м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СБ "СТАТУС"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД "ПОРТА"
про стягнення 17 093,33 грн.
Суддя Гулевець О.В.
Представники сторін :
Від позивача: Остапенко А.П.
Від відповідача: не з'явився
У судовому засіданні 28.10.14 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі відповідно до
положень ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "СБ "СТАТУС" звернувся
до Господарського суду міста Києва з
вимогою про стягнення з відповідача -
Товариства з обмеженою
заборгованості за Договором на надання
послуг охорони майна та обслуговування
пожежної сигналізації №2510-охр-пж від
01.01.2014р. та Договором спостереження за
сигналізацією термінового виклику
групи реагування № СБС 2510-тр від
заборгованість, 743,68 грн. - інфляційні
втрати, 125,73 грн. - 3% річних, 725,49 грн. -
пеня, а також 1400,00 грн. - витрати на
послуги юриста, 1827,00 грн. - витрати по
сплаті судового збору.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.10.2014р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на
14.10.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "СБ "СТАТУС" надійшли
документи по справі.
Представник позивача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "СБ "СТАТУС"
в судовому засіданні 14.10.2014р. надав суду
пояснення по справі.
Представник відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТД "ПОРТА"
в судове засідання 14.10.2014р. не з'явився,
витребуваних судом документів не
надав, про причини неявки суд не
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.10.2014 р. відкладено розгляд
27.10.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД "ПОРТА" надійшла
заява про відкладення розгляду справи.
28.10.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "СБ "СТАТУС" надійшли
документи по справі.
Представник позивача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "СБ "СТАТУС"
в судовому засіданні 28.10.2014р. надав суду
пояснення по суті позовних вимог,
позовні вимоги підтримав та просив суд
Представник відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТД "ПОРТА"
в судове засідання 28.10.2014р. не з'явився,
відзиву на позов та інших витребуваних
судом документів не надав, проте від
відповідача надійшла заява про
відкладення розгляду справи.
Розглянувши дану заяву, суд відмовляє в
її задоволенні, огляду на наступне.
Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами.
Статтею 77 вказаного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст. 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників відповідача, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Крім того, нормами чинного
законодавства України не обмежено коло
осіб, які можуть представляти особу в
судовому процесі, тому неможливість
одного з представників відповідача
бути присутнім у судовому засіданні не
перешкоджає реалізації права учасника
судового процесу на участь у судовому
засіданні його іншого представника, а
також реалізації його права на захист
шляхом подання відзиву на позов по
суті. Проте відповідач наданими йому
процесуальними правами не скористався.
Згідно із п. 3.9.2 постанови №18 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
Водночас, у відповідності до ч. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, суд зазначає, що
право особи на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
Отже, незважаючи на те, що представник
відповідача у судове засідання 28.10.2014р.
не з'явився, справа може бути
розглянута за наявними у ній
документами у відповідності до вимог
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, а неявка представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті.
Враховуючи зазначене, в судовому
засіданні 28.10.2014р. було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення, відповідно до ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позову, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, вислухавши
представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "СБ "СТАТУС"
(позивачем, виконавцем) та Товариством
з обмеженою відповідальністю "ТД
"ПОРТА" (відповідачем, замовником)
Договір надання послуг охорони майна
та обслуговування пожежної
сигналізації № 2510-охр-пж (далі - Договір
охорони) та Договір спостереження за
сигналізацією термінового виклику
групи реагування № СБС 2510-тр (далі -
Договір спостереження).

Відповідно до п. 2.1. Договору охорони,
замовник доручає, а виконавець
зобов'язується здійснювати охорону
майна замовника на об'єкті, виклик
пожежної охорони при виявлені ознак
пожежі та обслуговування сигналізації
на цьому об'єкті. За цим Договором
виконавець не приймає майно замовника
на зберігання і не вступає у володіння
ним.

Згідно з п. 2.2. Договору охорони,
періодом охорони майна на об'єкті
вважається час з моменту прийняття
виконавцем сигналізації, якою
обладнаний об'єкт, під спостереженням
до зняття її з-під спостереження
замовником у відповідності до
Інструкції з користування
сигналізацією (далі - Інструкція)
(додаток 3 до Договору).

Пунктом 3.1. Договору охорони визначено,
що розрахунок вартості послуг
виконавця за цим Договором
здійснюється на підставі цін,
визначених сторонами у Протоколі
погодження договірної ціни (додаток 2
до Договору).

Відповідно до п. 3.2. Договору охорони,
оплата за цим Договором здійснюється
замовником щомісячно до 20-го числа
місяця, в якому надаються послуги,
шляхом перерахування замовником
грошових коштів у сумі місячної
вартості послуг, визначеної Протоколі,
на рахунок виконавця.

У випадку ненадходження оплати у
встановлений п. 3.2 цього Договору строк
виконавець направляє замовнику
письмове повідомлення з вимогою
оплатити заборгованість протягом 10
днів та попередженням про припинення
надання послуг у випадку нездійснення
оплати в зазначений строк. При несплаті
заборгованості замовником у
зазначений в повідомленні строк
виконавець має право в односторонньому
порядку припинити надання послуг
замовнику через 5 днів після закінчення
строку на оплату заборгованості та
розірвати Договір (п. 3.3.).

До закінчення поточного місяця
виконавець надає замовнику два
примірника Акта приймання наданих
послуг, який останній зобов'язаний
протягом п'яти перших робочих днів
наступного місяця підписати і один
примірник підписаного Акта повернути
виконавцю. У випадку наявності у
замовника заперечень щодо обсягу
послуг, наданих виконавцем у звітному
місяці, замовник зобов'язаний в той же
строк у письмовій формі, надати
виконавцю свої обґрунтовані
заперечення. За умови неповернення
замовником підписаного Акта приймання
наданих послуг чи ненадання
обґрунтованих заперечень щодо обсягу
послуг, наданих виконавцем у звітному
місяці, в строк, визначений п.3.5 даного
Договору, вважається, що послуги у
такому місяці надані виконавцем в
повному обсязі і прийняті замовником
без зауважень, а Акт приймання наданих
послуг таким, що підписаний сторонами
(п. 3.5., п. 3.6.).

Відповідно до п. 2.1. Договору
спостереження, виконавець здійснює в
інтересах Замовника спостереження
сигналізації встановленої на об'єктах
останнього, обслуговування цієї
сигналізації, а також терміновий виїзд
груп реагування на об'єкт у випадку
надходження сигналу про спрацювання
сигналізації для встановлення причин
спрацювання та прийняття невідкладних
заходів по захисту життя і здоров'я
співробітників Замовника, перелік та
адреси об'єктів зазначено у додатку №1
до Договору спостереження.

Відповідно до п. 3.3. Договору
спостереження, оплата послуг виконавця
здійснюється замовником щомісячно до
20-го числа місяця, в якому здійснюються
заходи спостереження, шляхом
перерахування грошових коштів на
банківський рахунок виконавця, у сумі
визначеної протоколом погодження
договірної ціни додаток №2 до Договору
спостереження.

На виконання умов вказаних Договорів,
позивачем у період з січня 2014р. по
липень 2014р. надано відповідачу послуги
з охорони та спостереження на загальну
суму 40 281,43 грн., що підтверджується
Актами надання послуг №78 від 31 січня 2014
року, №257 від 28 лютого 2014 року, №612 від 31
березня 2014 року, №1115 від 30 квітня 2014
року, №1863 від 31 травня 2014 року, №2581 від
30 червня 2014 року, №3328 від 31 липня 2014
року.

Проте, відповідачем в порушення взятих
на себе зобов'язань здійснено часткову
оплату послуг на загальну суму 28010,00
грн. та не здійснено оплату за надані
послуги в лютому та липні 2014 року, а
також оплачені не в повному обсязі
послуги надані у березні, травні та
червні місяці 2014 року, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи виписками з рахунку позивача та
розрахунком позовних вимог.

Враховуючи те, що у відповідача
утворилась заборгованості за
Договором на надання послуг охорони
майна та обслуговування пожежної
сигналізації №2510-охр-пж від 01.01.2014р. та
Договором спостереження за
сигналізацією термінового виклику
групи реагування № СБС 2510-тр від
01.01.2014р. у розмірі 12271,43 грн., позивач
звернувся до суду з позовом, в якому
просить стягнути з відповідача 12271,43
грн. - основної заборгованості, 743,68 грн.
- інфляційних втрат, 125,73 грн. - 3% річних,
725,49 грн. - пені.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Судом встановлено, що укладений між
сторонами договір за правовою природою
є договором про надання послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Факт надання позивачем відповідачу
послуг на загальну суму 40 281,43 грн.
підтверджується Актами надання послуг
№78 від 31 січня 2014 року, №257 від 28 лютого
2014 року, №612 від 31 березня 2014 року, №1115
від 30 квітня 2014 року, №1863 від 31 травня
2014 року, №2581 від 30 червня 2014 року, №3328
від 31 липня 2014 року.

Заборгованість відповідача перед
позивачем за надані послуги згідно за
Договором на надання послуг охорони
майна та обслуговування пожежної
сигналізації №2510-охр-пж від 01.01.2014р. та
Договором спостереження за
сигналізацією термінового виклику
групи реагування № СБС 2510-тр від
01.01.2014р. у розмірі 12271,43 грн. належним
чином доведена, документально
підтверджена та відповідачем не
спростована.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи те, що відповідачем
порушено зобов'язання за Договором на
надання послуг охорони майна та
обслуговування пожежної сигналізації
№2510-охр-пж від 01.01.2014р. та Договором
спостереження за сигналізацією
термінового виклику групи реагування
№ СБС 2510-тр від 01.01.2014р. у частині оплати
наданих послуг, заборгованість у
розмірі 12271,43 грн. за даними Договорами
відповідачем не спростована, суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку з чим позов у
даній частині підлягає задоволенню.

Позивачем також заявлено до стягнення
з відповідача пені у розмірі 725,49 грн.,
нарахованої за загальний період з
01.03.2014р. по 30.08.2014р., 3% річних у розмірі
125,75 грн., нарахованих з 01.03.2014р. по
16.09.2014р. та інфляційні втрати у розмірі
743,68 грн., нарахованих у період з 01.03.2014р.
по 30.08.2014р.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Пунктом 1.3. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від
17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" визначено, що з
урахуванням приписів статті 549, частини
другої статті 625 ЦК України та статті 1
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" правовими наслідками
порушення грошового зобов'язання,
тобто зобов'язання сплатити гроші, є
обов'язок сплатити не лише суму
основного боргу, а й неустойку (якщо її
стягнення передбачене договором або
актами законодавства), інфляційні
нарахування, що обраховуються як
різниця добутку суми основного боргу
на індекс (індекси) інфляції, та
проценти річних від простроченої суми
основного боргу.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. (ч. 1
ст. 549 ЦК України).

В пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від
17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" роз'яснено, що
якщо у вчиненому сторонами правочині
розмір та базу нарахування пені не
визначено або вміщено умову (пункт) про
те, що пеня нараховується відповідно до
чинного законодавства, суму пені може
бути стягнуто лише в разі, якщо
обов'язок та умови її сплати визначено
певним законодавчим актом.

Судом встановлено, що Договором на
надання послуг охорони майна та
обслуговування пожежної сигналізації
№2510-охр-пж від 01.01.2014р.
відповідальність відповідача як
замовника, за порушення строків оплати
за надані послуги у вигляді пені, не
передбачена.

Згідно з п. 6.3. Договором спостереження
за сигналізацією термінового виклику
групи реагування № СБС 2510-тр від
01.01.2014р., у випадку несвоєчасної оплати
за цим Договором замовник сплачує пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми заборгованості за кожний
день прострочення.

Водночас, надані позивачем Акти
надання послуг №78 від 31 січня 2014 року,
№257 від 28 лютого 2014 року, №612 від 31
березня 2014 року, №1115 від 30 квітня 2014
року, №1863 від 31 травня 2014 року, №2581 від
30 червня 2014 року, №3328 від 31 липня 2014
року підтверджують факт надання послуг
з охорони за Договором на надання
послуг охорони майна та обслуговування
пожежної сигналізації №2510-охр-пж від
01.01.2014р. та послуг з спостереження
Договором спостереження за
сигналізацією термінового виклику
групи реагування № СБС 2510-тр від
01.01.2014р. При цьому, розмежування
вартості послуг окремо за послугами з
охорони та послуги з спостереження
дані Акти не містять, а вартість послуг
по кожному об'єкту охорони та у період з
січня 2014р. по липень 2014р. різна, у
зв'язку з чим, є неможливим здійснити
перерахунок пені окремо за Договором
спостереження за сигналізацією
термінового виклику групи реагування
№ СБС 2510-тр від 01.01.2014р.

Суд, також зазначає, що з огляду на
характер правовідносин, які склались
між сторонами, відповідальність у
вигляді пені за порушення строків
поставки не передбачена певними
законодавчими актами.

З огляу на зазначене, вимога позивача
про стягнення пені у розмірі 725,49 грн.,
задоволенню не підлягає.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Розрахунок 3% річних та інфляційних
втрат, здійснений позивачем є вірним, у
зв'язку з чим, позовні вимоги про
стягнення 3% річних в розмірі 125,73 грн. та
інфляційні втрати у розмірі 743,68 грн.
підлягають задоволенню в межах
заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене, обставини
справи позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Позивач в позові, також, просить суд
стягнути 1400,00 грн. витрат на послуги
юриста.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 48
Господарського процесуального кодексу
України, витрати, що підлягають сплаті
за послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановлено Законом України
"Про адвокатуру та адвокатську
діяльність".

Відповідно до статей 4, 6 Закону України
"Про адвокатуру та адвокатську
діяльність" адвокатом може бути
фізична особа, яка має повну вищу
юридичну освіту, володіє державною
мовою, має стаж роботи в галузі права не
менше двох років, склала
кваліфікаційний іспит, пройшла
стажування (крім випадків,
встановлених цим Законом), склала
присягу адвоката України та отримала
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю. Адвокат може
здійснювати адвокатську діяльність
індивідуально або в
організаційно-правових формах
адвокатського бюро чи адвокатського
об'єднання (організаційні форми
адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 6.3. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

Враховуючи вищевикладене, покладення
на відповідача у даній справі витрат на
правову допомогу можливе тільки за
наявності документального
підтвердження понесення позивачем
витрат у розмірі 1400,00 грн. та сплата
вказаної суми виключно за отримання
послуг саме адвоката.

Проте, матеріали справи не місять
доказів сплати позивачем витрат на
правову допомогу у розмірі 1400,00 грн.,
сплати їх адвокату та документів, що
підтверджують надання позивачу послуг
з правової допомоги, у зв'язку з чим, суд
відмовляє в задоволенні витрат на
послуги юриста у розмірі 1400,00 грн.

Судовий збір за розгляд справи
відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТД "ПОРТА"
(03194, м. Київ, бульвар Кольцова, буд. 14-Д,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "СБ
"СТАТУС" (03179, м. Київ, вул. Ушакова, буд. 2,
кв. 4, ) 12271 (дванадцять
тисяч двісті сімдесят одну) грн. 43 коп. -
заборгованості, 125 (сто двадцять п'ять)
грн. 73 коп. - 3% річних, 743 (сімсот сорок
три) грн. 68 коп. - інфляційних втрат, 1731
(одну тисячу сімсот тридцять одну) грн.
41 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 03.11.2014р.

Суддя
О.В. Гулевець