м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19480/14 05.11.14

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Український папір"
до Публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України" пророзірвання
договору та про повернення
забезпечення виконання договору в
формі депозиту у сумі 63 924,54 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Кармазін П.В. -
представник за довіреністю № 77 від
11.08.14; Омельченко О.М. - представник за
довіреністю № 10 від 02.01.14від
відповідачаНикеруй Т.М. - представник
за довіреністю № 010-01/2032 від 01.04.14;
Беседін В.І. - представник за
довіреністю № 010-01/2033 від 01.04.14

В судовому засіданні 05.11.2014 в порядку
ст. 85 ГПК України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Український папір»
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Державний
експортно-імпортний банк України» про
розірвання договору на поставку товару
та повернення забезпечення виконання
договору в формі депозиту у сумі 63924,54
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
зв'язку з різкою девальвацією
національної валюти, яка призвела до
неможливості позивача постачати папір
відповідачу за ціною, визначеною у
специфікації до договору, позивач
фактично був позбавлений можливості
виконувати умови договору, оскільки
здійснює розрахунки з виробниками
паперу та виробниками сировини для
паперу в іноземній валюті - євро. Факт
знецінення національної валюти
негативно вплинув на можливість
позивача щодо належного виконання
своїх зобов'язань за договором. При
цьому, позивач не міг усунути наслідки
цього впливу при всій турботливості та
обачності, які від нього вимагались.
Позивач неодноразово звертався до
відповідача з пропозиціями розірвати
договір за взаємною згодою сторін та
про повернення забезпечення виконання
договору, проте відповідач з вказаними
пропозиціями не погодився. У зв'язку з
викладеним, позивач на підставі ч.2 ст.
652 ЦК України просить суд розірвати
договір у зв'язку з істотною зміною
обставин.

Ухвалою суду від 17.09.2014 порушено
провадження у справі № 910/19480/14 за
вказаною позовною заявою та призначено
розгляд справи в судовому засіданні на
15.10.2014.

В судове засідання 15.10.14 представники
сторін з'явились, надали документи на
виконання вимог ухвали суду.
Представник позивача надав пояснення
по суті спору, позовні вимоги
підтримав. Представник відповідача
проти позову заперечував та надав
письмовий відзив на позов. У відзиві на
позов відповідач зазначає, що
відповідно до ст..2 договору ціна на
товар є фіксованою (незмінною) протягом
всього строку дії цього договору.
Відповідач зазначає, що відповідно до
ст.. 617 ЦК України та ст.. 218 ГК України не
вважаються підставами для звільнення
від відповідальності за невиконання
умов договорів, зокрема, порушення
зобов'язань контрагентами
правопорушника, відсутність на ринку
потрібних для виконання зобов'язання
товарів, відсутність у боржника
необхідних коштів.

В судовому засіданні було оголошено
перерву до 05.11.14.

В судове засідання 05.11.14 представники
сторін з'явились, надали пояснення по
суті спору, представник позивача надав
письмові заперечення на відзив
відповідача, що були залучені судом до
матеріалів справи, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі. Відповідач
проти позовних вимог заперечував в
повному обсязі з підстав, викладених у
відзиві.

Судом заслухані пояснення
представників учасників процесу,
досліджені надані суду докази та
матеріали. В результаті дослідження
наданих суду доказів та матеріалів, суд
встановив:

23 вересня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український папір» (далі - позивач,
постачальник) та Публічним акціонерним
товариством «Державний
експортно-імпортний банк України»
(далі - відповідач, покупець) було
укладено Договір на поставку товару №
032--00/2/230913, відповідно до умов якого
Постачальник зобов'язується
поставляти за письмовими заявками
Покупця приладдя канцелярське
паперове (папір офісний та
перфорований для філій AT
«Укрексімбанк») (надалі - товар),
загальна кількість, одиниці виміру,
номенклатура та ціна якого зазначені в
специфікації приладдя канцелярського
паперового з адресами установ АТ
«Укрексімбанк», що є Додатком 1 до цього
договору, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити вартість Товару
згідно з умовами цього Договору (далі -
договір).

