КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 910/11915/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Зубець Л.П.

секретар Бурдейна Н.В.

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Овдіна Ю.Б.
(представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на рішення господарського суду міста
Києва

від 01.09.2014 р.

у справі №910/11915/14 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Державного підприємства
"Центр специфікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду України"

до Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз"

про стягнення 299604,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Центр
специфікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду України"
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" про стягнення 299604,83 грн.
заборгованості за договором про
надання послуг з сертифікації №473/2486 від 28.01.2013 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання за договором про надання
послуг з сертифікації №473/2486 від
28.01.2013 р. щодо здійснення оплати
вартості наданих послуг, внаслідок
чого і виникла заборгованість.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 01.09.2014 р. у справі №910/11915/14
позов задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський
узвіз, 9/1, код 30019801) на користь
Державного підприємства "Центр
сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду України"
(49038, Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, Кіровський район, вул.
Ленінградська, 68, корпус 9, код 13417687)
суму основного боргу у розмірі 292505,56
грн. (двісті дев'яносто дві тисячі
п'ятсот п'ять гривень 56 коп.), 3 % річних у
розмірі 7 089,68 грн. (сім тисяч вісімдесят
дев'ять гривень 68 коп.) та 5 991,89 грн.
(п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто одна
гривня 89 коп.) судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз" звернулося до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 01.09.2014 р. у справі
№910/11915/14 в частині задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" на користь Державного
підприємства "Центр сертифікації і
контролю якості будівництва об'єктів
нафтогазового комплексу
Держгірпромнагляду України" суми
основного боргу у розмірі 292505,56 грн., 3 %
річних у розмірі 7089,68 грн. та 5 991,89 грн.
судового збору та прийняти в цій
частині нове рішення, яким відмовити
повністю в задоволенні позовних вимог
Державного підприємства "Центр
сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду України".

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду (у складі колегії
суддів: головуючий суддя Іоннікова І.А.,
судді: Тарасенко К.В., Зубець Л.П.) від
29.09.2014р. апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на рішення господарського суду міста
Києва від 01.09.2014 р. у справі №910/11915/14
було прийнято до провадження; розгляд
справи призначено на 29.10.2014р.

29.10.2014 р. через відділ документального
забезпечення від Державного
підприємства "Центр специфікації і
контролю якості будівництва об'єктів
нафтогазового комплексу
Держгірпромнагляду України" надійшов
відзив на апеляційну скаргу та заява
про розгляд справи у відсутність
представника позивача.

В судове засідання апеляційної
інстанції представник позивача не
з'явився.

Оскільки явка представників сторін у
судове засідання не була визнана судом
обов'язковою, а також зважаючи на
наявні в матеріалах справи докази
належного повідомлення сторін про
місце, дату та час судового розгляду,
апеляційний суд визнав можливим
розглядати апеляційну скаргу у
відсутність представника позивача.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив її
задовольнити, скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
01.09.2014 р. у справі №910/11915/14 в частині
задоволення позовних вимог та прийняти
в цій частині нове рішення, яким
відмовити в позові повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

28 січня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством "Укртрансгаз"
в особі філії Управління магістральних
газопроводів "Донбастрансгаз", як
замовником, та Державним підприємством
"Центр сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду України",
як виконавцем, було укладено Договір
про надання послуг з сертифікації
№473/2486, відповідно до умов якого
сторони погодили, що виконавець бере на
себе зобов'язання щодо надання послуг з
сертифікації лінійно-експлуатаційних
служб УМГ "Донбастрансгаз" (код
класифікатора 75.13.1/ДК 016-2012 код 71.12.1), для
об'єктів які зазначені в документації
конкурсних торгів на закупівлю даних
послуг за схемою "серійне виробництво"
відповідно до вимог ДСТУ 3413-96 і заявки
на сертифікації замовника, а замовник -
прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п. 3.1 Договору, його
загальна ціна складає 292505,56 грн., в тому
числі ПДВ - 48750,93 грн.

