Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19861/14 21.10.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Черкаська продовольча компанія»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 9 635,64 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Пироженко Л.П. -
довіреність б/н від 02.10.2014 року;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Черкаська продовольча компанія»
звернулося до господарського суду м.
Києва з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 9
635,64 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності оплати вартості
отриманого товару згідно умов Договору
постачання №1209/20.08.12 від 20.08.2012 року.

З цих підстав, позивач просив суд
задовольнити позов, стягнувши з
відповідача на свою користь 9 223,01 грн. -
основного боргу, 412,63 грн. - 3% річних, 1
827,00 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 22.09.2014 року порушено провадження у
справі та призначено її розгляд на
21.10.2014 року.

В судове засідання 21.10.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином. Ухвали
суду, позовна заява надсилались
відповідачу на особі на всі відомі
адреси, в тому числі на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою
від 22.09.2014 року, що свідчить про
достатність часу для підготовки до
судового розгляду справи, подання суду
відзиву на позов, доказів в
обґрунтування своєї позиції, в разі їх
наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 22.10.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 22.10.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності та заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Черкаська продовольча компанія» (далі
по тексту - позивач, постачальник) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(далі по тексту - покупець, відповідач)
укладено Договір постачання №1209/20.08.12
(далі по тексту - Договір).

Відповідно п. 1.1. Договору, Постачальник
зобов'язується поставити Покупцеві у
визначений цим Договором термін, а
Покупець зобов'язується прийняти
відповідно до умов, викладених у цьому
Договорі, та своєчасно оплатити м'ясну
продукцію (надалі Товари), які є
власністю Постачальника.

Згідно з п. 2.1.1. Договору, постачальник
зобов'язаний поставляти Товари Покупцю
відповідної якості, в кількості і в
асортименті згідно заявок Покупця,
зазначених в товарно-транспортних
документах, що відповідають вимогам
діючих на Україні стандартів і
технічних умов підприємства-виробника.

Відповідно до п. 2.1.2. Договору,
постачальник зобов'язаний надати
Покупцю копії сертифікатів
відповідності на всі Товари, що
підлягають сертифікації на території
України.

Згідно з п. 2.2.1. Договору, покупець
зобов'язаний забезпечити прийняття
поставленого Товару.

Відповідно до п. 2.2.2. Договору, покупець
зобов'язаний вчасно сплачувати
вартість Товару у порядку
передбаченому Даним Договором.

На виконання умов Договору, за період з
20.08.2012 року по 11.09.2014 року позивачем
поставлено, а відповідачем прийнято
товар на загальну суму 21 629,13 грн., що
підтверджується видатковими
накладними в кількості 20 шт. (копії
видаткових накладних містяться в
матеріалах справи).

Покупцем (відповідачем) здійснено
частково розрахунок за поставлений
товар на загальну суму 12 406,10 грн., що
підтверджується прибутковим касовими
ордерами в кількості 9 шт. (копії
касових ордерів містяться в матеріалах
справи), а також відповідачем повернуто
позивачу товар на загальну суму 888,88
грн.

Постачальником (позивачем) у повному
обсязі і в установлений строк виконані
зобов'язання за Договором щодо
поставки товару.

Однак, як слідує з матеріалів справи,
внаслідок порушення відповідачем
зобов'язання щодо своєчасності та
повноти оплати вартості отриманого
товару, відповідно до умов Договору, у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість в розмірі 9 223,01 грн.

Суду не надано жодних доказів сплати
відповідачем позивачу заборгованості
в розмірі 9 223,01 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до т.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
поставив відповідачу товар за
відповідну плату згідно умов Договору,
а відповідач в порушення умов Договору
не в повній мірі сплатив на користь
позивача вартість отриманого товару,
та має перед позивачем заборгованість
в розмірі 9 223,01 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення 9 223,01 грн. -
основного боргу, нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК
України, просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 412,63 грн. - 3%
річних.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача 412,63 грн. - 3%
річних, нормативно та документально
доведені, а тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (03087, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Черкаська продовольча компанія»
(18008, Черкаська обл., місто Черкаси,
ВУЛИЦЯ СМІЛЯНСЬКА, будинок 122/1, ) 9 223 (дев'ять тисяч двісті
двадцять три) грн. 01 коп. - основного
боргу, 412 (чотириста дванадцять) грн. 63
коп. - 3% річних, 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. - судового
збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 23.10.2014 року.