м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Державного підприємства
"Антонов"доПублічного акціонерного
"Брокбізнесбанк"прозобов'язання
Суддя Васильченко Т.В. в
присутності представників сторін:
від позивача Трохимчук О.І.,
довіреність №35/4037 від 03.06.2014;від
відповідачаЧеброва Ю.В., довіреність
№259/03 від 12.06.2014.
Суть спору: Державне підприємство
«Антонов» звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» про
зобов'язання закрити поточні рахунки
Державного підприємства «Антонов»:
«Брокбізнесбанк»; зобов'язання
відповідача перерахувати з рахунків
коштів у сумі 128 315 437, 05 грн. на
підприємства «Антонов», відкритий у
ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України»; зобов'язання
відповідача перерахувати з рахунків
коштів в сумі 141098, 74 Євро на рахунок
«Антонов», відкритий у ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»;
зобов'язання відповідача перерахувати
Державного підприємства «Антонов»,
відкритий у ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України»;
зобов'язання відповідача перерахувати
коштів в сумі 21 266154, 38 російських рублів
підприємства «Антонов», відкритий у
ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України»; зобов'язання
відповідача перерахувати з рахунку
сумі 275, 00 англійських фунтів
Державного підприємства «Антонов»,
відкритий у ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України».
В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що
відповідачем всупереч умовам договору
№5121 про відкриття банківського
рахунку та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
не були виконані платіжні доручення
позивача про перерахування залишку
коштів на інший рахунок позивача,
відкритий у ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України».
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 порушено провадження у
11.07.2014 відповідач через відділ
діловодства суду подав відзив на позов,
в якому проти позову заперечив
зазначивши про те, що відповідно до
положень Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
задоволення вимог кредиторів банку, що
ліквідується, відбувається виключно у
процедурі ліквідації банку та не може
бути вчинено за її межами.
21.07.2014 в судовому засіданні у
відповідності до ст. 77 ГПК України було
оголошено перерву до 11.08.2014.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 11.08.2014 справу
Босому В.П., у зв'язку з перебуванням
судді Васильченко Т.В. у відпустці.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.08.2014, на підставі ст.ст. 65, 86
до провадження суддею Босий В.П. та
призначено до розгляду.
Розпорядженням в.о. Голови
господарського суду міста Києва від
розгляду судді Васильченко Т.В., в
зв'язку з виходом судді з відпустки.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 29.09.2014, на підставі ст.ст. 65, 86
до провадження суддею Васильченко Т.В.
та призначено до розгляду.
06.10.2014 в судовому засіданні у
відповідності до ст. 77 ГПК України було
оголошено перерву до 17.10.2014.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 17.10.2014 справу
Босому В.П., у зв'язку з перебуванням
судді Васильченко Т.В. на лікарняному.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.10.2014, на підставі ст.ст. 65, 86
до провадження суддею Босий В.П. та
призначено до розгляду.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 20.10.2014 справу
Васильченко Т.В., в зв'язку з виходом
судді з відпустки.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.10.2014, на підставі ст.ст. 65, 86
до провадження суддею Васильченко Т.В.
та призначено до розгляду.
В судовому засіданні 03.11.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити.
В судовому засіданні 03.11.2014 представник
відповідача проти позову заперечив.
В судовому засіданні 03.11.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
які приймали участь під час розгляду
справи, з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, та оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,
22.02.2010 між Акціонерним публічним
товариством "Брокбізнесбанк" (банк) та
Державним підприємством "Антонов"
(клієнт) укладено договір №5121 про
відкриття банківського рахунку та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування, відповідно до умов
якого банк відкриває клієнту поточний
рахунок у національній і/або іноземній
валюті, в тому числі у банківських
металах, бюджетний рахунок та здійснює
його розрахунково-касове
обслуговування відповідно до чинного
законодавства України та
нормативно-правових актів
Національного банку України (п.1.1
Днем відкриття рахунку клієнта є дата,
зазначена в заяві про відкриття
рахунку в розділі «Відмітки банку».
Строком початку операцій за видатками
на рахунку клієнта вважається дата
реєстрації отримання банком
повідомлення про відкриття рахунку з
відміткою про взяття рахунку на облік
відповідним органом державної
податкової служби. До цього операції за
рахунком здійснюються лише із
зарахування коштів (п.1.2).
Умовами договору передбачено, що
клієнт має право самостійно
розпоряджатися коштами на своєму
рахунку з дотриманням вимог чинного
законодавства та його установчих
документів, крім випадків примусового
стягнення коштів (п. 4.2.1 договору).
В свою чергу, банк зобов'язаний
своєчасно здійснювати комплексне
розрахунково-касове обслуговування
клієнта і здійснювати за його
дорученням усі розрахункові, касові і
валютні операції, відповідно до
