ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.Справа №
916/2797/14Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів :

головуючого: Мирошниченко М. А. ,

суддів: Головей В.М. та Шевченко
В. В.,

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпорядженням
голови суду № 2289 від 23.09.2014 р.)

при секретарі судового засідання -
Максіміхіній Ю.В.

за участю представників:

ТОВ „Асканія-Пак" - Хашко О.М.(на
підставі довіреності),

ТОВ „ЮГ-ПОЛІГРАФ" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ЮГ-ПОЛІГРАФ" на
рішення господарського суду Одеської
області від 02.09.2014 р. по справі № 916/2797/14
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Асканія-Пак" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ЮГ-ПОЛІГРАФ" про
стягнення 171 080,51 грн.

ВСТАНОВИЛА:

14.07.2014 р. Товариством з обмеженою
відповідальністю „Асканія-Пак" (далі
позивач) у господарському суді
Одеської області пред'явлено позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „ЮГ-ПОЛІГРАФ" (далі
відповідач) про стягнення 202080,51 грн., з
яких: 192 960,98 грн. - боргу, 4 122,40 грн. - пені,
4 997,13 грн. - 24 % річних.

В процесі розгляду справи, у зв'язку зі
сплатою відповідачем частини боргу,
позивач надав до місцевого
господарського суду заяву про
зменшення суми позовних вимог, у який
просив суд стягнути з відповідача на
його користь 171 080,51 грн., з яких: 161 960,98
грн. - боргу, 4122,40 грн. - пені та 4997,13 грн. -
24% річних.

Вказані позовні вимоги, з урахуванням
заяви про зменшення суми позовних
вимог позивач мотивував тим, що
відповідач у порушення укладеного між
сторонами спору договору поставки №
39М/12, отримавши від позивача товар
частково не розрахувався за нього у
встановлені строки і має
заборгованість на яку позивач
нарахував передбачені договором пеню
та 24% річних. (а.с. 2- 5, 41-42)

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 15.07.2014 р. порушено
провадження у справі № 916/2797/14. (а.с. 1)

Відповідач відзив на позов до суду
першої інстанції не надав.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 02.09.2014 р. позовні вимоги, з
урахуванням заяви про зменшення суми
позовних вимог, задоволено повністю.

Рішення місцевого суду вмотивовано
тим, що на виконання умов договору
поставки №39М/12 від 01.01.2012 року та
замовлень покупця (відповідача) за
період з 01.01.2014 по 24.06.2014 року
Постачальником (позивачем) було
здійснено поставку товару на загальну
суму 305 793,66 грн., однак відповідач
здійснив лише часткову оплату за
отриманий товар і має заборгованість в
сумі 161960 грн. Щодо задоволення позовних
вимог в частині стягнення пені та 24 %
річних та місцевий господарський суд
послався на умови договору поставки
№39М/12 від 01.01.2012 року, передбачені ним
строки оплати товару, а також на
приписи ст.. ст. 549, 625 ЦК України, ч. 6 ст.
232 ГК України та ст.. ст.. 1, 3 Закону
України „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань". (а.с. 52-54)

Не погоджуючись з вищевказаним судовим
рішенням відповідач звернувся з
апеляційною скаргою до Одеського
апеляційного господарського суду, в
якій просив це рішення скасувати та
прийняти нове, яким у задоволенні
позовних вимог позивачу відмовити.

Скарга мотивована тим, що рішення
місцевого господарського суду не
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права. Скаржник
зазначив, що матеріалами справи не
підтверджена заборгованість, яка
стягнута на користь позивача; суд
стягнув з відповідача подвійну
неустойку (пеню), зазначивши у рішенні
про стягнення з відповідача пені у
розмірі 4122,40 грн. та 24 % річних у розмірі
4997,13 грн., в суперечить приписам ст..61
Конституції України; позивач скрив від
суду наявні домовленості про оплату за
договором; судом не прийнято до уваги,
що договір укладено з ПВК
«Юг-Поліграф».