Відповідно до положень ст. 2 Договору
ціна цього Договору становить 1 065 409,05
грн., крім того ПДВ (20%) у розмірі 213 081,81
грн., а всього з ПДВ - 1 278 490,86 грн. , надалі
- Ціна Договору. Ціна Договору включає в
себе вартість Товару та витрат
Постачальника, пов'язаних з поставкою
Товару за місцезнаходженням Покупця.
Ціна на Товар є фіксованою (незмінною)
протягом всього строку дії цього
Договору. Ціна цього договору може бути
зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з п.4.1 договору покупець (філія AT
«Укрексімбанк») надає постачальнику
відповідну заявку на поставку товару, в
якій зазначається кількість товару,
який підлягає поставці, а також місце
поставки товару.

Поставка Товару здійснюється
Постачальником з 01.11.2013 по 15.08.2014 за
відповідною заявкою не пізніше ніж
через 10 днів робочих днів з дня
направлення відповідної Заявки
Покупцем Постачальнику. Поставка
Товару здійснюється силами та за
рахунок Постачальника (п. 4.3 ст. 4
Договору)/

Положеннями п.п. 6.1.1, 6.1.4 договору
постачальник зобов'язаний забезпечити
поставку товару в порядку, строки та за
адресами, що встановлені цим договором
та відповідною заявкою покупця, у
випадку поставки неякісного/меншої
кількості товару або його ушкодження з
вини постачальника, постачальник за
свій рахунок зобов'язаний замінити
його на якісний/допоставити товар у
строки, передбачені цим договором.

Положеннями п. 10.1 ст. 10 Договору
передбачено, що Договір набирає
чинності з 01.11.2013 року та діє до 15.08.2014
року, але в будь-якому разі до повного
виконання Сторонами прийнятих на себе
зобов'язань за цим Договором та
відповідними Заявками.

Цей Договір може бути достроково
розірваний за взаємною згодою Сторін
або

у випадках та порядку, визначених цим
Договором, і чинним законодавством
України (п. 11.4 договору). Всі зміни та
доповнення до Договору оформлюються
Сторонами у вигляді

додаткових угод/договорів, які повинні
бути підписані уповноваженими
представниками

обох Сторін та скріплені відбитками
печаток Сторін. Всі зміни та доповнення
до цього

договору є його невід'ємними частинами.

Відповідно до п.11.1 договору
Постачальник, з метою забезпечення
надання Покупцю фінансових гарантій
виконання Постачальником цього
Договору, протягом 1 банківського дня, з
дати підписання повноважними
представниками Сторін цього Договору,
вносить забезпечення виконання цього
Договору у сумі, що становить 63 924,54 грн.
у формі депозиту, який розміщується
постачальником на вкладному
(депозитному) рахунку постачальника,
який буле відкрито в головному банку АТ
«Укрексімбанк» згідно з відповідним
договором банківського вкладу, що буде
укладений між АТ «Укрексімбанк» та
постачальником.

Згідно з п. 11.2 договору забезпечення
виконання цього договору повертається
покупцем постачальнику впродовж 3
банківських днів з дати належного
виконання постачальником цього
договору.

Забезпечення виконання цього договору
не повертається постачальнику у разі
невиконання ним зобов'язань за цим
договором (п.11.3 договору).

На виконання п. 11.1 договору на поставку
товару № 032--00/2/230913 щодо забезпечення
виконання постачальником цього
договору, 23.09.13 сторони уклали договір
банківського вкладу № 28713W673.
Відповідно до умов договору № 28713W673 від
23.09.13 банк відкриває вкладнику вкладний
(депозитний) рахунок та приймає для
зберігання вклад на строк 329 днів з
нарахуванням процентів на вклад.

Відповідно до п.1.6 договору № 28713W673
рахунок закривається банком по
закінченні строку дії договору або у
разі його дострокового
припинення/розірвання та повернення
суми вкладу вкладнику чи списання
вкладу з рахунка з інших підстав.

Згідно з 2.2.4 договору № 28713W673 банк має
право на виконання умов договору
здійснювати договірне списання з
рахунка суми вкладу у порядку та на
умовах, передбачених п.6.5 цього
договору.

Відповідно до п.6.5 договору № 28713W673
вкладник доручає банку, а банк має
право на виконання умов цього договору
у разі невиконання вкладником
зобов'язань, взятих згідно з договором
на поставку товару:

- здійснювати договірне списання з
рахунка вкладника суми вкладу на
поточний рахунок вкладника, відкритий
у банку;

- здійснювати договірне списання на
користь банку коштів у розмірі суми
вкладу з поточного рахунку вкладника,
відкритого у банку.

Як вбачається з матеріалів справи на
виконання умов договору банківського
вкладу № 28713W позивачем було внесено
грошові кошти на депозитний рахунок,
відкритий в установі відповідача, в
розмірі 63 924, 54 грн.

Відповідач на виконання умов Договору
на поставку товару № 032--00/2/230913
звертався до позивача з наступними
Заявками на поставку товару: від 28.02.14,
від 18.04.14, від 12.05.14, від 15.05.14 №1, від 15.05.14
№ 4, від 12.05.14 № 5, від 12.05.14, від 26.03.14 № 1,
від 27.03.14, докази поставки позивачем
товару за вказаними заявками відсутні.

Листом № 2/25 від 25.02.14 позивач звернувся
до відповідача з пропозицією
переглянути мови договору поставки в
частині визначення ціни товару та
порядку його оплати. Відповідач листом
від 25.03.14 вих. № 032-04/1900 не погодився на
зміну ціни договору, зазначивши, що
ціна є незмінною протягом усього
строку дії договору.

10.04.14 позивач звернувся до відповідача
(лист № 128/юр/14) з пропозицією про
дострокове розірвання договору на
підставі ст. 651, 652 ЦК України шляхом
підписання додаткової угоди та просив
повернути на його поточний рахунок
забезпечення виконання договору в
розмірі 63924,54 грн.

Крім того, листом від 24.06.14 № 207/юр/14
позивач повторно звернувся до
відповідача з пропозицією про
дострокове розірвання договору на
підставі ст. 651, 652 ЦК України шляхом
підписання додаткової угоди та просив
повернути на його поточний рахунок
забезпечення виконання договору в
розмірі 63924,54 грн., направивши на адресу
відповідача проект додаткової угоди
про розірвання договору поставки, а
також копії висновку про настання
істотної зміни обставин Київської
торгово-промислової палати від 04.06.14 №
1703-4/339 та експертного висновку
Київської торгово-промислової палати
№ Ц-343 від 20.05.14.

Листом від 12.08.14 № 032-04/5174 відповідач
повідомив позивача про те, що починаючи
з березня 2014 року випадки невиконання
позивачем прийнятих на себе
зобов'язань щодо поставки товару
носять систематичний характер, тому
відповідно до умов договору
банківського вкладу № 28713W буде
здійснене договірне списання коштів в
розмірі 63924,54 грн. Як вбачається з
матеріалів справи (меморіальні ордери
від 12.08.14 № 52986, № 52987) відповідачем було
здійснено списання коштів в розмірі
63924,54 грн. з вкладного рахунку позивача.

Враховуючи викладене, позивач з
посиланням на істотну зміну обставин
звернувся до суду з вимогою про
розірвання договору на поставку товару
№ 032--00/2/230913 від 23.09.13 та зобов'язання
відповідача повернути забезпечення
виконання договору в формі депозиту у
сумі 63924,54 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, суд вважає позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню.
При цьому господарський суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 632 Цивільного
кодексу України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом.

Статтею 654 ЦК України визначено, що
зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

З положень статті 188 ГК України
вбачається, що зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Судом встановлено, що сторони не змогли
досягти згоди щодо внесення змін до
договору поставки в частині ціни
товару та/або розірвання договору, про
що свідчить листування сторін.

Відповідно до статті 652 Цивільного
кодексу України, у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо
розірвання договору, договір може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин суд, на вимогу
будь-якої із сторін, визначає наслідки
розірвання договору виходячи з
необхідності справедливого розподілу
між сторонами витрат, понесених ними у
зв'язку з виконанням цього договору.

З наведених норм права вбачається, що
наслідком розірвання договору є
припинення зобов'язань сторін. При
розірванні договору через істотну
зміну обставин має бути в наявності
сукупність певних обставин, зокрема:
неочікування сторонами такої зміни
обставин; неможливість сторін усунути
причини, які призвели до зміни
обставин; порушення співвідношення
майнових інтересів сторін через зміну
обставин; відсутність несення ризику
зміни обставин стороною.

Відповідно до статті 42 Господарського
кодексу України підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Статтею 44 Господарського кодексу
України передбачено, що підприємництво
здійснюється на основі комерційного
розрахунку та власного комерційного
ризику.

Отже, із суті договору поставки та
приписів статті 652 Цивільного кодексу
України випливає, що зміна економічної
ситуації та факт коливання курсу
іноземної валюти стосовно
національної валюти України є
комерційним ризиком постачальника, а
тому не можуть бути підставами для
розірвання договору поставки або для
невиконання зобов'язань за зазначеним
договором.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про
Національний банк України" офіційний
курс гривні до іноземних валют
встановлюється Національним банком
України.

Валютні курси, як зазначено у ч. 1 ст. 8
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання та
валютного контролю", встановлюються
Національним банком України за
погодженням з Кабінетом Міністрів
України.

Поряд з цим, згідно з Положенням про
встановлення офіційного курсу гривні
до іноземних валют та курсу
банківських металів, затвердженим
постановою Правління Національного
Банку України від 12.11.2003 № 496, офіційний
курс гривні до іноземних валют,
встановлюється щоденно. Для розрахунку
курсу гривні до іноземних валют
використовується інформація про
котирування іноземних валют за станом
на останню дату.

Отже, незмінність курсу гривні до
іноземних валют законодавчо не
закріплена. Таким чином, укладаючи
договір на поставку товару, сторони
приймали на себе певні ризики, на
випадок зміни валютного курсу та в
момент укладення договору не мали
будь-яких законних підстав вважати, що
зміна встановленого валютного курсу не
настане. Позивачем не доведено, що
сторони при укладенні спірного
договору були впевнені в тому, що така
зміна обставин не настане.

Враховуючи вищезазначене, обставини на
які посилається позивач, не є істотними
в розумінні статті 652 Цивільного
кодексу України, що виключає
можливість задоволення позову.

Крім того, суд погоджується з
твердженнями відповідача про те, що
висновок Київської
торгово-промислової палати № 1703-4/339 від
04.06.14 не є належним та допустимим
доказом виникнення обставин
непереборної сили, оскільки статтею 14
Закону України "Про торгово-промислові
палати в Україні" передбачено, що
торгово-промислова палата в Україні
засвідчує обставини форс-мажору.

Листом від 30.05.2014 № 6602-0-26-14/8.1 "Щодо
питання розірвання або невиконання
договорів купівлі-продажу за фактом
встановлення форс-мажорних обставин у
зв'язку із тимчасовою окупацією
території України" Міністерство
юстиції України інформує, що
Торгово-промислова палата України
засвідчує обставини форс-мажору
відповідно до умов
зовнішньоторговельних угод і
міжнародних договорів України, а також
торговельні та портові звичаї,
прийняті в Україні; засвідчує
форс-мажорні обставини відповідно до
умов договорів за зверненнями
суб'єктів господарської діяльності, що
здійснюють будівництво житла
(замовників, забудовників) (частина
третя ст. 14 вказаного Закону). Як
вбачається з листа Торгово-промислової
палати від 30.05.2014 р. N 1362/-05-5,
Торгово-промислова палата (далі - ТПП)
засвідчує форс-мажорні обставини
відповідно до умов договорів
(контрактів) на підставі чинного
законодавства України, Методики про
порядок засвідчення
Торгово-промисловою палатою України
форс-мажорних обставин.

За результатами розгляду документів
ТПП видає сертифікат (висновок) про
форс-мажорні обставини. Сертифікат
(висновок) про форс-мажорні обставини -
це документ установленої форми, який є
підтвердженням настання форс-мажорних
обставин на території України, виданий
ТПП згідно з нормами чинного
законодавства.

Сертифікат (висновок) видається
заявнику на бланку ТПП. У сертифікаті
(висновку) вказуються сторони
контракту (договору), дата його
укладення, місце, час, період (якщо це
можливо вказати на дату звернення),
протягом якого мали місце надзвичайні
та невідворотні події. Сертифікат
(висновок) підписується Президентом
ТПП, Першим віце-президентом або
Віце-президентами. На сертифікаті
(висновку) ставиться печатка ТПП.

Регіональні торгово-промислові палати
консультують заявників та здійснюють
допомогу у підготовці та передачі
пакета відповідних документів до ТПП
України з метою підтвердження
форс-мажорних обставин.

Таким чином, висновок Київської
торгово-промислової палати № 1703-4/339 від
04.06.14 має лише консультаційний
характер.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до п. 10.1 ст. 10 Договору на поставку
товару останній набирає чинності з
01.11.2013 року та діє до 15.08.2014 року, але в
будь-якому разі до повного виконання
Сторонами прийнятих на себе
зобов'язань за цим Договором та
відповідними Заявками.

За таких обставин, з 15.08.2014 р. Договір на
поставку товару № 032--00/2/230913 є
припиненим у зв'язку із закінченням
строку, на який його було укладено, при
цьому, позивач звернувся до суду з
даною позовною заявою 15.09.14 , тобто
після припинення дії договору.

Згідно ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу
України якщо договір змінюється
або розривається у судовому порядку,
зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або
розірвання договору законної сили.

Згідно з п. 4.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» №18
від 26.12.2011 р. господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 11
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Припинення
провадження у справі на підставі
зазначеної норми ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

В матеріалах справи відсутні, а
сторонами станом на момент вирішення
спору не надано належних та допустимих
доказів в розумінні ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, що строк дії наведеного
договору було продовжено сторонами в
порядку, визначеному законом. Отже, суд
дійшов висновку, що строк дії договору
на поставку товару № 032--00/2/230913 від
23.09.13 - припинився у зв'язку з
закінченням строку його дії, а отже, і
підстави для його розірвання у суду
відсутні, оскільки розірваним може
бути лише діючий договір.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що
підстав для розірвання спірного
договору за ініціативою позивача
немає, а тому суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог про
розірвання договору.

Стосовно вимоги позивача про
зобов'язання відповідача повернути
забезпечення виконання договору на
поставку товару у сумі 63924,54 грн. в формі
депозиту, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 617 Цивільного
кодексу України, особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів.

Умовами договору на поставку товару №
032--00/2/230913 від 23.09.13 передбачено, що
забезпечення виконання цього договору
не повертається постачальнику у разі
невиконання ним зобов'язань за цим
договором (п.11.3 договору).

Відповідно до положень п.7.1 договору на
поставку товару у разі невиконання або
неналежного виконання своїх
зобов'язань за цим договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
чинним законодавством України та цим
договором.

Разом з тим, позивачем не доведено та
судом не встановлено настання обставин
непереборної сили, які б звільняли
позивача від відповідальності, у
зв'язку з неналежним виконанням умов
договору № 032--00/2/230913 від 23.09.13.

Положеннями п. 6.5 договору банківського
вкладу № 28713W673 передбачено право
відповідача у разі невиконання
вкладником зобов'язань, взятих згідно з
договором на поставку товару,
здійснювати договірне списання на
користь банку коштів у розмірі суми
вкладу.

Враховуючи викладене, списання
відповідачем грошових коштів в сумі 63
924,54 грн. було здійснено правомірно та у
відповідності до умов договору на
поставку товару № 032--00/2/230913 від 23.09.13 та
договору банківського вкладу від 23.09.13
№ 28713W673.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити
повністю

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.11.2014 р.

Суддя
Л.Г. Пукшин