ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р.
Справа № 914/2201/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Галушко Н.А.

суддів
Данко Л.С.

Орищин Г.В.

розглянув апеляційну скаргу
Українсько-німецького підприємства в
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтернешнл Каттер
Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ), м.Дрогобич б/н
б/д (вх.ЛАГС №01-02/4066/14 від 02.09.2014р.)

на рішення Господарського суду
Львівської області від 11.08.2014р.

у справі № 914/2201/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Львівобленерго", м.Львів

до відповідача: Українсько-німецького
підприємства в формі товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ
(ІСМ), м.Дрогобич

про стягнення 20 548,89грн.

за участю представників:

від позивача: Луцик С.В.- представник;

від відповідача : Тунський А.Р.-
представник

Права та обов'язки представникам
сторін сторони відповідно до ст..ст.20, 22
ГПК України роз'яснено.

Клопотань про здійснення фіксації
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, в порядку ст. 81№ГПК України,
учасниками судового процесу не
заявлено.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 11.08.2014р. у справі
№914/2201/14 (суддя Мазовіта А.Б.) позовні
вимоги задоволено у повному обсязі.
Стягнено з Українсько-німецького
спільного підприємства в формі
товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтернешнл Каттер
Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ)" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Львівобленерго" 20 548,89грн. боргу за
понаддоговірне споживання
електроенергії.

Українсько-німецьким підприємством в
формі товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтернешнл Каттер
Манюфекчерер ГМБХ (ІСМ) подано
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду повністю,
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог повністю,
посилаючись на те, що рішення прийнято
з порушенням норм матеріального права,
за недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи. Зокрема, скаржник зазначає, що
матеріалами справи встановлено
належне виконання товариством своїх
зобов»язань щодо оплати електричної
енергії за договором про постачання
електричної енергії та протягом
розрахункового періоду було подано
заяву про збільшення договірних
величин і здійснено оплату додатково
заявлених величин споживання в зв»язку
із чим у позивача відсутні законні
підстави у відмові відповідачу в
збільшенні договірних величин.

ПАТ "Львівобленерго" у відзиві на
апеляційну скаргу рішення суду просить
залишити без змін, апеляційну скаргу -
без задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення та заперечення
представників сторін в судових
засіданнях, суд апеляційної інстанції
встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи,
18.06.2007р. між ВАТ "Львівобленерго",
правонаступником якого є ПАТ
"Львівобленерго" (постачальник) та
Українсько-німецьким спільним
підприємством в формі товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтернешнл Каттер Манюфекчерер ГМБХ
(ІСМ)" (споживач) було укладено договір
про постачання електричної енергії
№90185/01 та додатки до нього (а.с.21-29).

За цим договором постачальник
електричної енергії (позивач) продає
електричну енергію споживачу
(відповідачу) для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю, зазначеною в
додатку №9 "Графік зняття показників
засобів обліку електричної енергії", а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно з умовами цього
договору.

22 вересня 2011 р. сторони уклали
додаткову угоду про внесення змін до
договору про постачання електричної
енергії, якою змінили номер договору з
№90185/01 на №90595/01 (а.с.32).

Згідно додатку №1 до договору сторони
погодили обсяги споживання
електроенергії на 2014 рік, зокрема: у
січні - 11 000 кВт/год.

Відповідач листом за вих. №01/388 від
30.12.2013р. звернувся до позивача про
встановлення договірної величини
споживання електроенергії на січень
місяць 2014р. 6 000 кВт/год (а.с.11).

Листом за вих. №137-10/2 від 03.01.2014р.
позивачем погоджено відповідачу
договірні величини споживання
електричної енергії на січень 2014р.
відповідно до його звернення від
30.12.2013р. №01/388 - 6 000 кВт/год (а.с.12).

Надалі, відповідач листом за вих. №01/04
від 23.01.2014 р. звернувся до позивача
(вказаний лист отриманий позивачем та
зареєстрований 27.01.2014 р.) про
встановлення договірної величини
електроенергії на січень місяць 2014 р. 20
000 кВт/год (а.с.13).

Листом за вих. №137-316/2 від 28.01.2014р.
відповідачу було відмовлено в
коригуванні договірної величини
споживання електричної енергії в
сторону збільшення на січень 2014 р. у
зв'язку із закінченням терміну
коригувань (а.с.14-15).

В ході розгляду справи в суді першої
інстанції встановлено, що у січні 2014р.
відповідачем було фактично спожито 25 904
кВт/год., що підтверджується актом про
використану електричну енергію, який
підписаний уповноваженим
представником відповідача (а.с.17).

З огляду на викладене, судова колегія
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що відповідачем було
перевищено величину споживання
електроенергії у січні 2014 р. на 19 904
кВт/год.

Згідно із п.п. 4.2.2. договору за
перевищення договірних величини
споживання електричної енергії та
потужності, визначених згідно з
вимогами розділу 5 цього договору,
споживач сплачує постачальнику
двократну вартість різниці фактично
спожитої та договірної величин.

Відповідно до п. 1 Порядку розрахунків,
який є додатком №2 до договору,
розрахунок споживача з постачальником
електричної енергії за регульованим
тарифом здійснюється за чинними
тарифами, які встановлюються
відповідно до положень
нормативно-правових документів НКРЕ,
згідно з договором про постачання
електричної енергії. Розрахунковим
періодом вважається період з 29 числа
попереднього місяця до 28 числа
поточного місяця (включно) та
прирівнюється до календарного (п.2
Порядку). (а.с.27).

Пунктом 5 Порядку розрахунків
передбачено, що остаточний розрахунок
споживача за електричну енергію
спожиту протягом розрахункового
періоду здійснюється на підставі
виставленого постачальником
електричної енергії рахунка
відповідно до даних про фактичне
споживання електричної енергії
визначеного за показами розрахункових
засобів обліку, які фіксуються у
терміни, передбачені договором, та/або
розрахунковим шляхом у випадках,
передбачених ПКЕЕ.

Згідно із абз. 2 п. 7 Порядку розрахунків
тривалість періоду для оплати
отриманих рахунків має не перевищувати
5 операційних днів з дня отримання
рахунку.

Як вбачається із матеріалів справи,
03.02.2014 р. позивач надіслав відповідачу
повідомлення про перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії в січні 2014р. та
виставив рахунок за перевищення
договірної величини споживання
електричної енергії №300302/17704-5 в січні
2014 р. на загальну суму 20 548 грн. 89 коп.
(а.с.18-20).

Відповідачем зобов'язання перед
позивачем щодо оплати вартості
перевищення договірної величини
споживання електроенергії не виконано,
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 20 548,89грн.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів законодавства
тощо.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно із ст.26 Закону України „Про
електроенергетику" споживач несе
відповідальність за порушення, зокрема
Правил користування електроенергією.

Як зазначено у п. 4.4. Правил
користування електричною енергією,
затверджених постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України №28 від 31.07.1996 р. споживач має
право протягом розрахункового періоду
звернутися до постачальника
електричної енергії за регульованим
тарифом із заявою щодо коригування
договірної величини споживання
електричної енергії.

Постачальник електричної енергії за
регульованим тарифом протягом п'яти
робочих днів від дня отримання
звернення розглядає заяву споживача,
приймає рішення за цим зверненням та не
пізніше шостого робочого дня від
отримання звернення письмово
повідомляє споживача про результати
розгляду заяви. Пропозиції споживача
щодо коригування договірних величин є
пріоритетними за умови попередньої
оплати додатково заявлених обсягів та
отримання постачальником за
регульованим тарифом заяви споживача
не пізніше, ніж за п'ять робочих днів до
закінчення розрахункового періоду.

Як зазначено у роз'ясненні
Національної комісії регулювання
електроенергетики України, що
викладено у листі від 10.05.2006 р. №05-34-11/2323,
постачальник електричної енергії за
регульованим тарифом протягом п'яти
робочих днів від дня отримання
звернення розглядає заяву споживача.

За результатами розгляду споживачу
надсилається повідомлення про рівні
відкоригованих договірних величин або
обґрунтована відмова здійснення
коригування. Повідомлення про рівні
відкоригованих договірних величин
обсягу споживання та електричної
потужності є невід'ємною частиною
договору.

Отже, з огляду на викладене, споживачу
необхідно звернутись до
енергопостачальника із заявою про
коригування не пізніше ніж за п'ять
робочих днів до закінчення
розрахункового періоду.

В іншому випадку договірна величина
споживання електричної енергії може
бути скоригована в наступному періоді.

Відповідно до п. 5.5. договору звернення
споживача щодо коригування протягом
поточного розрахункового періоду
договірних величин споживання
електричної енергії розглядається
постачальником відповідно до
передбаченої ПКЕЕ процедури, а саме:
при умові попередньої оплати додатково
заявлених обсягів споживання
електричної енергії, виконання
споживачем своїх зобов'язань щодо
оплати електричної енергії за
договором про постачання електричної
енергії та отримання постачальником
заяви споживача не пізніше ніж за п'ять
робочих днів до закінчення
розрахункового періоду.

Як зазначалося вище та правомірно
встановлено судом першої інстанції,
згідно додатку №2 до договору
розрахунковим періодом вважається
період з 29 числа попереднього місяця до
28 числа поточного місяця та
прирівнюється до календарного. Відтак,
останнім днем для можливості
коригування обсягу споживання
електричної енергії в січні 2014р. було
21.01.2014 року. Отже, відповідачу було
правомірно відмовлено позивачем в
коригуванні договірної величини
споживання електричної енергії в
сторону збільшення у зв'язку із
закінченням терміну коригувань.

Відповідно до абз.5 ст. 26 Закону України
"Про електроенергетику" споживачі (крім
населення, професійно-технічних
навчальних закладів та вищих
навчальних закладів I - IV рівнів
акредитації державної і комунальної
форм власності) у випадку споживання
електричної енергії понад договірну
величину за розрахунковий період
сплачують енергопостачальникам
двократну вартість різниці фактично
спожитої і договірної величини.

З огляду на викладене, судова колегія
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що оскільки відповідачем за
розрахунковий період січня 2014р.
фактично спожито 25 904 кВт/год.,
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії склало
19 904 кВт/год., позивачем правомірно
нараховано 20 548 грн. 89 коп. за
понаддоговірне споживання електричної
енергії за розрахунковий період січня
2014 р.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду достатніх та
допустимих доказів, які б
підтверджували вимоги, заявлені в
апеляційній скарзі, матеріалами справи
підтверджується правомірність
заявлених позовних вимог, а також
скаржником не подано суду доказів
погашення заборгованості за
понаддоговірне споживання електричної
енергії за розрахунковий період січня
2014 р.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові
витрати у справі за розгляд
апеляційної скарги слід залишити за
скаржником.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 99,
101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський
суд П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 11.08.2014р. у справі
№914/2201/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу направити у
господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 10.11.2014р.

Головуючий суддя
Галушко Н.А.

Суддя
Данко Л.С.

Суддя
Орищин Г.В.