чинного законодавства України та
нормативно-правових актів
Національного банку України. Проводити
розрахункові операції за дорученням
клієнта відповідно до діючих правил
здійснення безготівкових розрахунків
та забезпечувати збереження ввірених
йому грошових коштів (п.п. 3.1.2, 3.1.3, 3.1.9 п.
Сторони встановили, що договір є
укладеним на невизначений строк і діє
протягом часу обслуговування клієнта
банком (п.8.2 договору).
22.02.2010 за взаємною згодою сторін
укладено додаткову угоду №1 до
договору №5121 про відкриття
банківського рахунку та здійснення
розрахунково-касового обслуговування,
відповідно до якої розділ 4 договору
доповнено наступним пунктом 4.1.12:
«Клієнт доручає банку перераховувати
кошти, що будуть надходити на поточні
АНТК ім. О.К.Антонова, правонаступником
якого він є, на реквізити ДП «Антонов»».
17.02.2014 платіжним дорученням в іноземній
валюті №25 від 17.02.2014 позивачем доручено
відповідачу перерахувати кошти в
розмірі 2 450 732, 77 доларів США на
рахунок Державного підприємства
«Антонов», відкритий у ПАТ «ВТБ Банк» в
рахунок погашення тіла кредиту згідно
кредитним договором №21ВД від 21.09.2011.
Згідно виписки по особовому рахунку
здійснив перерахування коштів в
розмірі 2 450 732, 77 доларів США для
здійснення переказу відповідно до
платіжного доручення №25 від 17.02.2014.
В свою чергу, на підставі виписки по
відповідач повернув невідправлений
переказ грошових коштів позивача за
платіжним дорученням №25 від 17.02.2014.
27.02.2014 позивачем повторно подане
відповідачу платіжне доручення на
перерахування коштів в розмірі 2 450
732, 77 доларів США на рахунок Державного
підприємства «Антонов», відкритий у
ПАТ «ВТБ Банк» в рахунок погашення тіла
кредиту згідно кредитним договором
№21ВД від 21.09.2011, яке залишилося
відповідачем не виконаним.
Згідно з частиною 3 статті 1068 ЦК України
банк зобов'язаний за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.
Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку, в день його
надходження. У разі надходження
розрахункового документа клієнта до
обслуговуючого банку після закінчення
операційного часу банк зобов'язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в цьому розрахунковому
документі, не пізніше наступного
Переказ вважається завершеним з
моменту зарахування суми переказу на
рахунок отримувача або її видачі йому в
готівковій формі (пункт 30.1 статті 30
зазначеного Закону).
Однак, вказані платіжні доручення
Банком у встановлені строки виконані
Вказаним невиконанням було порушене
майнове право позивача на вільне
володіння та розпорядження належним
останньому майном, яким, у розумінні
статей 177, 190 ЦК України, є грошові кошти,
у т.ч., враховуючи положення пункту 3.1
статті 3 Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні",
які існують у формі записів на поточних
рахунках позивача, відкритих в Банку.
При цьому, судом встановлено, що станом
на момент подання до банку спірних
платіжних доручень, у останнього не
було підстав для їх не виконання.
Умовами договору, зокрема, п. 9.2
передбачено, що клієнт має право
порушити питання про закриття рахунку
та розірвання договору з обов'язковим
попереднім письмовим повідомленням
З матеріалів справи вбачається, що
06.06.2014 позивач звернувся до відповідача
з вимогою про розірвання договору №5121,
закриття рахунків та перерахування
залишку коштів на рахунки позивача,
відкриті в ПАТ «Державний
експортно-імпортний банк України», яка
залишена відповідачем без відповіді та
Підстави розірвання договору
банківського рахунку передбачені
положеннями статті 1075 Цивільного
кодексу України, так договір
банківського рахунка розривається за
заявою клієнта у будь-який час (частина
1 статті 1075 ЦК України).
Закриття поточного рахунку за бажанням
клієнта здійснюється на підставі його
заяви про закриття рахунку, форма та
зміст якої встановлюються Інструкцією
про порядок відкриття, використання і
закриття рахунків у національній та
іноземній валютах, затвердженої
постановою Національного банку
України №492 від 12.11.2003.
Згідно п.9.3 договору при розірванні
договору та закритті рахунку за
бажанням клієнта, банк здійснює
завершальні операції за рахунком, у
тому числі перерахування залишку
коштів на підставі платіжного
доручення клієнта на рахунок клієнта в
іншому банку, зазначений в заяві про
Частиною 3 статті 1075 Цивільного кодексу
України також визначено, що залишок
грошових коштів на рахунку видається
клієнтові або за його вказівкою
перераховується на інший рахунок в
строки і в порядку, встановлені
банківськими правилами.
Втім, відповідач дій по закриттю
рахунків позивача та перерахування
залишку грошових коштів на рахунок
позивача, відкритий в іншому банку, не
Відтак, посилаючись на протиправність
дій Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк»,
враховуючи, що на теперішній час
закриття рахунків та перерахування
грошових коштів на інший рахунок
позивача не відбулось, Державне
підприємство «Антонов» звернулось із
даним позовом до суду.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Укладений між сторонами договір про
відкриття банківського рахунку та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування №5121 від 22.02.2010 за своєю
юридичною природою є договором
банківського рахунку.
Нормами статті 1066 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
Обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом
(стаття 1074 Цивільного кодексу України).

