ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" жовтня 2014 р.
справа №
911/4121/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС», м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», Київська обл.,
с. Мархалівка

2. Фермерського господарства «AURUM»,
Харківська обл., с. Олександрівка

про стягнення 1 707,82 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1. (довіреність б/н
від 25.03.2013)

від відповідача 1: не прибув

від відповідача 2: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.09.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі-ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС»/позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(далі-ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп»/відповідач 1) та
Фермерського господарства «AURUM»
(далі-ФГ «AURUM»/відповідач 2) про
стягнення 1 707,82 грн., нарахованих у
зв'язку з неналежним виконанням
грошових зобов'язань за договором
№ТК150311/17 від 15.03.2011, з яких: 300,00 грн.
курсової різниці солідарно з обох
відповідачів, 4,02 грн. курсової різниці
та 1 403,80 грн. процентів за користування
товарним кредитом з відповідача 2.

Відповідачі 1, 2 не скористались правом,
наданим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, та
відзив на позовну заяву не надали.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.09.2014 порушено провадження
у справі №911/4121/14 та призначено справу
до розгляду на 14.10.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 14.10.2014 розгляд даної справи
було відкладено на 28.10.2014.

В судові засідання 14.10.2014 та 28.10.2014
представники відповідачів не прибули,
витребувані судом документи не надали,
про причини неявки суд не повідомив,
хоча про час та місце розгляду даної
справи були повідомлені належним
чином.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

15.03.2011 між ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
(постачальник) та ФГ «AURUM» (покупець)
було укладено договір поставки на
умовах товарного кредиту №ТК150311/17
(далі-договір), відповідно до якого у
строки, зумовлені договором,
постачальник зобов'язався поставити та
передати у власність покупця
насіннєвий матеріал та хімічні засоби
захисту рослин, а покупець зобов'язався
прийняти товар для власних та
виробничих потреб, сплатити проценти
за користування товарним кредитом та
ціну товару відповідно до умов
договору.

Пунктом 6.5 договору передбачено, що у
зв'язку з тим, що товар буде
оплачуватися покупцем не в момент
укладення договору, то всі платежі, що
передбачені договором, підлягають
індексації, а покупець зобов'язується
сплатити постачальнику проіндексовані
суми відповідних платежів у строки,
встановлені договором. Проіндексована
сума платежу визначається таким чином:
ПСП=(К2/К1)*СП, де ПСП - проіндексована
сума платежу, яка підлягає сплаті
покупцем постачальнику, СП - сума
платежу за договором, К2 - курс гривні до
долару США, встановлений НБУ на дату
укладення договору. Якщо К2 є меншим за
К1, то ПСП дорівнює СП.

Відповідно до специфікації №1 від
27.04.2011 до договору сторонами визначено,
що товар загальною вартістю 32 444,16 грн.
підлягає оплаті наступним чином: 8 111,04
грн. не пізніше 29.04.2011, 24 333,12грн. не
пізніше 30.09.2011. Суми платежів
підлягають індексації згідно із
договором. При цьому 979,99 грн. процентів
за користування товарним кредитом у
розмірі 24 333,12 грн. протягом 06.05.2011-30.09.2011
підлягають сплаті 30.09.2011.

Крім того, відповідно до специфікації
№2 від 06.05.2011 до договору сторонами
визначено, що товар загальною вартістю
12 638,16 грн. підлягає оплаті наступним
чином: 2 527,63 грн. не пізніше 13.05.2011, 10 110,53
грн. не пізніше 20.10.2011. Суми платежів
підлягають індексації згідно із
договором. При цьому 423,81 грн. процентів
за користування товарним кредитом у
розмірі 10 110,53 грн. протягом 20.05.2011-20.10.2011
підлягають сплаті 20.10.2011.

На виконання умов договору, ТОВ
«Корпорація «Агросинтез» поставило, а
ФГ «AURUM» прийняло товар загальною
вартістю 45 082,32 грн., що підтверджується
підписами сторін на видаткових
накладних №А-00003847 від 06.05.2011 на суму 32
444,16 грн., №А-00003882 від 06.05.2011 на суму 12
638,16 грн.

Натомість ФГ «AURUM» свої договірні
зобов'язання в частині своєчасної
оплати вартості товару належним чином
не виконав, сплативши:

- 8 112,00 грн. 27.04.2011,

- 2 527,64 грн. 06.05.2011,

- 15 000,00 грн. 07.12.2011,

- 19 443,65 грн. 16.02.2012, що підтверджується
наданими суду банківськими виписками з
поточного рахунку ТОВ «Корпорація
«Агросинтез». Копії зазначених
документів містяться в матеріалах
справи.