Договір набирає чинності з моменту
його підписання і діє протягом
календарного року, а в частині
розрахунків до повного виконання
зобов'язань сторонами (п. 10.1 Договору).

Як вбачається з актів здачі-прийняття
послуг від 20.05.2013 р., від 20.05.2013 р., від
19.06.2013 р., від 19.06.2013 р., від 15.07.2014 р. (№№1,
2, 3, 4, 5), підписаних між Публічним
акціонерним товариством "Укртрансгаз"
"Укртрансгаз" в особі філії Управління
магістральних газопроводів
"Донбастрансгаз" (замовником) та
Державним підприємством "Центр
сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду України"
(виконавцем), виконавцем надано послуги
з сертифікації
лінійно-експлуатаційних служб УМГ
"Донбастрансгаз" на загальну суму 292505,56
грн.

Акти здачі-прийняття послуг підписані
сторонами без зауважень.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
позивач зазначає, що всупереч умовам
Договору відповідач не здійснив оплату
вартості наданих послуг на загальну
суму 292505,56 грн., що стало підставою для
звернення з даним позовом та
нарахування 3 % річних.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Умови Договору свідчать про те, що за
своєю правовою природою він є
договором про надання послуг.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином, тоді як
відповідач порушив зобов'язання щодо
оплати вартості наданих послуг, в
зв'язку з чим у нього утворилась
заборгованість у розмірі 292505,56 грн.

Відповідно до п. 4.1 Договору, оплата за
надані послуги здійснюється
проміжними платежами на підставі актів
здачі-приймання наданих послуг
(виконаних робіт) за послуги по
сертифікації служби ЛЕС замовником.

Здача наданих послуг і приймання їх
замовником оформлюється актом
здачі-приймання наданих послуг (п. 4.2
Договору).

Оплата здійснюється поетапно по факту
надання послуг протягом 60 календарних
днів після підписання акту наданих
послуг шляхом перерахування грошових
коштів на рахунок виконавця, згідно п.
4.2 Договору.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що позивач вірно визначив
початкову дату прострочення виконання
зобов'язання з оплати вартості наданих
послуг за кожним актом окремо, крім
акту №5, який підписаний позивачем
08.08.2013, а відповідачем 15.07.2013, при цьому
позивач не вірно визначив початкову
дату прострочення виконання
зобов'язання відповідача.

Враховуючи, що оплата здійснюється
протягом 60 календарних днів після
підписання акту наданих послуг, тому
слід вважати датою підписання акту
№5-15.07.2013, тобто з 16.07.2013 починається
відрахування 60 днів для проведення
оплати, таким чином, прострочення
зобов'язання з оплати за цим актом слід
вважати 14.09.2013 р.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Належних доказів на спростування
доводів позивача та наявних в
матеріалах справи документів,
відповідач суду не надав, а тому
позовні вимоги щодо стягнення суми
основного боргу 292505,56 грн. за договором
про надання послуг з сертифікації
№473/2486 від 28.01.2013 р. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач
просив стягнути з відповідача 3% річних
в розмірі 7099,27 грн.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач у
встановлений договором строк свого
обов'язку щодо оплати вартості наданих
послуг не виконав, допустивши
прострочення виконання зобов'язання,
тому дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З урахуванням встановлення факту
прострочення відповідачем терміну
виконання зобов'язання з оплати
вартості наданих послуг (з урахуванням
того, що за актом №5 прострочення
настало з 14.09.2014 р.), колегія суддів
вважає, що стягненню з відповідача на
користь позивача підлягає 7089,68 грн. 3%
річних.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків місцевого господарського
суду не спростовують.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийняв рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для задоволення апеляційної скарги,
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
залишити без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
01.09.2014 р. у справі №910/11915/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/11915/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
К.В. Тарасенко

Л.П. Зубець