотковому
відношенні розмір штрафних санкцій.
Предметом даного договору є придбання
товару (ветеринарних препаратів).

Приписами ч. 6 ст. 232 ГК України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Державне підприємство "Сумська
біологічна фабрика" діє на основі
державної власності та є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки. Втім,
незалежно від права власності згідно
вимог пункту 2.2 Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013року №13 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» передбачено, що
штрафні санкції, передбачені абзацом
третім частини другої статті 231 ГК
України, застосовується за допущене
прострочення виконання лише
негрошового зобов'язання, пов'язаного з
обігом (поставкою) товару, виконанням
робіт, наданням послуг, з вартості яких
й вираховується у відсотковому
відношенні розмір штрафних санкцій.
Докази у справі свідчать про те, що
мале місце невібірка ветеринарних
препаратів, що за своєю правовою
природою є негрощовим зобов'язанням.

За такими обставинами, позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача пені
розмірі 0,1% вартості товарів в сумі 6 282,62
грн. за період з 01.01.2014 по 30.06.2014 та 7%
штрафу в сумі 2 586,07 грн. обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

За наслідками розгляду спору судові
витрати у вигляді судового збору в сумі
1 827 грн. покладаються на відповідача у
справі - Приватне акціонерне
товариство "Виробничо-наукове
підприємство "Укрзооветпромпостач",
згідно вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося
22.10.2014, згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 629 ЦК України, ст.
ст. 55, 231, 232 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34,
ч.3 ст. 43, 44, 82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Державного
підприємства "Сумська біологічна
фабрика" до Приватного акціонерного
товариства "Виробничо-наукове
підприємство "Укрзооветпромпостач"
задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Виробничо-наукове
підприємство "Укрзооветпромпостач",
03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 16,
, на користь:

- Державного підприємства "Сумська
біологічна фабрика", 40021, м. Суми, вул.
Гамалея, буд. 25, , 10%
штрафу за невиконання зобов'язання в
сумі 10 000 грн., пеню в сумі 6 282,62 грн., 7%
штрафу в сумі 2 586,07 грн. та витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1 827
грн., видавши наказ.

3. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 27.10.2014 року

Суддя
Ю.О.Підченко