15.11.2012 між ТОВ «Корпорація «Агросинтез»
та ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» було
укладено угоду №15-11/12-138 про заміну
кредитора у зобов'язанні (відступлення
права вимоги в порядку ст. 512- 519 ЦК
України), відповідно до якої первісний
кредитор (ТОВ «Корпорація
«Агросинтез») відступив новому
кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»)
право вимоги виконання боржником (ФГ
«AURUM») зобов'язання щодо сплати розміру
заборгованості (індексації ціни
товару, дооцінки вартості товару,
курсової різниці), пені, штрафу, 3%
річних, відсотків за користування
чужими грошовими коштами, інфляційних
втрат, процентів за користування
товарним кредитом, набутих первісним
кредитором на підставі договору
№ТК150311/17 від 15.03.2011 у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням відповідачем 2 грошового
зобов'язання згідно зазначеного
договору щодо оплати вартості
отриманого товару.

Крім того, 21.12.2012 між ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (далі-кредитор) та ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» (далі-поручитель)
укладено договір поруки №21-12-2012-37,
відповідно до якого поручитель
поручився перед кредитором за
виконання ФГ «AURUM» обв'язку щодо сплати
розміру заборгованості у зв'язку з
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язань за договором №ТК150311/17 від
15.03.2011.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем 2 своїх договірних
зобов'язань в частині своєчасної
оплати поставленого товару вартістю 45
082,32 грн., 13.09.2013 ТОВ «Компанія
«НІКО-ТАЙС», як новий кредитор,
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до ФГ «AURUM»,
як боржника, та ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп», як поручителя за
договором поруки №21-12-2012-38 від 21.12.2012,
про стягнення 17 430,08 грн. відсотків за
користування чужими грошовими коштами
та 112,22 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду
Київської області від 04.10.2013 у справі
№911/3561/13 позовні вимоги задоволено
повністю.

Посилаючись, зокрема, на те, що
відповідач 2, як покупець за договором
№ТК150311/17 від 15.03.2011, розрахунки за товар
здійснював без врахування курсових
коливань, позивач просить суд стягнути
304,02 грн. курсової різниці, нарахованої
на суми здійснених платежів (8 112,00 грн.,
2 527,64 грн., 15 000,00 грн., 19 443,65 грн.) із
застосуванням офіційних курсів гривні
до долара США (7,96 грн./дол. США, 7,97
грн./дол. США, 7,99 грн./дол. США, 7,99
грн./дол. США) на момент проведення
розрахунків за поставлений товар
(27.04.2011, 06.05.2011, 07.12.2011, 16.02.2012), з яких: 300,00
грн. солідарно з відповідача 2, як
боржника, та відповідача 1, як
поручителя, 4,02 грн. з відповідача 2.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачами 1, 2 не надано
суду ані відзиву на позовну заяву, ані
будь-яких інших доказів та/або
документів, що впливають на вирішення
даного спору по суті, суд у
відповідності до ст. 75 ГПК України,
здійснював розгляд даної справи за
наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив,
що заявлена позовна вимога підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1
ст. 193 Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 712 та ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України
встановлено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Крім того, положення чинного
законодавства визначають національну
валюту України як єдиний законний
платіжний засіб на території України,
однак не містять заборони на вираження
у договорі грошових зобов'язань в
іноземній валюті, визначення грошового
еквівалента в іноземній валюті, а також
на здійснення перерахунку грошового
зобов'язання у разі зміни Національним
банком України курсу національної
валюти України щодо іноземної валюти
(постанова Верховного Суду України від
04.07.2011р. у справі №3-62гс11, постанова
Верховного Суду України від 26.12.2011р. у
справі №3-141гс11).

Пунктом 6.5 договору передбачено, що у
зв'язку з тим, що товар буде
оплачуватися покупцем не в момент
укладення договору, то всі платежі, що
передбачені договором, підлягають
індексації, а покупець зобов'язується
сплатити постачальнику проіндексовані
суми відповідних платежів у строки,
встановлені договором.

Проіндексовані суми платежів є
грошовими зобов'язаннями покупця перед
постачальником з оплати товару, які
покупець повинен виконати. Сплачені
покупцем постачальнику суми у зв'язку з
виконанням цього пункту, що
перевищують вартість договору, є
індексацією (тобто збільшенням) ціни
товару.