За інформацією, що міститься на
офіційному сайті всесвітньої мережі
Інтернет Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб, у відповідача -
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк " з 03.03.2014 запроваджена
тимчасова адміністрація, додатково на
підтвердження вказаного факту
представником відповідача до
матеріалів справи надано належним
чином засвідчену копію рішення № 9
Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб.

03.06.2014 виконавча дирекція Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
ухвалила рішення №42 про продовження
повноважень уповноваженої особи Фонду
гарантування фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в АТ
«Брокбізнесбанк»

Положеннями статті 76 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
передбачено, що Національний банк
України не пізніше дня, наступного за
днем прийняття рішення про віднесення
банку до категорії неплатоспроможних,
повідомляє про це рішення Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб для
вжиття ним заходів, передбачених
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
який встановлює правові, фінансові та
організаційні засади функціонування
системи гарантування вкладів фізичних
осіб, повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб (далі - Фонд),
порядок виплати Фондом відшкодування
за вкладами, а також регулює відносини
між Фондом, банками, Національним
банком України, визначає повноваження
та функції Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і
законних інтересів вкладників банків,
зміцнення довіри до банківської
системи України, стимулювання
залучення коштів у банківську систему
України, забезпечення ефективної
процедури виведення неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із
створенням і функціонуванням системи
гарантування вкладів фізичних осіб,
виведенням неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків,
регулюються цим Законом, іншими
законами України, нормативно-правовими
актами Фонду та Національного банку
України.

Отже, у спорах пов'язаних з виконанням
банком, у якому введена тимчасова
адміністрація чи почата процедура його
ліквідації, своїх зобов'язань перед
кредиторами, норми Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" є спеціальними, а даний Закон є
пріоритетним відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах.

Питання запровадження та здійснення
тимчасової адміністрації регулюються
розділом VII Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" визначено, що
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банків.

Даний Закон не дає визначення поняття
"кредитор банку". Визначення терміну
"кредитор банку" міститься у статті 2
Закону України "Про банки і банківську
діяльність", та під яким розуміється -
юридична або фізична особа, яка має
документально підтверджені вимоги до
боржника щодо його майнових
зобов'язань.

Виходячи з положень частини 1 статті 1066
ЦК України за договором банківського
рахунка банк, зокрема, зобов'язується
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" переказ
коштів - рух певної суми коштів з метою
її зарахування на рахунок отримувача
або видачі йому у готівковій формі.
Ініціатор та отримувач можуть бути
однією і тією ж особою.

Отже, враховуючи вище наведені
положення, та, зокрема, положення
статей 177, 190, 509 ЦК України, зобов'язання
щодо переказу коштів з рахунку
позивача, відкритому у відповідача, на
його рахунок в іншому банку є майновим
зобов'язанням.

З огляду на викладене та враховуючи, що
відповідач є кредитором позивача за
договором про відкриття банківського
рахунку та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
від 22.02.2010, щодо виконання відповідачем
зобов'язань за зазначеним договором,
вимоги позивача про закриття рахунків
та перерахування коштів, які
знаходяться на його рахунках у
відповідача є саме вимогами кредитора
та не могли бути виконані відповідачем,
в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб", у зв'язку із введенням у
відповідача тимчасової адміністрації.
Аналогічна позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 16.09.2014 у справі № 910/7157/14.

