Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "14" жовтня 2014 р.
Справа № 906/1150/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Онищенко І.П.- дов. від
19.09.2014р. № 49/10

від відповідача: Садкова І.С.- дов. від
26.09.2014р. №646

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до Новогуйвинського виробничого
житлового ремонтно-експлуатаційного
комунального підприємства

про стягнення 7106,70 грн.

Позивач подав позов про стягнення з
відповідача пені в сумі 1624,59 грн.,
штрафу в сумі 3993,2 2грн., 1181,68 грн.
інфляційних нарахувань, 307,40 грн. 3%
річних за несвоєчасну сплату коштів за
договором реструктуризації
заборгованості № 14/12-241 від 28.05.2012р.

Ухвалою господарського суду від
22.08.2014р. порушено провадження у справі
та призначено до розгляду на 29.09.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві. Надав заперечення на
клопотання про зменшення штрафних
санкцій(а.с. 49-52).

Представник відповідача в судовому
засіданні визнала позовні вимоги, з
підстав зазначених у відзиві (а.с. 36-37).
Просить зменшити розмір штрафних
санкцій та відмовити у стягненні
інфляційних та судового збору,
посилаючись важке фінансове становище
підприємства.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

28.05.2012р. між Дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (кредитор,
позивач) та "Новогуйвинське" ВЖРЕКП
(боржник, відповідач) було укладено
договір № 14/12-241 про реструктуризацію
заборгованості.

Пунктом 1.1 сторони домовились про
розстрочення погашення
заборгованості у вигляді основного
боргу, що виникла у боржника перед
кредитором за договором поставки
природного газу від 14.10.2010р. №
06/10-1283-ТЕ-10.

Загальна сума основного боргу, що
підлягає реструктуризації відповідно
до п.1.1 цього договору складає 488972,14грн.,
станом на 31.03.2012р., що підтверджується
Актом звірки розрахунків (п. 2.1).

Відповідно до п. 2.2 відповідач
зобов'язався сплатити у повному
обсязі суму основного боргу, вказану у
п. 2.1 цього договору, шляхом сплати
зобов'язання частинами, відповідно до
графіку погашення заборгованості.
Грошові кошти по платежах поточного
місяця згідно з графіком повинні
надходити від боржника на рахунок
кредитора у сумі, визначеній цим
графіком, не пізніше останнього числа
місяця, в якому платіж підлягає
виконанню, а саме:

за червень 2012р. - в сумі 8149,54 грн. - до
29.06.2012р.

за липень 2012р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.07.2012р.

за серпень 2012р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.08.2012р.

за вересень 2012р. - в сумі 8149,54 грн. - до
28.09.2012р.

за жовтень 2012р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.10.2012р.

за листопад 2012р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.11.2012р.

за грудень 2012р. - в сумі 8149,54 грн. - до
28.12.2012р.

за січень 2013р.- в сумі 8149,54 грн. - до
31.01.2013р.

за лютий 2013р.- в сумі 8149,54 грн. -
до28.02.2013р.

за березень 2013р.- в сумі 8149,54 грн. - до
29.03.2013р.

за квітень 2013р.- в сумі 8149,54 грн. - до
30.04.2013р.

за травень 2013р.- в сумі 8149,54 грн. - до
31.05.2013р.

за червень 2013р.- в сумі 8149,54 грн. - до
28.06.2013р.

за липень 2013р.- в сумі 8149,54 грн. - до
31.07.2013р.

за серпень 2013р.- в сумі 8149,54 грн. - до
30.08.2013р.

за вересень 2013р. - в сумі 8149,54 - до 27.09.2013р.

за жовтень 2013р.- в сумі 8149,54 грн. - до
31.10.2013р.

за листопад 2013р.- в сумі 8149,54 грн. - до
29.11.2013р.

за грудень 2013р.- в сумі 8149,54 грн. - до
31.12.2013р.

за січень 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.01.2014р.

за лютий 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
28.02.2014р.

за березень 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.03.2014р.

за квітень 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.04.2014р.

за травень 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.05.2014р.

за червень 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
27.06.2014р.

за липень 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.07.2014р.

за серпень 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
29.08.2014р.

за вересень 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.09.2014р.

за жовтень 2014р.- в сумі 8149,54 грн. - до
31.10.2014р.

за листопад 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
28.11.2014р.

за грудень 2014р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.12.2014р.

за січень 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.01.2015р.

за лютий 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
27.02.2015р.

за березень 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.03.2015р.

за квітень 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.04.2015р.

за травень 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
29.05.2015р.