У відповідності до специфікацій №1 від
27.04.2011, №2 від 06.05.2011 до договору, суми
платежів підлягають індексації згідно
із договором.

Приписами статей 512, 514 ЦК України
встановлено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

З огляду наведеного, отримання
відповідачем 2 товару за договором
№ТК150311/17 від 15.03.2011 загальною вартістю
45 082,32 грн., у відповідності до
наведених нормативних та договірних
положень, породжує в останнього
обов'язок щодо оплати такого товару у
повному обсязі з урахуванням курсу
гривні до долара США станом на день
оплати, що свідчить про підставність
заявленої позивачем, як новим
кредитором, вимоги про стягнення
проіндексованої суми заборгованості
за договором, яка полягає у розмірі
курсової різниці, обрахованої із
застосуванням офіційних курсів гривні
до дол. США на момент здійснення
розрахунків за договором.

При цьому, судом враховано, що як факт
отримання відповідачем 2 товару за
договором №ТК150311/17 від 15.03.2011 загальною
вартістю 45 082,32 грн., так і проведення
відповідачем розрахунків за вказаний
товар виключно у розмірі 45 082,32 грн.,
тобто без застосування індексації сум
платежів, встановлені рішенням
господарського суду Київської області
від 04.10.2013 у справі №911/3561/13, а тому, в
силу вимог ст. 35 ГПК України, не
підлягають доведенню повторно.

Крім того, згідно ст. 541 ЦК України та ч. 1
ст. 543 ЦК України солідарний обов'язок
або солідарна вимога виникають у
випадках, встановлених договором або
законом, зокрема у разі неподільності
предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

У відповідності до п. 3.1 договору
поруки, відповідальність поручителя
перед кредитором обмежується сплатою
розміру заборгованості у сумі 300,00 грн.

За таких обставин, беручи до уваги
наведені нормативні приписи, а також
враховуючи, що станом на момент
укладення спірного договору (15.03.2011)
офіційний курс гривні до долара США
становив 7,93 грн., у той час, як на момент
проведення розрахунків за товар, а саме
27.04.2011, 06.05.2011, 07.12.2011, 16.02.2012 у сумі 8 112,00
грн., 2 527,64 грн., 15 000,00 грн. та 19 443,65 грн.
відповідно офіційний курс гривні до
долара США становив 7,96 грн./дол. США, 7,97
грн./дол. США, 7,99 грн./дол. США, 7,99
грн./дол. США, суд дійшов висновку, що
вимога позивача про стягнення 304,02 грн.
курсової різниці, з яких: 300,00 грн.
солідарно з відповідачів та 4,02 грн. з
відповідача 2 підлягає задоволенню як
така, що доведена позивачем належними
та допустимими доказами та не
спростована у встановленому порядку
відповідачами 1, 2.

Крім того, посилаючись на те, що
відповідач 2 свої договірні
зобов'язання в частині сплати
процентів за користування товарним
кредитом, передбачених специфікаціями
до договору, не виконав, позивач
просить суд стягнути з першого 1 403,80
грн. заборгованості по процентам за
користування товарним кредитом, з яких:

- 979,99 грн. процентів за користування
товарним кредитом грн. протягом
06.05.2011-30.09.2011 у розмірі 24 333,12,

- 423,81 грн. процентів за користування
товарним кредитом протягом 20.05.2011-20.10.2011
у розмірі 10 110,53 грн.

Приписами ч.ч. 1, 5 ст. 694, ст.ст. 627, 629 ЦК
України встановлено, що договором
купівлі-продажу може бути передбачений
продаж товару в кредит з відстроченням
або з розстроченням платежу.

Договором купівлі-продажу може бути
передбачений обов'язок покупця
сплачувати проценти на суму, що
відповідає ціні товару, проданого в
кредит, починаючи від дня передання
товару продавцем.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Пунктом 7.1.1 договору передбачено, що
покупець зобов'язується оплатити товар
та сплатити проценти за користування
товарним кредитом у порядку, згідно із
договором, та у строки і в розмірах,
згідно із специфікаціями.

Відповідно до специфікації №1 від
27.04.2011 до договору сторонами визначено,
що 979,99 грн. процентів за користування
товарним кредитом протягом 06.05.2011-30.09.2011
у розмірі 24 333,12 грн. підлягають сплаті
30.09.2011.

До того ж, відповідно до специфікації
№2 від 06.05.2011 до договору сторонами
визначено, що 423,81 грн. процентів за
користування товарним кредитом у
розмірі 10 110,53 грн. протягом 20.05.2011-20.10.2011
підлягають сплаті 20.10.2011.

За таких обставин, беручи до уваги
наведені нормативні приписи, а також
враховуючи, що станом на день прийняття
рішення відповідач 2 проценти за
користування товарним кредитом не
сплатив, суд дійшов висновку, що вимога
позивача про стягнення з відповідача 2 -
1 403,80 грн. заборгованості по процентам
за користування товарним кредитом
згідно договору підлягає задоволенню
як така, що доведена позивачем
належними та допустимими доказами та
не спростована у встановленому порядку
відповідачами 1, 2.

Крім того, разом з позовними вимогами
позивач просив суд пропорційно
стягнути з відповідачів 500,00 грн.
витрат, пов'язаних з оплатою послуг
адвоката.

В обґрунтування розміру понесених
позивачем витрат, суду надано:

- копію договору про надання
адвокатських послуг (правової
допомоги) №25-7/03, укладеного 25.03.2013 між
позивачем та адвокатом ОСОБА_1;

- копію свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю ОСОБА_1 НОМЕР_1
від 29.10.2009;

- копію акта здачі-приймання виконаних
робіт щодо надання адвокатських послуг
(правової допомоги) від 26.06.2014 на суму
500,00 грн.;

- платіжне доручення позивача №217 від
29.03.2013 на суму 500,00 грн.

Приписами статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

У відповідності до п. 6.5 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України», розподіл сум інших,
крім судового збору, судових витрат
здійснюється за загальними правилами
частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при
задоволенні позову вони покладаються
на відповідача, при відмові в позові -
на позивача, а при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. За тими ж правилами
здійснюється й розподіл сум цих витрат
у розгляді господарським судом
апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл,
господарський суд має враховувати, що
розмір відшкодування судових витрат,
не пов'язаних зі сплатою судового
збору, не повинен бути неспіврозмірним,
тобто явно завищеним порівняно з ціною
позову. У зв'язку з цим суд з
урахуванням конкретних обставин,
зокрема ціни позову, може обмежити
даний розмір з огляду на розумну
необхідність судових витрат для даної
справи.

Враховуючи наведене, беручи до уваги
час на підготовку матеріалів до
судового слухання, участь адвоката у
судових засіданнях, складність
юридичної кваліфікації правовідносин
у справі, суд дійшов висновку про
задоволення зазначеної вимоги
позивача та стягнення з відповідачів
витрат, пов'язаних з оплатою послуг
адвоката у розмірі 500,00 грн. пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідачів 1, 2
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 525, 526, 512, 514, 553, 554, 625, 627, 629,
692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 173,
175, 193, 265 Господарського кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Солідарно стягнути з Фермерського
господарства «AURUM» (62214, Харківська обл.,
Золочівський р-н, с. Олександрівка, вул.
Чадунелі, 21, ідентифікаційний код 30916539)
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(08633, Київська обл., Васильківський р-н,
с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22,
ідентифікаційний код 38267861) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (вул. Ак. Заболотного, 38, кв.
23, ідентифікаційний код 38039872) 300 (триста)
грн. 00 коп. курсової різниці.

3. Стягнути з Фермерського господарства
«AURUM» (62214, Харківська обл., Золочівський
р-н, с. Олександрівка, вул. Чадунелі, 21,
ідентифікаційний код 30916539) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (вул. Ак. Заболотного, 38, кв.
23, ідентифікаційний код 38039872) 4 (чотири)
грн. 02 коп. курсової різниці, 1 403 (одну
тисячу чотириста три) грн. 80 коп.
заборгованості по сплаті процентів за
користування товарним кредитом, 1 666
(одну тисячу шістсот шістдесят шість)
грн. 50 коп. судового збору та 456
(чотириста п'ятдесят шість) грн. 08 коп.
витрат, пов'язаних з оплатою послуг
адвоката.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп»
(08633, Київська обл., Васильківський р-н,
с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22,
ідентифікаційний код 38267861) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«НІКО-ТАЙС» (вул. Ак. Заболотного, 38, кв.
23, ідентифікаційний код 38039872) 160 (сто
шістдесят) грн. 50 коп. судового збору та
43 (сорок три) грн. 92 коп. витрат,
пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

5. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 30.10.2014

Суддя

В.А. Ярема