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 24.09.2014 р.
зазначену апеляційну скаргу прийнято
до провадження та призначено до
розгляду на 16.10.2014 року о 15:00 год., про що
усі учасники згідно приписів ст. 98 ГПК
України були своєчасно та належним
чином повідомлені про день, час та
місце розгляду справи.

З поважних причин розгляд апеляційної
скарги 16.10.2014 р. не відбувся.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 21.10.2014 р.
апеляційну скаргу призначено до
розгляду на 06.11.2014 р. о 12:30, про що
сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК
України, були належним чином
повідомлені.

03.11.2014 р. представник скаржника надав
суду письмові пояснення до скарги
додавши до них постанову Верховного
Суду України по конкретній справі, щодо
одночасного стягнення пені та
відсотків річних.

Оскільки представник позивача не
заявив клопотання про фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів така фіксація не
здійснювалось, але вівся протокол
судового засідання.

Представник скаржника в судове
засідання не з'явився, хоча
повідомлявся належним чином про дату,
час та місце розгляду справи. Клопотань
про відкладення розгляду справи не
заявив, про причини свого нез'явлення
суд не повідомив.

Враховуючи вищевказані обставини, а
також думку представника позивача,
колегія суддів прийняла рішення про
розгляд справи за відсутністю
представника скаржника.

Представник позивача в усних
поясненнях наданих суду просив суд
залишити скаргу без задоволення, а
рішення місцевого суду без змін.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні 06.11.2014 р. оголошувались лише
вступна та резолютивна частини судової
постанови.

Заслухавши усні пояснення
представника позивача, обговоривши
доводи викладені в апеляційній скарзі,
дослідивши обставини справи та наявні
у ній докази, а також перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та це
встановив місцевий господарський суд
01.01.2012 року між позивачем Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Асканія-Пак» (за договором
Постачальник), та Приватною виробничою
компанією «Юг-Поліграф» (за договором
Покупець) було укладено договір
поставки №39М/12 (далі договір), згідно
якого Постачальник зобов`язався
передати, а Покупець прийняти та
оплатити на умовах та в порядку,
визначених даним Договором
пакувальний матеріал (товар) в
асортименті відповідно специфікації,
що оформлюється у вигляді додатку до
даного Договору і є його невід'ємною
частиною.

Розділом 2 договору сторони встановили,
що асортимент, кількість та ціна товару
кожної окремої партії визначається
сторонами у замовленні та вказується в
накладних.

Згідно з п. 4.5. Договору Покупець
зобов'язаний здійснювати оплату товару
не пізніше 21-го календарного дня з дати
приймання товару Покупцем, що вказана у
видатковій накладній.

Відповідно до умов п. 6.1. та 6.3. договору
Передача Товару Покупцю здійснюється
виключно при наявності довіреності на
отримання Товарно-матеріальних
цінностей, заповненої відповідно до
вимог Інструкції «Про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей па
одержання цінностей», затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
від 16.05.1940 р. При централізовано
кільцевих перевезеннях Товару його
відпуск Постачальником може
здійснюватися без довіреності, при
умові, що Покупець надає повідомлення
за підписом керівника та головного
бухгалтера підприємства про зразок
підпису особи, уповноваженої
отримувати Товар, та зразок
печатки/штампу, якою вказана особа
завіряє на су провідних документах
(накладних, акті, ордері тощо) свій
підпис. Здача Товару Постачальником і
його приймання Покупцем по
найменуванню, кількості та ціні
здійснюється на підставі накладної та
погодженого Сторонами Замовлення.

Сторони договору також обумовили
відповідальність сторін (п. 7.2.) у
випадку несвоєчасної оплати товару
Покупець зобов'язаний сплатити на
користь Постачальника суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу, що
діяла в період заборгованості, за
кожний день прострочення платежу, а
також Покупець сплачує додатково 24%
річних від простроченої суми
заборгованості на користь
Постачальника. При цьому, черговість
погашення вимог за грошовими
зобов'язаннями буде встановлена
відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу
України. Штрафні санкції нараховуються
до моменту фактичної сплати
заборгованості за поставлений Товар.

Відповідно до п. 10.1. даний договір
набирає чинності з дати його
підписання та діє до 31 грудня 2012 р., але
у будь-якому випадку, до повного
виконання Сторонами своїх зобов'язань
по даному договору.

Проаналізувавши положення укладеного
між сторонами договору, колегія суддів
дійшла висновку, що цей договір за
своєю правовою природою є договором
постави, до якого застосовуються
загальні положення Глави 54
купівлі-продажу Цивільного кодексу
України.

Відповідно вимог ст.. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Ця стаття
кореспондується із положеннями ст.. 265
Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як свідчать матеріали справи, та це
встановлено місцевим судом, позивач на
виконання взятих на себе зобов'язань по
договору поставив відповідачу товар,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи видатковими
накладними № 1734 від 25.03.2014 р. на суму з
ПДВ 102 988,38 грн., 3032 від 22.05.2014 р. на суму з
ПДВ 38 001,60 грн., № 3235 від 29.05.2014 р. на суму
з ПДВ 7959,66 грн., № 3217 від 29.05.2014 р. на суму
з ПДВ 22 784,10 грн., № 3356 від 04.06.2014 р. на
суму з ПДВ 18310,93 грн., № 3339 від 04.06.2014 р. на
суму з ПДВ 23913,11 грн. на загальну суму з
урахуванням ПДВ 213957,78 грн. та
довіреностями відповідача на
отримання продукції. Зазначені
видаткові накладні підписані без
будь-яких зауважень відповідачем (а.с.
17, 19, 21, 23, 25, 27 ).

Враховуючи вищевикладені обставини
справи колегія суддів апеляційної
інстанції дійшла висновку, що сторони
між собою обумовили який саме товар
позивач буде поставляти відповідачу,
відповідач, а саме його уповноважена
особа отримала цей товар без будь-яких
зауважень, що підтверджується наявними
в матеріалах справи довіреностями на
отримання товару, тобто умови п. 6.1. та п.
6.3. договору були виконані належним
чином.

Проте, як стверджує позивач та це не
спростував відповідач, що останній в
порушення взятих на себе зобов'язань, а
саме п. 4.5. договору розрахувався за
отриманий товар лише частково, а саме
сплативши 51996,80 грн., у зв'язку із чим за
ним наявна заборгованість 161 960,98 грн.

В порушення вимог ст.. 33 ГПК України
відповідач ні в суді першої інстанції,
ні в суді апеляційної інстанції не
надав будь-які доказів які б
спростували вищевикладене.

Таким чином колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з висновком
місцевого господарського суду, щодо
задоволення позовної вимоги про
стягнення вказаної заборгованості,
оскільки наявність основної
заборгованості у сумі 161 960,98 грн.
підтверджується матеріалами справи та
відповідачем не спростована.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Як вже було зазначено вище п. 7.2.
договору сторони встановили, що у
випадку несвоєчасної оплати товару
Покупець зобов'язаний сплатити на
користь Постачальника суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу, що
діяла в період заборгованості, за
кожний день прострочення платежу, а
також Покупець сплачує додатково 24%
річних від простроченої суми
заборгованості на користь
Постачальника. При цьому, черговість
погашення вимог за грошовими
зобов'язаннями буде встановлена
відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу
України. Штрафні санкції нараховуються
моменту фактичної сплати
заборгованості за поставлений Товар.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Так ст. 3 вказаного Закону зазначає, що
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Колегією суддів апеляційної інстанції
за допомогою системи „Ліга-Закон",
перевірила розрахунок пені, який
зроблено позивачем та дійшла висновку,
що його зроблено вірно, тобто місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку, щодо задоволення позовних
вимог в частині стягнення пені у
заявленому позивачем розмірі - 4122,40
грн..

Щодо задоволення судом першої
інстанції вимоги позивача про
стягнення 24 % річних в сумі 4 997,13 грн.
передбачених п. 7.2 договору, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно вимог ст.. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Визначені в цій правовій нормі та п.7.2.
договору річні за своєю правовою
природою не є неустойкою (штрафною
санкцією), а є іншим видом
відповідальності, а відтак їх (річні)
можливо нараховувати поряд з
неустойкою і таке нарахування не є
порушенням ст.. 61 Конституції України,
на що посилається відповідач у скарзі.

При цьому колегія суддів звертає увагу
що умовами п.7.2. договору передбачено
нарахування 24% не за кожний день
прострочення ( тоді б таке нарахування
дійсно, як зазначає скаржник, було б
пенею і її неможливо було стягувати,
оскільки стягнення пені вже
встановлено цим пунктом договору), а як
річних і зазначена позивачем у позові
сума цих відсотків розрахована ним по
формулі за якою розраховуються річні, а
не пеня.

Колегією суддів апеляційної інстанції
за допомогою системи „Ліга-Закон"
також було перевірено розрахунок 24 %
річних, який зроблено позивачем та
дійшла висновку, що його зроблено
вірно, тобто місцевий господарський
суд дійшов вірного висновку, щодо
задоволення позовних вимог в частині
стягнення 24 % річних у заявленому
позивачем розмірі - 4997, 13 грн.

Доводи скаржника про те , що судом
першої інстанції не прийнято до уваги,
що договір укладено з ПВК „Юг-Поліграф"
також не можуть прийматись до уваги,
оскільки матеріали справи свідчать, що
відповідач є правонаступником ПВК
„Юг-Поліграф", що також
підтверджується доданим скаржником до
скарги статутом скаржника.

Таким чином доводи скаржника наведені
в апеляційній скарзі не доводять
помилковість прийнятого судом першої
інстанції рішення, а тому не
приймаються колегією суддів до уваги з
вищевикладених підстав.

Відповідно до статті 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду є: 1) неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
та правильно застосував норми
матеріального права, тобто рішення
місцевого суду відповідає
вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі доводи, як зазначалось вище, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позову.

Колегія суддів звертає увагу, що при
звернення до суду з апеляційною
скаргою скаржник сплатив судовий збір
в розмірі 2020,81 грн., тоді як відповідно
до приписів Закону України „ Про
судовий збір" повинен був сплатити
1710,80грн.

Відповідно до вимог ст.. 7 вказаного
Закону сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом. У
випадках, установлених пунктом 1
частини першої цієї статті, судовий
збір повертається в розмірі
переплаченої суми.

Таким чином зайво сплачений судовий
збір за платіжним дорученням №744 від
10.09.2014 р. в сумі 310 грн. 01 коп. (триста
десять грн. 01 коп.), підлягає поверненню
скаржнику з Державного бюджету
України.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 99,101-105 ГПК України, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду -

ПОСТАНОВИЛА:

1. Рішення господарського суду
Одеської області від 02.09.2014 р. у справі
№ 916/2797/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„ЮГ-ПОЛІГРАФ" без задоволення.

2. Повернути Товариству з
обмеженою відповідальністю
„ЮГ-ПОЛІГРАФ" з Державного бюджету
України зайво сплачений за платіжним
дорученням №744 від 10.09.2014 р. на р/р №
2002 отримувач ГУДКС України в
Одеській обл., код 37607526, банк отримувач
ГУДКСУ в Одеській області, код банку
828011, судовий збір в сумі 310 ( триста
десять) грн. 01 коп.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена, у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено та
підписано 06.11.2014 р.

Головуючий:
Мирошниченко М. А.

Судді:
Головей В. М.

Шевченко В. В.