КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. Справа№ 925/1018/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі:
Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури: не з'явився

від позивача: не з'явися;

від відповідача: Школьна І.П.
(довіреність б/н від 23.12.2013р.);

розглянувши апеляційну скаргу
Комунального підприємства «ВОДГЕО»

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 29.08.2014р.

у справі № 925/1018/14 (суддя: Дорошенко М.В.)

за позовом Смілянського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
державної екологічної інспекції у
Черкаській області

до Комунального підприємства «ВОДГЕО»

про стягнення 68755,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду Черкаської
області з позовною заявою до
відповідача про стягнення з
комунального підприємства «ВОДГЕО» на
користь держави шкоду, заподіяну
забрудненням річки Тясмин зворотними
стічними водами після очисних споруд
внаслідок несанкціонованого скиду, в
сумі 68 755 грн. 08 коп.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 29.08.2014р. у справі
№925/1018/14 позов задоволено повністю:
стягнуто з комунального підприємства
"Водгео" на користь держави через
державну екологічну інспекцію у
Черкаській області 68755 грн. 08 коп.
збитків, у тому числі: 20626 грн. 52 коп. для
зарахування до спеціального фонду
Державного бюджету України, 13751 грн. 02
коп. до спеціального фонду бюджету
Черкаської області і 34377 грн. 54 коп. до
спеціального фонду бюджету м. Сміла.

Мотивуючи рішення, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
матеріалами справи встановлений факт
забруднення річки Тясмин
наднормативними скидами забруднюючих
речовин зі зворотними водами,
внаслідок самовільного скиду
відповідачем зворотних вод до цього
водного об'єкту без дозволу на
спеціальне водокористування у період з
01.01.2013р. по 09.04.2013р.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Комунальне підприємство «ВОДГЕО»
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить апеляційну скаргу
задовольнити в повному обсязі, а
рішення Господарського суду
Черкаської області від 29.08.2014р. у справі
№925/1018/14 скасувати та відмовити в
задоволені позову.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказав на те, що судом не було
взято до уваги відсутність у його діях
порушення правил спеціального
водокористування з огляду на те, що до
31.12.2013р. він здійснював спеціальне
водокористування на підставі дозволу,
виданого державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Черкаській області від
18.01.2010р. №7кр 4860 А/Чрк з терміном дії до
31.12.2012р. Зазначив також, що в грудні 2012р.
звертався до відповідного державного
органу з клопотанням про продовження
строку спеціального водокористування,
проте не отримав відповіді. Закінчення
строку спеціального водокористування
не означає про автоматичне припинення
права на спеціальне водокористування,
оскільки в силу ст. ст. 55, 56 Водного
кодексу України таке право
припиняється за рішенням органу, що
видав дозвіл на спеціальне
водокористування.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014 року
було прийнято до розгляду апеляційну
скаргу Комунального підприємства
«ВОДГЕО» та призначено розгляд справи
на 14.10.2014 р.

В судовому засіданні 14.10.2014 року
представник відповідача вказав, що
рішення суду першої інстанції є не
законним та не обґрунтованим, та просив
його скасувати.

Представники позивача та прокуратури у
судове засідання не з'явились, про
причини неявки суд не повідомили, як
свідчать матеріали справи про час та
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду від 13.08.2008 р. №
01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року
„Про деякі питання застосування норми
Господарського процесуального кодексу
України").

Враховуючи те, що матеріали справи
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представників
позивача та прокуратури, за наявними у
справі доказами.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
долучені до матеріалів справи,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
9 квітня 2013р. (а.с.13) державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища державної
екологічної інспекції в Черкаській
області Лещенко П.В. у присутності
директора комунального підприємства
"Водгео" Долматова В.К та головного
інженера комунального підприємства
"Водгео" Островського С.В. була
проведена планова перевірка
дотримання цим підприємством вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів, щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами. Згідно з
висновком, яким встановлено, зокрема,
здійснення комунальним підприємством
"Водгео" у період з 01.01.2013р. по 09.04.2013р.
забору, водопостачання води,
водовідведення, очистки та скиду
зворотних вод у річку Тясмин, без
дозволу на спеціальне
водокористування, що є порушенням
вимог ст. ст. 44, 48, 49, 70 Водного кодексу
України

Під час перевірки державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища державної
екологічної інспекції в Черкаській
області Лещенко П.В. у присутності
директора комунального підприємства
"Водгео" Долматова В.К та головного
інженера комунального підприємства
"Водгео" Островського С.В. були
відібрані одноразові проби води з
річки Тясмин в місці скиду зворотних
вод, вище та нижче їх скиду.

За результатами перевірки складено акт
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів, щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами від 09.04.2013р., акт відбору
проб води від 09.04.2013р. №28 (а.с.51),
протокол про адміністративне
правопорушення від 09.04.2013р. №005438
стосовно директора комунального
підприємства "Водгео" Долматова В.К. за
вчинення правопорушення,
передбаченого статтями 48, 59, 82 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, а саме за самовільне
водокористування без дозволу на
спеціальне водокористування,
порушення правил поводження з
відходами, а саме через відсутність
ліміту на утворення та розміщення
відходів на 2013р.

9 квітня 2013р. комунальне підприємство
"Водгео" надало позивачу довідку №295
(а.с.28), згідно з якою кількість забраної
води та скинутих цим підприємством
зворотних вод у період з 01.01.2013р. по
09.04.2013р. становила: підземної води - 760872
м3, поверхневої води - 85406 м3, зворотних
вод - 408081 м3.

11 квітня 2013р. державний інспектор з
охорони навколишнього природного
середовища державної екологічної
інспекції в Черкаській області Лещенко
П.В. на підставі протоколу про
адміністративне правопорушення від
09.04.2013р. №005438 прийняв постанову №004434
про накладення адміністративного
стягнення на директора комунального
підприємства "Водгео" Долматова В.К. у
вигляді адміністративного штрафу в
сумі 867 грн. за розміщення та утворення
відходів без відповідного ліміту,
самовільне водокористування та скид
зворотних вод у водний об'єкт.(а.с.20,21)

За платіжним дорученням від 15.04.2013р. №684
комунальне підприємство "Водгео"
сплатило до бюджету накладений на
Долматова В.К. постановою про
накладення адміністративного
стягнення від 11.04.2013р. №004434 штраф у сумі
867 грн.(а.с.22)

15 квітня 2013р. відділом
інструментально-лабораторного
контролю державної екологічної
інспекції в Черкаській області
відповідно до методик виконання
вимірювань (МВВ), допущених до
використання та наведених у "Переліку
методик виконання вимірювань
(визначень) складу та властивостей проб
об'єктів довкілля, викидів, відходів і
скидів, тимчасово допущених до
використання Мінприроди",
затвердженого заступником Міністра
охорони навколишнього природного
середовища України, Головним державним
інспектором України з охорони
навколишнього природного середовища
від 12.12.2007р., проведено вимірювання
показників складу та властивостей
відібраних згідно з актом відбору проб
від 09.04.2013р. №28 води з річки Тясмин. За
результатами цих вимірювань
встановлена наявність у зворотних
водах забруднюючих речовин, вказаних у
протоколі вимірювань показників
складу та властивостей проб води від
15.04.2013р. №28-04-13.(а.с.29)

На підставі протоколу вимірювань
показників складу та властивостей проб
води від 15.04.2013р. №28-04-13, довідки
комунального підприємства "Водгео" від
09.04.2013р. №295 та Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
20.07.2009р. №389, державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища Черкаської області
Прохоровою Т.В. був зроблений
розрахунок розміру збитків, завданих
державі забрудненням р. Тясмин
зворотними стічними водами після
очисних споруд внаслідок
несанкціонованого скиду у період з
01.01.2013р. по 09.04.2013р. на суму 68755 грн. 08 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що матеріалами справи належним
чином доведено та відповідачем не
спростовано, що відповідачем завдано
матеріальні збитки, в зв'язку з
забрудненням річки Тясмин, а тому
позов прокурора підлягає задоволенню
шляхом стягнення з відповідача 68755 грн.
08 коп. збитків, у тому числі: 20626 грн. 52
коп. для зарахування до спеціального
фонду Державного бюджету України, 13751
грн. 02 коп. до спеціального фонду
бюджету Черкаської області і 34377 грн. 54
коп. до спеціального фонду бюджету м.
Сміла.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу
України термін "водокористування "
визначає як використання вод (водних
об'єктів) для задоволення потреб
населення, промисловості, сільського
господарства, транспорту та інших
галузей господарства, включаючи право
на забір води, скидання стічних вод та
інші види використання вод (водних
об'єктів), а термін "ліміт скиду
забруднюючих речовин " як граничний
обсяг скиду забруднюючих речовин у
поверхневі водні об'єкти, який
встановлюється в дозволі на спеціальне
водокористування.

В силу приписів пункту 9 статті 44,
статей 48, 49 Водного кодексу України
спеціальне водокористування - це забір
води з водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними та фізичними
особами лише за наявності дозволу і
насамперед для задоволення питних
потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб.

Відповідно до ст. 50 Водного кодексу
України строки спеціального
водокористування встановлюються
органами, які видали дозвіл на
спеціальне водокористування.
Спеціальне водокористування може бути
короткостроковим (до трьох років) або
довгостроковим (від трьох до двадцяти
п'яти років). У разі необхідності строк
спеціального водокористування може
бути продовжено на період, що не
перевищує відповідно
короткострокового або довгострокового
водокористування. Продовження строків
спеціального водокористування за
клопотанням заінтересованих
водокористувачів здійснюється
державними органами, що видали дозвіл
на спеціальне водокористування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 55 Водного кодексу
України право юридичних та фізичних
осіб на спеціальне водокористування
припиняється у разі закінчення строку
спеціального водокористування.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 56 Водного кодексу
України встановлено, що припинення
права спеціального водокористування у
випадках, передбачених пунктами 2 - 4 ст.
55 цього Кодексу здійснюється за
рішенням органу, що видав дозвіл на
спеціальне водокористування.

Згідно статті 110 Водного кодексу
України порушення водного
законодавства тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством України.
Водокористувачі звільняються від
відповідальності за порушення водного
законодавства, якщо вони виникли
внаслідок дії непереборних сил природи
чи воєнних дій. Відповідальність за
порушення водного законодавства
несуть особи, винні, зокрема у
порушенні правил спеціального
водокористування.

У відповідності до приписів статей 68, 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим Законом та іншим законодавством
України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.
Підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Шкода,
заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 111 Водного кодексу України
передбачено, що підприємства, установи,
організації і громадяни України, а
також іноземні юридичні і фізичні
особи та особи без громадянства
зобов'язані відшкодувати збитки,
завдані ними внаслідок порушень
водного законодавства, в розмірах і
порядку, встановлених законодавством
України. Притягнення винних у
порушенні водного законодавства до
відповідальності не звільняє їх від
обов'язку відшкодування збитків,
завданих ними внаслідок порушення
водного законодавства.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодування
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Загальне положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди втілено
у статті 1166 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу
України шкода може бути відшкодована в
натурі шляхом передачі річ того ж роду
і такої ж якості, полагодження
пошкодженої речі тощо або шляхом
відшкодування завданих збитків у
повному обсязі.

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду, для
відшкодування якої необхідно довести
неправомірність поведінки особи;
наявність шкоди; вину особи та
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою особи і заподіяною шкодою.
Відсутність хоча б одного з цих
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 20.07.2009р. №389 затверджена
Методика розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
державі внаслідок порушення
законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів (далі - Методика 389).

Згідно з п. 1.2 Методики 389 остання
встановлює порядок визначення
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, у разі: забруднення водних
об'єктів, у тому числі пов'язаного із
самовільними та аварійними скидами у
водний об'єкт забруднюючих речовин та
фізико-хімічних показників (далі -
забруднюючі речовини) із зворотними
водами або забруднюючих речовин у
чистому вигляді, у складі сировини,
продукції чи відходів, крім випадків
забруднення територіальних і
внутрішніх морських вод та виключної
морської економічної зони України із
суден, кораблів та інших плавучих
засобів; забруднення поверхневих та
підземних вод під впливом полігонів
(сміттєзвалищ) твердих побутових та
промислових відходів; самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)); забору, використання
води та скиду забруднюючих речовин із
зворотними водами з порушенням умов
водокористування, встановлених у
дозволі на спеціальне
водокористування.

Пункт 1.7 Методики 389 термін
"наднормативний скид забруднюючих
речовин у водний об'єкт" визначає як
частину маси фактично скинутої
речовини у зворотних водах, що
перевищує масу речовини, максимально
допустиму для відведення за
розрахунковий період, а термін
"самовільне водокористування" як
здійснення спеціального
водокористування без наявності
дозволу на нього.

Відповідно до п. 2.1 Методики 389
наднормативними скидами забруднюючих
речовин у водний об'єкт з перевищенням
ГДС вважаються: скиди зі зворотними
водами забруднюючих речовин з
перевищенням встановлених нормативів
ГДС, що підлягають нормуванню згідно із
законодавством, або таких, що не
підлягають нормуванню згідно із
законодавством; скиди забруднюючих
речовин внаслідок порушення
регламенту санкціонованого скиду
зворотних вод з перевищенням за
окремими показниками нормативів ГДС
регламенту; скиди забруднюючих
речовин внаслідок аварійного скиду
зворотних вод; самовільний скид
зворотних вод без дозволу на
спеціальне водокористування.

Згідно з п. 2.2 та п. 2.4 Методики 389 факт
наднормативного скиду забруднюючих
речовин у водний об'єкт зі зворотними
водами встановлюється державними
інспекторами за результатами
інструментально-лабораторних методів
контролю, документальної перевірки
суб'єктів господарювання та
розрахунковим методом. З моменту
встановлення факту скиду зворотних вод
з перевищенням встановлених
нормативів ГДС до повного його
припинення проби води відбираються не
менше трьох разів.

Пунктом 7.3 Методики 389 7.3 встановлена
така формула розрахунку розмірів
відшкодування збитків, заподіяних
водним об'єктам (крім морських вод)
внаслідок аварійного або самовільного
скиду забруднюючих речовин зі
зворотними водами: З = К с х К кат х К Р х
k з х [(М i1 х g i1) + (М i2 х g i2) + ...(М im х g im)] .

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що з вищезазначених
норм Водного кодексу України та
Методики 389 випливає, що закінчення
строку спеціального водокористування
не означає автоматичного припинення
права водокористувача на спеціальне
водокористування, оскільки таке право
припиняється за рішенням органу, що
видав дозвіл на спеціальне
водокористування. При цьому закінчення
строку дії дозволу на спеціальне
водокористування за відсутності
рішення органу, що його видав, про
припинення права відповідача на
спеціальне водокористування не
позбавляє останнього можливості
продовжити строк спеціального
водокористування у встановленому
чинним законодавством порядку. Проте
здійснення водокористування після
закінчення строку дії дозволу на
спеціальне водокористування, без його
продовження та за відсутності рішення
компетентного органу про припинення
спеціального водокористування,
вважаються самовільним
водокористуванням.

Таким чином, відповідно до п. 2.1
Методики 389, самовільний скид
відповідачем зворотних вод у річку
Тясмин, є наднормативним скидом
забруднюючих речовин у водний об'єкт з
перевищенням ГДС. Тобто при
самовільному скиді відповідачем
зворотних вод у річку Тясмин усі
встановлені у зворотній воді
забруднюючі речовини вважаються
такими, що перевищують ГДС.

Матеріалами справи належним чином
доведений, факт наднормативного скиду
апелянтом забруднюючих речовин у річку
Тясмин зі зворотними водами у розмірах,
вказаних у протоколі вимірювань
показників складу та властивостей проб
води від 15.04.2013р. №28-04-13, встановлений
державними інспекторами за
результатами
інструментально-лабораторних методів
контролю у відповідності до вимог
Методики 389.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
скид відповідачем у період з 01.01.2013р. по
09.04.2013р. у річку Тясмин зворотних вод
після закінчення строку дії дозволу на
спеціальне водокористування від
18.01.2010р. №7кр 4860 А/Чрк без його
продовження та за відсутності рішення
компетентного органу про припинення
спеціального водокористування є
самовільним водокористуванням, тому
доводи апелянта про відсутність у його
діях порушення правил спеціального
водокористування є безпідставними.

Посилання скаржника в апеляційній
скарзі на те, що позивачем було
порушено вимоги п. 2.4 Методики 389, щодо
здійснення ним одноразового відбору
проб води, а не трьохразового, колегія
суддів вважає безпідставними та
необґрунтованими, оскільки вказана
норма не стосується спірних
правовідносин. У ній мова йде про
трьохразовий відбір проб води для
встановлення факту скиду зворотних вод
з перевищенням встановлених
нормативів ГДС у період з дня виявлення
такого скиду зворотних вод до його
повного припинення. У даному ж випадку
факт скиду зворотних вод з
перевищенням встановлених нормативів
ГДС встановлено за фактичний період
такого скиду зворотних вод до дня його
виявлення. Для цього чинне
законодавство не вимагає
трьохразового відбору проб води.

За таких обставин, апелянт, здійснивши
протягом періоду з 01.01.2013р. по 09.04.2013р.
самовільний скид у річку Тясмин
забруднюючих речовин зі зворотними
водами, заподіяв шкоду цьому водному
об'єкту, яку він в силу ст. ст. 110, 111
Водного кодексу України, ст. 68 Закону
України "Про охорону навколишнього
природного середовища " та ст. 1166
Цивільного кодексу України повинен
відшкодовувати державі в розмірах і
порядку, встановлених законодавством
України.

Колегія суддів вважає, що апелянт не
довів відсутності своєї вини у
заподіянні ним державі шкоди
самовільним скидом у річку Тясмин
забруднюючих речовин зі зворотними
водами. Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими, оскільки
неможливість зупинення відповідачем
надання послуг з водопостачання і
водовідведення у м. Сміла, не означає
про неможливість своєчасного
отримання відповідачем дозволу на
спеціальне водокористування при
зверненні за ним заздалегідь.

Окрім того, колегія суддів при
винесенні рішення приймає до уваги, що
відповідачем не було оскаржено
результати перевірки здійсненої
Державною екологічною інспекцією у
Черкаській області, штраф накладений
на директора підприємства за
порушення правил поводження з
відходами, а саме розміщення та
утворення відходів без відповідного
дозволу, самовільне використання та
скид зворотних вод у водний об'єкт був
сплачений підприємством у
добровільному порядку.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу
України джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України в частині доходів (з
урахуванням особливостей, визначених
пунктом 1 частини другої статті 671 цього
Кодексу) є 30 відсотків грошових
стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності;

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного
кодексу України до надходжень
спеціального фонду місцевих бюджетів
належать 70 відсотків грошових стягнень
за шкоду, заподіяну порушенням
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, в тому числі: до сільських,
селищних, міських бюджетів - 50
відсотків, обласних бюджетів та
бюджету Автономної Республіки Крим - 20
відсотків, бюджетів міст Києва та
Севастополя - 70 відсотків.

Враховуючи вищевикладені обставини,
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правомірно задоволено
позовні вимоги прокурора шляхом
стягнення з відповідача 68755 грн. 08 коп.
збитків, у тому числі: 20626 грн. 52 коп. для
зарахування до спеціального фонду
Державного бюджету України, 13751 грн. 02
коп. до спеціального фонду бюджету
Черкаської області і 34377 грн. 54 коп. до
спеціального фонду бюджету м. Сміла.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку місцевого
господарського суду з огляду на
вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі,
апеляційний суд робить висновок, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
доказам по справі та виніс законне
обґрунтоване рішення, яке відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що скаржник не довів
обґрунтованість своєї апеляційної
скарги, докази на підтвердження своїх
вимог суду не надав, апеляційний суд
погоджується із рішенням
господарського суду Черкаської
області від 29.08.2014 року у справі №
925/1018/14, отже підстав для його
скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «ВОДГЕО» на рішення
господарського Черкаської області від
29.08.2014р. у справі №925/1018/14 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Черкаської області від 29.08.2014р. у справі
№925/1018/14 залишити без змін.

Матеріали справи №925/1018/14 повернути до
місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко