КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Справа№ 911/4235/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Шевченка Е.О.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Сорохан Д.М.

від відповідача - Габрієль Я.В.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж» на ухвалу
Господарського суду Київської області
від 14.10.2014 року (суддя Подоляк Ю.В. )

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж»

про відстрочку виконання
рішення

у справі № 911/4235/13

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж»

про стягнення грошових
коштів ,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж» звернувся до
Господарського суду Київської області
із заявою про відстрочку виконання
рішення суду від 27.01.2014 року.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 14.10.2014 року в задоволенні
заяви було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій вказує, що
ухвалу прийнято з порушення норм
процесуального права, а тому просить
скасувати ухвалу Господарського суду
Київської області від 14.10.2014 року та
прийняти нове рішення, яким заяву про
відстрочку виконання рішення суду
задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 року
прийнято до провадження апеляційну
скаргу та призначено до розгляду.

Через відділ документального
забезпечення до суду надійшов відзив
на апеляційну скаргу від представника
позивача, в якому зазначено, що ухвала
суду є правомірною та обґрунтованою, а
тому просили апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а ухвалу суду
без змін.

В судове засідання з`явився
представник відповідача, представник
позивача та надали усні пояснення
стосовно апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

Публічне акціонерне товариство
«Укртрансгаз» зверулося до
Господарського суду Київської області
із позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж» про стягнення 226 422,36
грн., з яких 163 024,20 грн. пеня та 63 398, 16
грн. штрафу.

Рішенням господарського суду
Київської області від 27.01.2014р. у справі
№ 911/4235/13 позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж» про стягнення 226422,36 грн.
задоволені повністю. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж» на користь Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
163024,20 грн. пені, 63398,16 грн. штрафу та 4528,50
грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 31.03.2014 року
вказане рішення суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.06.2014 року постанова
Київського апеляційного
господарського суду та рішення
Господарського суду Київської області
залишені без змін.

На виконання рішення суду від 27.01.2014
року 15.04.2014 року судом було видано
відповідний наказ.

Звертаючись із заявою про відстрочення
виконання рішення суду, відповідач
мотивував це скрутним матеріальним
становищем заявника, оскільки на
розрахунковому рахунку товариства
немає достатніх коштів для погашення
наявної заборгованості.

Також заявник зазначав, що позивач не
сплачує заборгованість, яка виникала
перед товариством заявника та стягнута
за рішеннями судів, крім того стягнення
сум за даними рішеннями ускладнюється
нормами Закону України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу», абз.
6 п. 3.7 ст. 3 якого визначено, що на строк
участі підприємства
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості
підлягають зупиненню виконавчі
провадження та заходи примусового
виконання рішень щодо цього
підприємства.

Враховуючи вищезазначені обставини,
заявник просив суд відстрочити
виконання рішення суду до 01.01.2016 року.

У відповідності до ст. 121 ГПК України,
при наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Таким чином, в основу судового акту про
надання розстрочки або відстрочки
виконання рішення суду має бути
покладений обґрунтований висновок про
наявність обставин, що ускладнюють чи
роблять неможливим його виконання.

Тобто, суд повинен враховувати
матеріальні інтереси обох сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 року за № 9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

У п. 10 постанові Пленуму Верховного
Суду України від 26 грудня 2003 року № 14
"Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» визначено, що
при вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
встановлення або зміну способу й
порядку його виконання суду потрібно
мати на увазі, що відповідно до ст. 351
ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність у нього майна,
яке за рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

У відповідності до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Колегія суддів, вивчивши доводи заяви
та апеляційної скарги, а також надані
заявником докази на обґрунтування свої
вимог, вважає, що Господарський суд
Київської області правомірно дійшов
висновку про безпідставність
задоволення зави відповідача про
відстрочку виконання рішення суду до
01.01.2016 року, виходячи з такого.

Судом першої інстанції було
відзначено, що заявником на виконання
вимог ухвали Господарського суду міста
Києва від 08.01.2014 року не надано жодних
належних доказів на підтвердження
викладених у поданій заяві обставин.

Крім того, посилання заявника на
скрутне фінансове становище є
безпідставним, оскільки п. 9 ч. 3 ст. 129
Конституції України закріплено
принцип обов'язковості рішень суду,
який не залежить від наявності чи
відсутності у боржника коштів.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом
по справі не було надано доказів на
обґрунтування своєї заяви про
відстрочку виконання рішення суду.

Такі обставини, зокрема, як відсутність
у боржника майна, яке за рішенням суду
має бути передане стягувачу, стихійне
лихо, наявна загроза банкрутства або
інші надзвичайні події, у
боржника-заявника відсутні, а ті,
обставини на які він посилається в
обґрунтування поданої заяви про
відстрочку виконання рішення суду,
зокрема, скрутне матеріальне становище
заявника, віднесення позивача до
підприємств паливно-енергетичного
комплексу, який приймає участь у
процедурі погашення заборгованості та
відносно нього відповідно до приписів
Закону України «Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»
підлягають зупиненню виконавчі
провадження та заходи примусового
виконання рішень не можуть вважаться
такими, що ускладнюють або виключають
можливість виконання рішення суду у
даній справі.

Посилання заявник на те, що позивач не
сплачує заборгованість, яка виникала
перед товариством та стягнута за
рішеннями судів спростовуються
наданими позивачем доказами в суді
першої інстанції виконання рішень
судів, за якими стягнута
заборгованість ПАТ «Укртрансгаз»
перед ТОВ «Компанія «Енергомонтаж»,
про які зазначає заявник у поданій
заяві, в зв'язку з чим обґрунтовано
відхилилися місцевим судом та не були
прийняті до уваги при вирішенні
питання відстрочки виконання рішення
суду у даній справі.

Враховуючи все зазначене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що Товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж» не надано доказів
існування виняткових обставин, які
перешкоджають виконанню рішення суду,
і з існуванням яких положення ст. 121
Господарського процесуального кодексу
України пов'язують можливість
відстрочення виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
27.01.2014 року у справі № 911/4235/13.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції дане питання вирішено
всебічно та повно, ухвала винесена з
дотриманням норм процесуального права
є законною та обґрунтованою, а отже
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж» не підлягає
задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж» залишається без
задоволення, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«Енергомонтаж» залишити без
задоволення, ухвалу Господарського
суду Київської області від 14.10.2014 року
у справі № 911/4235/13- без змін.

Матеріали справи № 911/4235/13 повернути до
Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

Е.О. Шевченко