При цьому, виходячи з системного
аналізу вищевикладеного, задоволення
заяви про закриття банківських
рахунків та, як наслідок, перерахування
залишку грошових коштів на рахунки є
взаємопов'язаними діями сторони. Тобто,
рахунки позивача, відкриті у
відповідності до договору про
відкриття банківського рахунку та
здійснення розрахунково-касового
обслуговування не можуть бути закриті
без перерахування залишку грошових
коштів, обмеженість здійснення яких на
даний момент наявна у ПАТ
«Брокбізнесбанк», що прямо передбачено
приписами Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

У подальшому, відповідно до Постанови
Правління Національного банку України
від 10.06.2014 №339 «Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято 11.06.2014 рішення №45 про
початок здійснення процедури
ліквідації Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» на
період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015
включно - Куренного О.В..

Статтею 17 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" передбачена
заборона на здійснення банківської
діяльності без банківської ліцензії.

Порядок ліквідації банку регулюється
розділом VIII Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб".

Так, ч.5 ст. 45 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
передбачено, що протягом 30 днів з дня
опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду кредитори
мають право заявити уповноваженій
особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи
Фонду: припиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів)) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється;
банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси; строк виконання
всіх грошових зобов'язань банку та
зобов'язання щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав;
припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку; відомості
про фінансове становище банку
перестають бути конфіденційними чи
становити банківську таємницю;
укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону та втрачають чинність
публічні обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що
виникли під час проведення ліквідації,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури (частини 2 та 3
статті 46 Закону України "Про систему
гарантування вкладів").

Положеннями статті 48 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб" передбачено
повноваження уповноваженої особи
Фонду, зокрема , відповідно до пункту 4
частини 1 вказаної статті, уповноважена
особа Фонду з дня свого призначення
здійснює такі повноваження: складає
реєстр акцептованих вимог кредиторів
та здійснює заходи щодо задоволення
вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє
приймання вимог кредиторів після
закінчення 30 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону. Будь-які
вимоги, що надійшли після закінчення
цього строку, вважаються погашеними,
крім вимог вкладників у межах
гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону
уповноважена особа Фонду здійснює такі
заходи: визначає суму заборгованості
кожному кредитору та відносить вимоги
до певної черги погашення; відхиляє
вимоги в разі їх не підтвердження
фактичними даними, що містяться у
розпорядженні уповноваженої особи
Фонду, та, у разі потреби, заявляє в
установленому законодавством порядку
заперечення за заявленими до банку
вимогами кредиторів та складає реєстр
акцептованих вимог кредиторів
відповідно до вимог, встановлених
нормативно-правовими актами Фонду
(частина 1 та 2 статті 49 Закону України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб").

При цьому, п. 4.27 глави 4 розділу V Рішення
Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
05.07.2012 № 2 "Про затвердження Положення
про виведення неплатоспроможного
банку з ринку" встановлено, що
уповноважена особа Фонду на ліквідацію
банку не має права здійснювати
задоволення вимог кредиторів до
затвердження реєстру акцептованих
вимог кредиторів, за винятком
погашення за погодженням з виконавчою
дирекцією Фонду вимог за правочинами,
що забезпечують здійснення процедури
ліквідації.

Відповідно до пункту третього частини 2
статті 37 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
уповноважена особа Фонду має право
продовжувати, обмежувати або припиняти
здійснення банком будь-яких операцій.

Втім, в матеріалах справі відсутні
докази про те, що уповноважена особа
Фонду дала дозвіл на продовження
виконання відповідачем спірних
платіжних доручень позивача.

Таким чином, з системного аналізу
вищевикладеного, враховуючи прийняте
рішення Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб про
ліквідацію ПАТ "Брокбізнесбанк",
задоволення вимог кредиторів банку,
зокрема Державного підприємства
«Антонов», відбувається виключно у
особливому порядку, передбаченому
спеціальним Законом України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб", з дотриманням принципу
черговості, передбаченого ст. 52
вказаного Закону та виходячи з того, що
найвищий пріоритет мають зобов'язання
банку за вкладами фізичних осіб,
гарантованими Фондом.

При цьому, судом враховано, що вимоги
позивача включено до переліку (реєстру)
акцептованих уповноваженою особою
Фонду вимог, про що свідчить доданий до
матеріалів справи витяг з реєстру.

З огляду на вищезазначене, позовні
вимоги Державного підприємства
«Антонов» задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку із відмовою в позові судовий
збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 10.11.2014.

Суддя
Т.В.Васильченко