ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.11.2014 Справа № 920/1720/14

за позовом: Управління
житлово-комунального господарства
Конотопської міської ради Сумської
області, м. Конотоп, Сумська область

до відповідача: Приватного
підприємства «Грантбуд», м. Конотоп,
Сумська область

про стягнення 45 528 грн. 39 коп.

СУДДЯ ЛИХОВИД Б.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Примак Я.П. (начальник)

від відповідача: Топтун Л.В. (директор,
наказ № 82/к від 08.11.2012р.)

у судовому засіданні брала участь
секретар судового засідання М.О.
Ейсмонт

Суть спору: позивач у позовній заяві
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь зайво отримані бюджетні
кошти у розмірі 45 528 грн. 39 коп. через
завищення вартості виконаних
будівельних робіт по реконструкції
каналізаційної мережі по вулиці
Металістів в м. Конотоп Сумської
області на підставі укладеного між
позивачем та відповідачем договору №
19/10 від 19.10.2012р., а також витрати по
сплаті судового збору в сумі 1 827 грн. 00
коп.

У даному судовому засіданні
представник позивача підтримує
позовні вимоги повністю.

Представник відповідача у дане
судове засідання подав відзив на
позовну заяву, в якому заперечує проти
позовних вимог, посилаючись на те, що
виконані роботи були повністю прийняті
позивачем.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази, суд встановив:

Між Управлінням
житлово-комунального господарства
Конотопської міської ради Сумської
області (позивач) та Приватним
підприємством «Грантбуд» (відповідач)
19.10.2012р. було укладено договір № 19/10,
згідно розділу 1 якого відповідач за
дорученням позивача прийняв на себе
обов`язки по виконанню робіт по
реконструкції каналізаційної мережі
по вулиці Металістів в м. Конотоп
Сумської області, а позивач
зобов`язався оплатити вартість
виконаних робіт.

Відповідно до п. 5.1 за даним
договором сторонами було встановлено
динамічну ціну договору, яка склала 195
000 грн. 00 коп. Також у даному пункті
сторони визначили, що розрахунки
проводяться шляхом перерахування
коштів на розрахунковий рахунок
відповідача після підписання
сторонами актів виконаних робіт у
місячний термін.

Як свідчать матеріали справи,
договірна ціна на роботи по
реконструкції каналізаційної мережі
була повністю узгоджена сторонами на
підставі локального кошторису № 2-1-1 та
зведеного кошторисного розрахунку
вартості будівництва. Відповідачем
було здійснено розрахунок
загальновиробничих витрат та надано
позивачу довідки про вартість
виконаних будівельних робіт (витрат) за
2012 рік, які були прийняті позивачем, про
що свідчить підпис уповноваженого
представника позивача та відтиск
печатки на даних довідках.

Після виконання відповідачем своїх
договірних зобов`язань щодо
реконструкції каналізаційної мережі
на виконання умов договору від 19.10.2012р.,
сторонами було укладено Акти форми
КБ-2в приймання виконаних будівельних
робіт за 2012 рік № 1 та № 2, згідно яких
виконані відповідачем роботи були
прийняті позивачем повністю та
оплачені в повному обсязі.

Таким чином, сторони у договорі № 19/10
від 19.10.2012р., у відповідності до ст. 638 ЦК
України та ст. 180 ГК України, погодили,
зокрема, ціну договору та повністю,
згідно вимог статей 837, 843, 846, 853, 854
Цивільного кодексу України, виконали
свої договірні зобов`язання.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, Державною фінансовою
інспекцією в Сумській області було
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
позивача за період з 01.03.2011р. по 28.02.2013р.,
про що складено Акт № 02-22/9 від 11.06.2013р.

В ході ревізії було виявлено завищення
відповідачем вартості виконаних робіт
по реконструкції каналізаційної
мережі по вулиці Металістів в м.
Конотоп на виконання умов договору №
19/10 від 19.10.2012р. на суму 45 528 грн. 39 коп., у
зв`язку з чим Державна фінансова
інспекція в Сумській області
звернулась до Сумського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до позивача про зобов`язання
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за надмірно сплаченими
коштами на користь відповідача в
результаті завищення вартості робіт на
суму 45 528 грн. 39 коп. та провести
відшкодування зайвих виплат шляхом
стягнення з відповідача коштів на суму
45 528 грн. 39 коп.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 26.12.2013р. по
справі № 818/8829/13-а вищевказані позовні
вимоги Державної фінансової інспекції
в Сумській області були задоволені.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, на виконання постанови
Сумського окружного адміністративного
суду від 26.12.2013р., на адресу відповідача
17.07.2014р. було направлено претензію за №
436 з вимогою сплати завищеної вартості
виконаних будівельних робіт на
загальну суму 45 528 грн. 39 коп., а також
Акт звірки взаємних розрахунків за
період з січня 2012 року по липень 2014 року
на суму 45 528 грн. 39 коп., однак вказана
претензія була залишена відповідачем
без задоволення та станом на час
розгляду справи кошти не сплачені.

Суд зазначає, що договір № 19/10 від
19.10.2012р., укладений між сторонами,
підписаний повноважними
представниками сторін, відповідає
вимогам, передбаченим ст. ст. 628, 639
Цивільного кодексу України щодо змісту
та форми договору, не розірваний
сторонами та не визнаний недійсним в
судовому порядку.

У відповідності до ст. 638
Цивільного кодексу України та ст. 180 ГК
України, сторонами було погоджено всі
істотні умови договору, зокрема, ціну, і
повністю, у відповідності до вимог
статей 837, 843, 846, 853, 854 Цивільного кодексу
України, виконані договірні
зобов`язання. Як свідчать матеріали
справи, зміни щодо ціни договору або
інших його умов сторонами не
укладались.

Відповідно до статті 632 Цивільного
кодексу України зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом. Зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається.

таким чином, посилання позивача на п.
3.3.10.1 Правил визначення вартості
будівництва (ДБН Д 1.1-1-2000), чинного на
момент виникнення правовідносин,
господарський суд вважає
безпідставним, адже на правовідносини
сторін поширюються загальні положення
про договір, визначені Цивільним та
Господарським кодексами України.

Також суд вважає безпідставними
посилання позивача в обґрунтування
позовних вимог на ст. 1212 ЦК України,
оскільки згідної вказаної статті
Цивільного кодексу України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов`язана повернути потерпілому це
майно. Виходячи зі змісту вказаної
норми, підставою для повернення майна
(грошових коштів) є отримання їх саме
без достатньої правової підстави. У
даному ж випадку відповідач отримав
вартість виконаних будівельних робіт
за належне виконання умов укладеного
між сторонами договору від 19.10.2012р., що
було прямо передбачено умовами даного
договору (погоджено сторонами).

На підставі вищевикладеного,
враховуючи погодження сторонами всіх
істотних умов договору № 19/10 від
19.10.2012р., повне виконання сторонами
своїх договірних зобов`язань по
вказаному договору, суд дійшов
висновку про відсутність у даному
випадку підстав для стягнення з
відповідача грошових коштів у розмірі
45 528 грн. 39 коп.

Статтею 32 ГПК України встановлено,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, так як
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного, суд визнає позовні
вимоги неправомірними,
необґрунтованими та відмовляє в їх
задоволенні.

У відповідності до ст. ст. 44, 49 ГПК
України, Закону України «Про судовий
збір», судовий збір покладається на
позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш
И В :

У задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складене 13.11.2014р.

СУДДЯ
Б.І. ЛИХОВИД