за червень 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.06.2015р.

за липень 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.07.2015р.

за серпень 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
28.08.2015р.

за вересень 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.09.2015р.

за жовтень 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.10.2015р.

за листопад 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.11.2015р.

за грудень 2015р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.12.2015р.

за січень 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
29.01.2016р.

за лютий 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
29.02.2016р.

за березень 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.03.2016р.

за квітень 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
29.04.2016р.

за травень 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.05.2016р.

за червень 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.06.2016р.

за липень 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
29.07.2016р.

за серпень 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.08.2016р.

за вересень 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.09.2016р.

за жовтень 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.10.2016р.

за листопад 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.11.2016р.

за грудень 2016р. - в сумі 8149,54 грн. - до
30.12.2016р.

за січень 2017р. - в сумі 8149,54 грн. - до
31.01.2017р.

за лютий 2017р. - в сумі 8149,54 грн. - до
28.02.2017р.

за березень 2017р.- в сумі 8149,54 грн. - до
31.03.2017р.

за квітень 2017р.- в сумі 8149,54 грн. - до
28.04.2017р.

за травень 2017р.- в сумі 8149,54 грн. - до
31.05.2017р.

Зобов'язання боржника по сплаті
чергового платежу вважаються
виконаними за умови надходження на
рахунок кредитора грошових коштів в
термін та сумі, встановлених у п. 2.2
цього договору на відповідний місяць
(п.2.3).

За умовами п. 2.5 договору, у випадку,
якщо у боржника існує прострочення
оплати щомісячних платежів за
попередні місяці, кредитор зараховує
кошти, що надійшли від боржника як
погашення заборгованості за
простроченими платежами попередніх
місяців незалежно від зазначеного в
платіжному дорученні призначення
платежу.

Після повного виконання сторонами
зобов'язань за цим договором, сторони
складають двосторонній акт звіряння
розрахунків (п. 2.6.).

Пунктом 3.1 Договору сторони узгодили,
що за невиконання або за неналежне
виконання умов цього договору вони
несуть відповідальність відповідно до
цього Договору та чинного
законодавства.

Позивач вказує, що на момент звернення
до суду, заборгованість у розмірі 211888,04
грн. станом на 01.08.2014р. погашена з
порушенням, встановлених договором,
строків оплати.

Відповідно до п. 3.4 Договору, за
прострочення виконання зобов'язань,
вказаних у п. 2.2 цього договору,
боржник зобов'язується сплатити
кредитору пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково сплатити штраф в розмірі 7%
від суми простроченого платежу.

Так, в порядку вищезазначеного пункту
договору позивачем заявлено до
стягнення 1624,59грн. пені та 3993,22грн.
штрафу.

Крім того, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК
України, позивач нарахував
відповідачу 1181,68грн. інфляційних та
307,40грн. 3 % річних.

Відповідач позовні вимоги визнає, про
що зазначено у письмовому відзиві (а.с
36-37), проте просить зменшити розмір
штрафних санкцій, посилаючись на
важкий фінансовий стан підприємства та
значну дебіторську заборгованість
споживачів 1-ї групи.

Позивач заперечив проти клопотання
про зменшення розміру штрафних
санкцій. Зазначив, що важкий фінансовий
стан не є винятковим випадком в
розумінні ст. 233 ГПК України та п.3 ст. 83
ГПК України та підставою для зменшення
неустойки, яка підлягає стягненню.

Оцінивши в сукупності матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, господарський
суд приходить до висновку про часткове
задоволення позову з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи
правовідносини між сторонами виникла
на підставі договору № 14/12-241 від
28.05.2012р. про реструктуризацію
заборгованості.

Згідно з вимогами ч.1 ст.526 Цивільного
кодексу України, яка кореспондується з
положеннями ст. 193 ГК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. В силу вимог
ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як уже зазначалось, сторони пунктом
2.2. Договору погодили строки проведення
розрахунків у кожному місяці
відповідного року. Проте, відповідач
суму основного боргу погашав з
порушенням узгоджених строків.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, позивач на підставі п. 3.4
Договору, просить стягнути з
відповідача 1624,59грн. пені та 3993,22 грн.
штрафу.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник, вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (ч.1 ст. 611 ЦК України).

За приписами ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Як вже зазначалось, пунктом 3.4 сторони
передбачили, що за прострочення
виконання зобов'язань, вказаних у п. 2.2
Договору, боржник зобов'язується
сплатити кредитору пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу
за кожен день прострочення платежу, а
за прострочення понад тридцять днів
додатково сплатити штраф в розмірі 7%
від суми простроченого платежу.

З розрахунку, наданого позивачем
вбачається, що пеню нараховано за
наступні періоди: з 01.09.2013р. по 09.01.2014р.,
з 01.10.2013р. по 09.01.2014р., з 01.11.2013р. по
09.01.2014р., 01.12.2013р. по 09.01.2014р., з 01.01.2014р. по
30.01.2014р., з 01.02.2014р. по 24.02.2014р., з 01.03.2014р.
по 01.04.2014р., з 01.04.2014р. по 29.04.2014р., з
01.05.2014р. по 23.07.2014р., з 01.06.2014р. по 23.07.2014р.,
яка склала 1624,59 грн.

За розрахунком позивача, штраф
нараховано за аналогічні періоди, за
які здійснювалось нарахування пені, та
становить 3993,22грн.

Перевіривши розрахунок пені та штрафу,
суд вважає їх такими, що заявлені у
відповідності до норм договору та
чинного законодавства.

Разом з тим, встановивши за
результатами розгляду даного спору
правомірність заявлених позивачем
вимог в частині стягнення 1624,59 грн. пені
та 3993,22 грн. штрафу, суд вважає за
можливе зменшити їх розмір на 50% до
812,25грн. та 1996,61грн. відповідно,
враховуючи наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233
Господарського кодексу України у разі,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Стаття 83 ГПК України надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені та штрафу, яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання, суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеня
виконання зобов'язань, причини
неналежного виконання або невиконання
зобов'язання, незначності прострочення
у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру неустойки
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Господарський суд, зменшуючи розмір
заявленої до стягнення пені, врахував,
що відповідач надає послуги населенню
смт. Новогуйвинське з теплопостачання,
водопостачання та водовідведення, а
також інших комунальних послуг.

Суд також врахував, що у відповідача
існує дебіторська заборгованість
споживачів 1-ї групи (населення) перед
Новогуйвинським ВЖРЕКП за 2012 рік в сумі
585032,00грн., що підтверджується
бухгалтерською звітністю, наданою
представником відповідача (а.с. 49-56),
довідкою про дебіторську
заборгованість (а.с. 38).

З огляду на викладене, суд стягує з
відповідача 812,25грн. пені та 1996,61грн.
штрафу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України
відповідачу нараховано інфляційні на
суму 1181,68 грн. та 3% річних на суму
307,40 грн.

Перевіривши розрахунок позивача щодо
нарахування 3% річних у розмірі 307,40грн.
нарахованих за період з 01.06.2012р.р. по
16.07.2014р.р. та інфляційних витрат у
розмірі 1181,68грн. нарахованих за період
з червня 2012р. по липень 2014р., суд
встановив, що їх нараховано
арифметично вірно, відповідно до умов
договору та норм чинного
законодавства.

Водночас щодо клопотання про зменшення
розміру 3% річних та інфляційних суд
зазначає наступне.

Згідно п. 4.1. Постанови Пленуму ВГСУ від
17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", сплата трьох
процентів річних від простроченої суми
(якщо інший їх розмір не встановлений
договором або законом), так само як й
інфляційні нарахування, не мають
характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові.

При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 625
ЦК України, боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання..

Враховуючи вищевикладене, клопотання
відповідача щодо зменшення розміру 3%
річних та інфляційних є
безпідставними.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

З огляду на викладене, задоволенню
підлягають позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 4297,94 грн. з
яких: 812,25 грн. - пеня, 1996,61 грн. - штраф,
1181,68 грн. - інфляційні, 307,40 грн. - 3%
річних.

Пунктом 4.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" визначено, що у разі
коли господарський суд на підставі
пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір
неустойки (штрафу, пені), витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору, відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

В порядку ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір пені до 812,25 грн.

3. Зменшити розмір штрафу до 1996,61грн.

4. Стягнути з Новогуйвинського
виробничого житлового
ремонтно-експлуатаційного
комунального підприємства (12441,
Житомирська область, Житомирський
район, смт. Новогуйвинське, вул. 9-ї
П'ятирічки,15 ідентифікаційний код 30273396)

на користь Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
Шевченківський район, вул. Шолуденка,1,
ідентифікаційний код 31301827)

- 812,25 грн.- пеня;

- 1996,61 грн.- штраф;

- 307,40 грн. - 3% річних;

- 1181,68 грн.- інфляційні нарахування;

- 1827,00 грн. - судовий збір.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 20.10.14

Суддя
Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу