КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" жовтня 2014 р. Справа№ 910/10982/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Мірошниченко О.М. - дов.
№24/9-682/Ан від 21.02.2014р.

від відповідача: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації на рішення
Господарського суду м. Києва від
22.07.2014р. (повний текст підписано 24.07.2014р.)

у справі № 910/10982/14 (суддя Ващенко
Т.М.)

за позовом Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України

в місті Києві

до Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації

про стягнення 34 320,72 грн.

В судовому засіданні 29.10.2014р.
відповідно до ст. ст. 85, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014р. Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України в
місті Києві звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
про стягнення 34 320, 72 грн.
заборгованості.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на те, що
відповідачем не сплачено грошові кошти
за Договором №21-Д/2014/Гл від 25.01.2014 року
на надання послуг охорони підрозділом
Державної служби охорони при МВС
України.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 22.07.2014р. у справі № 910/10982/14 позов
задоволено повністю.

Стягнуто з Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації на
користь Управління Державної служби
охорони при ГУМВС України в місті Києві
34 320,72 грн. основного боргу, 1 827,00 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга мотивована, зокрема,
тим, що матеріали справи не містять
підтвердження фактів надання
адміністрації послуг охорони,
розрахунок суми боргу є
необґрунтованим, а судом не досліджено,
яким чином сформовано дана сума боргу.

Одночасно апелянтом зауважено, що
Голосіївською районною в місті Києві
державною адміністрацією не були
виконані договірні зобов'язання по
сплаті наданих послуг у зв'язку з
відсутнім фінансуванням.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації 12.09.2014р.
передано на розгляд судді Скрипці І.М.,
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя Скрипка І.М., судді
Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.09.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
29.10.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
29.10.2014р. заперечував проти доводів
відповідача, викладених в апеляційній
скарзі, просив її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін
з підстав, викладених у відзиві на
апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове
засідання апеляційної інстанції
29.10.2014р., будучи належним чином
повідомленим про дату, час та місце
розгляду справи, не з'явився, причини
неявки суду не повідомив, у зв'язку з
чим колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу у відсутність
представника відповідача за наявними у
справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду підлягає
залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.01.2014 року між
Управлінням Державної служби охорони
при ГУМВС України в м. Києві (надалі -
охорона, позивач) та Голосіївською
районною в місті Києві державною
адміністрацією (надалі - замовник,
відповідач) було укладено Договір №
21-Д/2014/Гл на надання послуг охорони
підрозділом Державної служби охорони
при МВС України, відповідно до п.1.1
якого Замовник доручає, а Охорона
зобов'язується здійснювати заходи щодо
забезпечення охорони громадського
порядку на Об'єкті Замовника (далі -
заходи охорони). Замовник оплачує
надані належним чином послуги охорони.

Об'єкти на яких Охороною здійснюються
заходи охорони вказуються у
Дислокації. Заходи охорони на об'єкті
здійснюються у дні і години, вказані у
Дислокації (п. п. 1.2, 1.6 Договору).

На виконання умов договору сторонами
було погоджено Дислокацію про охорону
відповідача - Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації
(додаток № 1 до Договору).

Згідно п. 2.1 договору сума оплати за
одну годину здійснення заходів охорони
за Договором визначається на підставі
узгодженої протоколом сторін
договірної ціни охорони (додаток № 3 до
Договору) та становить 46,13 грн. за одну
годину охорони одним працівником
міліції разом з ПДВ.

Пунктом 2.2 договору сторони погодили,
що оплата за послуги Охорони
відповідно до визначених тарифів та
кількості годин охорони здійснюється
Замовником до 10 числа поточного місяця
виходячи з розрахунку (додаток №2 до
договору) шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Охорони.

Вказаний розрахунок сторонами
погоджено шляхом підписання додатку №
2 до Договору.

Згідно п.7.1 договору, цей договір
укладається строком на один місяць і
набуває чинності з 8.00 25.01.2014 року. Якщо
за п'ятнадцять днів до закінчення
строку договору жодна з сторін не
вимагатиме його припинення, договір
вважається продовженим на тих же
умовах на той же строк.

Судом встановлено, що за відсутності
заперечень сторін строк дії Договору
продовжувався та послуги охорони
надавались позивачу як в січні 2014 року,
так і в лютому 2014 року.

