ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 рокуСправа № 912/2010/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі колегії суддів:
головуючий суддя Тимошевська В.В.,
судді Кабакова В.Г. та Шевчук О.Б.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу №912/2010/14

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "АМАКО Україна", с.
Проліски, Бориспільський район,
Київська область

до відповідача: фермерського
господарства "Олена", м. Гайворон,
Кіровоградська область

про стягнення 1 280 289,60 грн.

та

за зустрічним позовом: фермерського
господарства "Олена", м. Гайворон,
Кіровоградська область

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "АМАКО Україна",
с.Проліски, Бориспільський район,
Київська область

про тлумачення змісту правочину

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом та
відповідача за зустрічним - Зауткін
С.С., довіреність № 65 від 25.06.14 ,
юрисконсульт;

від відповідача за первісним позовом
та позивача за зустрічним - Марченко
Ю.А., довіреність № 07-14/1 від 24.07.14.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "АМАКО Україна"
(надалі - ТОВ "АМАКО Україна") подано
позовну заяву з вимогою стягнути з
фермерського господарства "Олена"
(надалі - ФГ "Олена") суму основного
боргу в розмірі 1 280 289,60 грн., що є
вартістю поставленого позивачем та не
оплаченого відповідачем товару за
договором №8264/338959 від 04.10.2013.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області (надалі -
господарський суд) від 26.06.2014 поданий
позов прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №912/2010/14.

ФГ "Олена" позов заперечено частково в
частині проведеного позивачем
перерахунку заборгованості за товар по
відношенню до іноземної валюти Євро і
визнано суму основного боргу в розмірі
883 000,00 грн. та до початку розгляду
справи по суті ФГ "Олена" подано
зустрічну позовну заяву у даній справі
про тлумачення змісту правочину,
згідно якої ФГ "Олена" просить
розтлумачити встановлений статтями 2,
4, 5 договору № 8264/338959 від 04.10.2013 року
дійсний порядок розрахунку і сплати ФГ
"Олена" на користь ТОВ "АМАКО Україна"
ціни поставленого за договором №8264/338959
від 04.10.2013 товару в національній валюті
України.

Ухвалою від 21.07.2014 зустрічну позовну
заяву ФГ "Олена" прийнято для спільного
розгляду з первісним позовом у даній
справі.

30.09.2014 ФГ "Олена" до початку розгляду
справи по суті подано заяву від 30.09.2014
про зміну предмета зустрічного позову,
згідно якої позивач за зустрічним
позовом просить розтлумачити зміст
укладеного між ФГ "Олена" та ТОВ "АМАКО
Україна" договору №8264/338959 від 04.10.2013
року, а саме:

1. Чи призвів до зміни встановлених п. 5.1.
договору №8264/338959 від 04.10.2013 року умов
порядок і строки сплати покупцем
вартості товару факт виконання
продавцем свого обов'язку про поставку
товару до отримання 100% загальної
вартості товару.

2. Чи є визначена на момент передачі
сума заборгованості за поставлений
товар у національній валюті Україні
тим залишком загальної вартості
товару, що підлягає сплаті покупцем
продавцеві за договором №8264/338959 від
04.10.2013 року (а.с. 137).

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач має право до початку розгляду
господарським судом справи по суті
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Враховуючи, що заява ФГ "Олена" про
зміну предмета зустрічного позову
подана до початку розгляду
господарським судом справи по суті та
підписана повноважним представником
ФГ "Олена", який діє на підставі
довіреності від 24.07.2014 № 07-14/1, за
змістом якої представник наділений
усіма процесуальними правами,
встановленими законом, господарський
суд розглядає зустрічну позовну заяву
ФГ "Олена" згідно вимоги, наведеної в
заяві від 30.09.2014.

ТОВ "АМАКО Україна" заперечив проти
задоволення зустрічного позову
повністю, про що до матеріалів справи
надано письмовий відзив.

В судовому засіданні 17.10.2014
представником ТОВ "АМАКО Україна"
підтримано первісний позов про
стягнення з ФГ "Олена" 1 280 289,60 грн.
повністю та заперечено проти
задоволення зустрічного позову;
представником ФГ "Олена" визнано
первісний позов в частині стягнення 883
000,00 грн. без проведеного позивачем
перерахунку по відношенню до курсу
Євро та підтримано зустрічну позовну
заяву за вимогою згідно заяви від
30.09.2014.

Розглянувши наявні у справі матеріали
та оцінивши подані сторонами докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, які наведено в обґрунтування
підстав позову і заперечень проти
позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами на підставі договору №
8264/338959 від 04.10.2013 виникли
правовідносини з поставки товару, у
відповідності до яких ТОВ "АМАКО
Україна" (Продавець) зобов'язався
поставити, а ФГ "Олена" прийняти та
оплатити сільськогосподарське
обладнання, а саме: Мобільну дизельну
сушарку, модель S55/397F - 1 (одна) одиниця,
виробник: Mecmar (Італія) (надалі - Товар),
на умовах, визначених договором №
8264/338959 від 04.10.2013 (надалі - Договір,
Договір № 8264/338959 від 04.10.2013 (а.с. 8-12).

Умови Договору № 8264/338959 від 04.10.2013
узгоджені між сторонами шляхом
підписання Договору уповноваженими
представниками сторін та скріплення
печатками ТОВ "АМАКО Україна" і ФГ
"Олена".

Строк дії Договору встановлено з
моменту його підписання до повного
виконання сторонами умов Договору.

Як передбачено ст. ст. 173, 174
Господарського кодексу України,
договір є підставою виникнення
господарського зобов'язання, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
у тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 265 Господарського кодексу
України визначено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. Договір поставки
укладається на розсуд сторін або
відповідно до державного замовлення.
До відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Згідно Цивільного кодексу України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу
України).

Нормами ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу
України встановлено, що продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
визначений договором купівлі-продажу
та у встановлений договором строк. За
приписами ст. ст. 689, 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
прийняти товар, крім випадків, коли він
має право вимагати заміни товару або
має право відмовитися від договору
купівлі-продажу, та оплати повну ціну
товару після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на товар, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
"АМАКО України" на виконання Договору
№8264/338959 від 04.10.2013 поставив ФГ "Олена"
Товар згідно видаткової накладної №
К-021500/338959 від 07.11.2013 (а.с. 14).

Отримання Товару за Договором №8264/338959
від 04.10.2013 ФГ "Олена" не заперечує.

За повідомленням обох сторін ФГ "Олена"
за отриманий Товар розрахувався
частково, сплативши ТОВ "АМАКО Україна"
грошові кошти в загальному розмірі 432
200,00 грн., а саме:

15.10.2013 - 100 000,00 грн.;

23.10.2013 - 80 000,00 грн.;

05.02.2014 - 135 200,00 грн.;

17.02.2014 - 100 000,00 грн.;

14.05.2014 - 17 000,00 грн.

За розрахунком ТОВ "АМАКО Україна"
заборгованість ФГ "Олена" за отриманий
за Договором Товар становить 1280289,60 грн.
Вказана заборгованість визначена з
урахуванням перерахунку платежів по
курсу продажу Євро.

ФГ "Олена" наявність заборгованості з
оплати вартості отриманого Товару не
заперечив, однак вважає безпідставним
здійснення ТОВ "АМАКО Україна"
перерахунку заборгованості за
Договором за курсом продажу Євро та за
наведеним у відзиві розрахунком
наводить власний розрахунок
заборгованості, що становить 899 872,52 грн.
(а.с. 92-93).

Таким чином, спір між сторонами у даній
справі виник стосовно визначення
розміру заборгованості за Договором
№8264/338959 від 04.10.2013.

При вирішенні спору, господарський суд
враховує наступне.

Згідно розділу 2 Договору №8264/338959 від
04.10.2013, загальна вартість Товару, з
урахуванням ПДВ, складає гривневий
еквівалент 120 000,00 Євро, що підлягає
сплаті по Курсу перерахунку.

За умовами даного Договору - курс
перерахунку - це курс продажу (ASK) Євро
на момент закриття торгів на
міжбанківському ринку України на день,
що передує дню перерахування коштів по
даному Договору.

Сторони погодили використовувати в
якості довідкової інформації про курс
продажу (ASK) Євро на момент закриття
торгів на міжбанківському ринку
України дані, опубліковані на сайті:
http:// mezhbank.org.ua.

Сума фактично перерахованих платежів
не може бути нижчою за гривневий
еквівалент, зафіксований на дату
підписання Договору та який складає 1
315 200,00 грн. з ПДВ.

Згідно пункту 2.2. Договору, на дату його
підписання гривневий еквівалент
вартості Товару з ПДВ складає 1 315 200,00
грн.

У Договору передбачено, що у зв'язку з
можливою зміною гривневого
еквіваленту вартості Товару через
коливання валютного курсу Євро,
остаточний гривневий еквівалент
вартості Товару визначається сумою
гривневих платежів, що підлягають
здійсненню за Договором.

В розділі 5 Договору між сторонами
погоджено умови оплати, що
передбачають здійснення ФГ "Олена"
наступних платежів:

аванс у розмірі 20% від загальної
вартості Товару, що складає 24 000,00 Євро,
що підлягають сплаті по Курсу
перерахунку протягом трьох
банківських днів з дати укладання
Договору;

70% відсотків від загальної вартості
Товару, що складає 84 000,00 Євро, що
підлягають сплаті по Курсу перерахунку
протягом трьох банківських днів після
повідомлення Продавця про готовність
Товару до відправки з заводу-виробника;

решта у розмірі 10% від загальної
вартості Товару, що складає 12 000,00 Євро,
що підлягають сплаті по Курсу
перерахунку протягом трьох
банківських днів після повідомлення
Продавця про наявність Товару на його
складі та готовність до поставки
Товару Покупцю.

Відповідно до частини 7 ст. 179
Господарського кодексу України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст.189 Господарського
кодексу України, ціна в цьому Кодексі є
вираженим у грошовій формі
еквівалентом одиниці товару
(продукції, робіт, послуг,
матеріально-технічних ресурсів,
майнових та немайнових прав), що
підлягає продажу (реалізації), який
повинен застосовуватися як тариф,
розмір плати, ставки або збору, крім
ставок і зборів, що використовуються в
системі оподаткування. Ціна є істотною
умовою господарського договору. Ціна
зазначається в договорі у гривнях. Ціни
у зовнішньоекономічних договорах
(контрактах) можуть визначатися в
іноземній валюті за згодою сторін.
Суб'єкти господарювання
використовують у своїй діяльності
вільні та державні регульовані ціни.

Згідно частини першої ст. 632 Цивільного
кодексу України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.

Статтею 524 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має бути
виражене у грошовій одиниці України -
гривні. Сторони можуть визначити
грошовий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 533
Цивільного кодексу України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Таким чином, визначення сторонами
господарського обороту грошового
еквіваленту зобов'язань в іноземній
валюті не суперечить законодавству
України.

Наведеної позиції дотримується також
Верховний Суд України, який у своїх
постановах зазначав, що положення
чинного законодавства хоч і визначають
національну валюту України як єдиний
законний платіжний засіб на території
України, однак не містять заборони на
вираження у договорі грошових
зобов'язань в іноземній валюті,
визначення грошового еквівалента
зобов'язання в іноземній валюті, а
також на здійснення перерахунку
грошового зобов'язання у випадку зміни
курсу національної валюти України по
відношенню до іноземної валюти.

Згідно розділу 2 Договору №8264/338959 від
04.10.2013 сторонами визначено вартість
Товару в грошовому еквіваленті
іноземної валюти, а тому визначення ТОВ
"АМАКО Україна" суми зобов'язання при
його виконанні ФГ "Олена" за Курсом
перерахунку в порядку, визначеному
пунктом 2.1. Договору не суперечить ч. 2
ст. 198 Господарського кодексу України
та обумовлюється ч. 2 ст. 533 Цивільного
кодексу України.

Згідно уточненого розрахунку суми
позовної вимоги за первісним позовом,
наведеним в заяві ТОВ "АМАКО Україна"
від 16.10.2014, заборгованість ФГ "Олена" з
урахуванням проведених оплат, які по
Курсу перерахунку становлять
гривневий еквівалент 36 703,48 Євро,
складає гривневий еквівалент 83 296,52
Євро, що за перерахунком по курсу
продажу (ASK) Євро на момент закриття
торгів на міжбанківському ринку
України на день, що передує дню
складення позовної заяви, становить 1
326 413,78 грн. (а.с. 150-151). Крім того, на
момент прийняття рішення у даній
справі курс продажу (ASK) Євро на момент
закриття торгів на міжбанківському
ринку України перевищив курс, що був на
дату проведення розрахунку ТОВ "АМАКО
Україна". Однак, позивач обмежує розмір
позовних вимог сумою 1 280 289,60 грн. та
просить стягнути суму основного боргу
в розмірі 1 280 289,60 грн.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
закріплено принцип свободи договору,
згідно з яким, передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

В силу положень ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом; зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

На підставі викладеного, позовна заява
ТОВ "АМАКО України" про стягнення з ФГ
"Олена" 1 280 289,60 грн. є обґрунтованою,
підтвердженою матеріалами справи та
підлягає задоволенню повністю.

Заперечення ФГ "Олена" стосовно того, що
поставка ТОВ "АМАКО Україна" Товару за
Договором без проведення повної сплати
авансу змінила обставини виконання
умов Договору відхиляється судом на
підставі наступного.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу
України виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання. При
зустрічному виконанні зобов'язання
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами
цивільного законодавства, не випливає
із суті зобов'язання або звичаїв
ділового обороту. Сторона, яка наперед
знає, що вона не зможе виконати свого
обов'язку, повинна своєчасно
повідомити про це другу сторону. Якщо
зустрічне виконання обов'язку
здійснено однією із сторін, незважаючи
на невиконання другою стороною свого
обов'язку, друга сторона повинна
виконати свій обов'язок.

Наведене свідчить, що поставка товару
без попередньої оплати не є вчиненням
конклюдентних дій, які призвели до
фактичної зміни умов Договору, зокрема
щодо порядку розрахунків, оскільки ТОВ
"АМАКО Україна" (Продавець) скористався
своїм законним правом у зустрічному
зобов'язанні.

Разом з цим, господарський суд не
встановив правових підстав для
задоволення зустрічного позову ФГ
"Олена" про тлумачення змісту
правочину у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 637 Цивільного
кодексу України тлумачення умов
договору здійснюється відповідно до
ст. 213 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 213 Цивільного кодексу
України на вимогу однієї або обох
сторін суд може постановити рішення
про тлумачення змісту правочину.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 213
Цивільного кодексу України при
тлумаченні змісту правочину беруться
до уваги однакове для всього змісту
правочину значення слів і понять, а
також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів. Якщо
буквальне значення слів і понять, а
також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
дає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін. Якщо за
правилами, встановленими ч. 3 цієї
статті, немає можливості визначити
справжню волю особи, яка вчинила
правочин, до уваги беруться мета
правочину, зміст попередніх
переговорів, усталена практика
відносин між сторонами, звичаї
ділового обороту, подальша поведінка
сторін, текст типового договору та інші
обставини, що мають істотне значення.

Отже, підставою для застосування
такого правового інституту як
тлумачення змісту угоди має бути
наявність спору між сторонами угоди
щодо її змісту, невизначеність і
незрозумілість буквального значення
слів, понять і термінів тексту всієї
угоди або її частини, що не дає змоги
з'ясувати дійсний зміст угоди або її
частини, а волевиявлення сторони
правочину не дозволяє однозначно
встановити її намір, тобто, потребує
встановлення справжньої волі,
вираженої при вчиненні правочину, та
відповідності волі та волевиявлення.

Тлумаченню підлягає зміст угоди або її
частина у способи, встановлені ст. 213
Цивільного кодексу України, тобто,
тлумаченням правочину є встановлення
його змісту відповідно до
волевиявлення сторін при його
укладенні, усунення нез'ясованостей та
суперечностей у трактуванні його
положень. Відповідно, тлумачення не
може створювати, натомість, може тільки
роз'яснювати вже існуючі умови угоди.

Разом з тим, ФГ "Олена" згідно поданого
зустрічного позову з урахуванням заяви
про зміну предмета від 30.09.2014 фактично
просить розтлумачити не зміст Договору
№8264/338959 від 04.10.2013, а обставини,
пов'язані з виконанням такого Договору
та їх вплив на умови Договору, а саме ФГ
"Олена" просить розтлумачити: чи
призвів до зміни встановлених п. 5.1.
договору №8264/338959 від 04.10.2013 року умов
порядок і строки сплати покупцем
вартості товару факт виконання
продавцем свого обов'язку про поставку
товару до отримання 100% загальної
вартості товару та чи є визначена на
момент передачі сума заборгованості за
поставлений товар у національній
валюті Україні тим залишком загальної
вартості товару, що підлягає сплаті
покупцем продавцеві за договором
№8264/338959 від 04.10.2013 року .

Крім того, матеріалами справи не
підтверджено існування між сторонами
спору саме щодо змісту Договору
№8264/338959 від 04.10.2013.

На підставі викладеного, господарський
суд відмовляє ФГ "Олена" у задоволені
зустрічної позовної заяви повністю.

За правилами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір за первісним позовом та за
зустрічним позовом покладається на ФГ
"Олена".

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87,
116 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

В И Р
І Ш И В:

Первісний позов задовольнити повністю.

Стягнути з фермерського господарства
"Олена" (26300, Кіровоградська область,
Гайворонський район, м. гайворон, вул.
Шкільна, 1, ідентифікаційний код 20657357)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "АМАКО Україна" (08322,
Київська область, Бориспільський
район, с. Проліски, вул. Броварська, 2,
ідентифікаційний код 21665011)
заборгованість в сумі 1 280 289,60 грн., а
також 25 605,79 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

У задоволенні зустрічного позову
фермерського господарства "Олена" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "АМАКО Україна"
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Дніпропетровським апеляційним
господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається
через місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.10.2014.

Головуючий суддя
В.В.Тимошевська

Суддя
В.Г. Кабакова

Суддя
О.Б. Шевчук