КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2014 р. Справа№ 4/059-12

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №685 від
24.04.2014 року,

відповідача: Посунько Д.В., довіреність
б/н від 12.03.2014 року.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Підприємства релігійної організації
"Підсобне господарство
Свято-Успенської Києво-Печерської
Лаври" та Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5

на рішення господарського суду
Київської області від 23.07.2012 р.

у справі №4/059-12 (суддя - Щоткін О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5, м. Київ

до Підприємства релігійної
організації "Підсобне господарство
Свято-Успенської Києво-Печерської
Лаври", с. Вороньків

про стягнення 194 943, 85 грн.

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_5 звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом до Підприємства релігійної
організації "Підсобне господарство
Свято-Успенської Києво-Печерської
Лаври" про стягнення заборгованості за
договором безвідсоткової зворотньої
фінансової допомоги № 18/07-08 від 18.07.2008 р.
у розмірі 130 000,00 грн., а також нараховані
23 700,00 грн. інфляційні втрати, 10 546, 03 грн.
3% річних, 30 697, 81 грн. відсотків за
користування чужими коштами,

Рішенням господарського суду
Київської області від 23.07.2012 року у
справі №4/059-12 позов задоволено
частково, стягнуто з Підприємства
релігійної організації "Підсобне
господарство Свято-Успенської
Києво-Печерської Лаври" на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 130 000
(сто тридцять тисяч) грн. 00коп.
неповернутої суми позики, 23 700 (двадцять
три тисячі сімсот) грн. 00 коп.
інфляційних втрат, 10 546 (десять тисяч
п'ятсот сорок шість) грн. 00 коп. 3% річних,
3 284 (три тисячі двісті вісімдесят
чотири) грн. 93 коп. судового збору. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ФОП ОСОБА_5 звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить суд
скасувати рішення господарського суду
Київської області в частині відмови в
поверненні 30697,81 грн. відсотків за
користування чужими коштами та
ухвалити нове рішення, яким зобов'язати
відповідача повернути 30697,81 грн.
відсотків за користування чужими
грошовими коштами. В іншій частині
рішення залишити без змін.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення місцевого господарського суду
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
місцевий господарський суд
неправильно застосував і порушив норми
матеріального та процесуального права.

Також Підприємство релігійної
організації "Підсобне господарство
Свято-Успенської Києво-Печерської
Лаври" звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить суд
скасувати рішення господарського суду
Київської області та припинити
провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.09.2012
апеляційне провадження у справі №4/059-12
зупинено до набрання законної сили
рішення господарського суду м. Києва у
справі №5011-48/10165-2012.

Судом встановлено, що рішенням
господарського суду м. Києва від 26.05.2014
у справі №5011-48/10165-2012 у задоволенні
позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 рішення
господарського суду м. Києва від 26.05.2014
у справі №5011-48/10165-2012 залишено без змін,
а апеляційну скаргу Підприємства
релігійної організації "Підсобне
господарство Свято-Успенської
Києво-Печерської Лаври" - без
задоволення.

Ухвалою від 16.09.2014 р. провадження у
справі поновлено.

Апеляційний господарський суд,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
встановив наступне.

18.07.2008 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_5
(позикодавець) та Підприємством
релігійної організації "Підсобне
господарство Свято-Успенської
Києво-Печерської Лаври" (позичальник)
було укладено Договір № 18/07-08 про
надання безвідсоткової позики,
відповідно до умов якого позикодавець
у порядку й на умовах, передбачених цим
договором, надає позичальнику
безвідсоткову зворотню фінансову
допомогу в розмірі 130 000,00 грн., а
позичальник зобов'язується повернути
безвідсоткову зворотню фінансову
допомогу в установлений цим договором
строк.

Відповідно до п. 2.1 договору, строк
надання фінансової допомоги становить
1 рік, з моменту надходження коштів на
розрахунковий рахунок позичальника.

На виконання умов договору, позивач
надав відповідачу безвідсоткову
фінансову допомогу на загальну суму 130
000 грн., що підтверджується платіжним
дорученням від 18.07.2008 р., яку відповідач
був зобов'язаний повернути в строк до
18.07.2009р.

Згідно п. 3.2 договору, зворотня
безвідсоткова фінансова допомога
повертається в безготівковому порядку
платіжними дорученнями, шляхом
переводу коштів на розрахунковий
рахунок позивача протягом
встановленого в п. 2.1 строку.

Пунктом 5.1 договору визначено, що цей
договір набуває чинні з моменту
підписання його сторонами і діє до
моменту його остаточного виконання.

За словами позивача, відповідач умови
договору не виконав, у зв'язку з чим на
адресу останнього була направлена
претензія з вимогою повернути суму
позики разом з нарахованими
інфляційними втратами, 3% річних та
відсотками на протязі 3 календарних
днів. Факт відправлення претензії
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
поштового відправлення від 10.04.2012р.
Вказана претензія залишена без
відповіді та належного реагування.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного
кодексу України, позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Умовами договору, зокрема, п. 2.1, було
встановлено строк повернення суми
позики, яка становить 1 рік (до 18.07.2009р.
включно).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно вимог ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Зважаючи на те, що відповідачем не
виконано зобов'язання за договором
щодо повернення суми позики та доказів
повернення суду не надано, суд вважає,
що позивачем правомірно заявлено позов
про стягнення з відповідача суми
неповернутої позики в розмірі 130 000,00
грн., яка підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені до
стягнення 23 700,00 грн. інфляційних втрат
та 10 546,03 грн. 3% річних.

Згідно ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу
України якщо позичальник своєчасно не
повернув суму позики, він зобов'язаний
сплатити грошову суму відповідно до
статті 625 цього кодексу.

У відповідності до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Поданий позивачем розрахунок
відповідає вимогам законодавства та
обставинам справи, а тому вимога щодо
стягнення трьох процентів річних з
простроченої суми в розмірі 10546,00 грн.
та 23700,00 грн. інфляційних підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Позивачем заявлені до стягнення 30 697,81
грн. відсотків за користування чужими
грошовими коштами, нарахованих у
відповідності до положень ст. 536 ЦК
України.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Зважаючи на те, що сторони узгодили
предмет договору щодо надання та
повернення саме безвідсоткової
зворотної фінансової допомоги,
нарахування позивачем відсотків на
суму неповернутої позики є
неправомірним, суперечить нормам ст. 1048
ЦК України та умовам договору, у зв'язку
з чим суд відмовляє в задоволенні
стягнення 30 697,81 грн. відсотків за
користування чужими грошовими коштами.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 підлягають частковому
задоволенню та з Підприємства
релігійної організації "Підсобне
господарство Свято-Успенської
Києво-Печерської Лаври" підлягає
стягненню 130000 грн. неповернутої суми
позики, 23700,00 грн. інфляційних втрат, 10546
грн. 3% річних. В іншій частині позову
слід відмовити.

Беручи до уваги наведене, судова
колегія вважає, що рішення
господарського суду Київської області
від 23.07.2012 року у справі №4/059-12 прийнято
з повним і достовірним встановленням
всіх фактичних обставин, які мають
значення для вирішення даного спору, а
також з дотриманням норм матеріального
і процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційні скарги Підприємства
релігійної організації "Підсобне
господарство Свято-Успенської
Києво-Печерської Лаври" та Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 задоволенню
не підлягають.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Київської
області від 23.07.2012 року у справі №4/059-12
залишити без змін, а апеляційні скарги
Підприємства релігійної організації
"Підсобне господарство
Свято-Успенської Києво-Печерської
Лаври" та Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 - без задоволення.

Головуючий суддя
В.В. Андрієнко

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Шапран