Спір у справі виник в зв'язку з
неоплатою відповідачем наданих послуг
охорони за Договором за період січень -
лютий 2014 року.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що підставами
виникнення прав та обов'язків, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
до виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договорів, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором про
надання послуг.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу
України якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Так, згідно підписаних уповноваженими
представниками сторін договору
№21Д/2014/ГЛ від 25.01.2014р. та скріпленими
печатками підприємств актів від
25.01.2014р. та від лютого 2014р. позивачем
25.01.2014р. виставлено, а в лютому 2014р.
знято цілодобовий пост міліцейської
охорони за адресою: м. Київ, проспект
40-річчя Жовтня, 42.

Як вбачається з акту № Гол-000108 прийому -
здачі виконаних робіт/послуг за січень
2014р., вартість послуг охорони за січень
2014р. складає 7 749, 84 грн. (7 днів охорони з
25.01.2014р. х 1 107, 12 грн. вартість послуг за
добу = 7 749, 84 грн.). З акту № Гол-000129
прийому - здачі виконаних робіт/послуг
за лютий 2014р., вартість послуг охорони
за лютий 2014р. складає 26 570, 88 грн. (24 дні
охорони з 01.02.2014р. х 1 107, 12 грн. вартість
послуг за добу = 26 570, 88 грн.).

Відповідно до п. 2.2 договору оплата за
послуги Охорони здійснюється
Замовником до 10 числа поточного місяця
виходячи з розрахунку шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Охорони.

Акт виконаних робіт підписується
сторонами в кінці кожного календарного
місяця, а також по закінченню терміну
дії Договору (п. 2.3 Договору).

28.05.2014р. листом №24/14-1929/Ан від 27.05.2014р.
позивачем на адресу відповідача
направлено по два примірники актів
прийому-здачі наданих послуг за січень,
лютий 2014 року за Договором (а.с. 17-19),
який був отриманий відповідачем
29.05.2014р. згідно даних з офіційного сайту
Укрпошти щодо відстеження пересилання
поштових відправлень.

Замовник зобов'язаний підписати акт
або надати мотивовану відмову від його
підписання протягом трьох днів з
моменту його отримання. У разі не
підписання та ненадання мотивованої
відмови причин не підписання акту, він
вважається таким, що підписаний
сторонами без зауважень (п. 2.3 Договору).

Разом з тим, відповідач вказані акти не
підписав, вмотивованої відмови щодо їх
підписання не надав, а тому згідно п.2.3
Договору вказані акти є такими, що
підписані сторонами без зауважень на
суму 34 320,72 грн.

Вказане спростовує твердження
відповідача (апелянта) про те, що
розрахунок суми боргу є
необґрунтованим, оскільки за наявності
зауважень до вказаних актів,
відповідач не був позбавлений права
надати вмотивовану відмову від їх
підписання, в т.ч. і в зв'язку з незгодою
з розміром вартості наданих послуг.

Оскільки відповідач прийняв замовлені
ним послуги без жодних зауважень, однак
не оплатив їх вартості, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивача 34 320,72 грн.
заборгованості.

Доводи відповідача (апелянта) щодо
відсутності бюджетного фінансування
як на підставу для відмови в позові, не
можуть бути прийняті судом до уваги з
огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 617
Цивільного кодексу України та частини
другої статті 218 Господарського
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, відсутність у
боржника необхідних коштів.

Така правова позиція відповідає статті
1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист
прав людини та основних свобод та
рішенням Європейського суду з прав
людини зі справи "Терем ЛТД, Чечеткін та
Оліус проти України" від 18.10.2005 та зі
справи "Бакалов проти України" від
30.11.2004.

Аналогічну правову позицію висловлює
Вищий господарський суд України у
своєму інформаційному листі від 13.07.2012
№ 01-06/908/2012.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості, що скаржником зроблено
не було.

Таким чином, застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
відповідає встановленим обставинам
справи, що свідчить про відсутність
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного рішення від 22.07.2014р.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації на рішення
Господарського суду м. Києва від
22.07.2014р. у справі № 910/10982/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва
від 22.07.2014р. у справі № 910/10982/14 залишити
без змін.

3. Матеріали справи № 911/2750/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому Господарським
процесуальним кодексом України
порядку та строки.

Повний текст постанови підписано
30.10.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Скрипка

Судді
С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала