номер провадження справи 10/59/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014
Справа № 908/3059/14

за позовом: Концерну "Міські теплові
мережі" в особі філії Крнцерну "МТМ"
Ленінського району, м. Запоріжжя

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грааль", м. Запоріжжя

про стягнення 135 722,19 грн.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Коновалов Д. В., на
підставі довіреності № 9117/27 від 30.12.2013
р.;

від відповідача - Максименко В.В. -
директор.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Концерну
"Міські теплові мережі" в особі філії
Концерну "Міські теплові мережі"
Ленінського району, м. Запоріжжя до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грааль" , м. Запоріжжя
про стягнення заборгованості в розмірі
135 722,19 грн. за договором № 100999
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді від 01.04.2007 р., яка
складається з основного боргу в сумі
118317, 99 грн., пені в сумі 6762, 46 грн., 3%
річних в сумі 1253, 98 грн., інфляційних
втрат в сумі 9387, 76 грн.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 22.08.2014 р., справу
908/3059/14 передано на розгляд судді
Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 22.08.2014
р. порушено провадження у справі №
908/3059/14. Справі присвоєно номер
провадження № 10/59/14, її розгляд
призначено на 15.09.2014 р.

Представник відповідача в судовому
засіданні 15.09.2014 р. проти заявлених
позовних вимог в частині стягнення
пені та інфляційних витрат заперечував
повністю та на адресу суду направив
відзив.

Представник позивача у судовому
засіданні 15.09.2014 р. підтримав вимоги
викладені в позовній заяві.

У зв'язку із необхідних надання всіх
документів по справі, судом було
оголошено перерву в судовому засіданні
на 20.10.2014 р. о 09 год. 30 хв.

Представник відповідача у судове
засідання 20.10.2014 р. надав клопотання про
розстрочення виконання рішення суду на
36 місяців, а також 17.10.2014 р. надав до суду
письмові пояснення щодо контр
розрахунків відповідача заявлених в
позовній заяві позивачем. В своїх
поясненнях відповідач зазначає, що
розрахунки позивача мають арифметичні
помилки, а саме: розрахунок пені
позивача - 6 762,46 грн., розрахунок
відповідача 6 526,80грн., різниця
становить 235,66 грн.

Розрахунок 3% річних позивача 1253, 98 грн.
розрахунок відповідача 1204, 03 грн.,
різниці становить 49,95грн.

Загальна різниця між розрахунками
позивача і відповідача склала - 285, 61
грн.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

У судовому засіданні 20.10.2014 р., розгляд
справи був закінчений, судом оголошено
лише вступну та резолютивну частини
рішення.

За клопотанням представників сторін,
справа була розглянута без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Концерн „Міські теплові мережі" діє на
підставі статуту. Відповідно до
статуту підприємства основною метою
діяльності КОНЦЕРНУ є здійснення
виробничо-технічної діяльності,
спрямованої на надійне та безперебійне
забезпечення споживачів тепловою
енергією, одержання прибутку для
здійснення діяльності КОНЦЕРНУ та
задоволення на його основі
соціально-економічних інтересів
трудового колективу КОНЦЕРНУ.

Предметом діяльності підприємства є
виробництво теплової енергії,
розподілення теплової енергії для
обігріву житла, а також побутових
потреб населення та підприємств,
установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини в сфері виробництва,
транспортування та постачання
теплової енергії регулюються Законом
України "Про теплопостачання" від 02.06.2005
року за № 2633-ІV. „Правилами
користування тепловою енергією",
затвердженими Постановою Кабінету
Міністрів України, від 03.10.2007 року за №
1198 (надалі - Правила) та іншими
нормативно-правовими актами України.

Зокрема, в Законі та в Правилах
законодавець надає поняття „Споживач":
споживач теплової енергії - фізична або
юридична особа, яка використовує
теплову енергію на підставі договору
(Закон);

Споживач теплової енергії - фізична
особа, яка є власником будівлі або
суб'єктом підприємницької діяльності,
чи юридична особа, яка використовує
теплову енергію відповідно до договору
(Правила).

Між КОНЦЕРНОМ „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ"
в особі директора Філії КОНЦЕРНУ „МТМ"
Ленінського району (надалі - Позивач,
Теплопостачальна організація) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Грааль» (надалі -
Відповідач, Споживач) було укладено
договір № 100999 купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді від 01.04.2007 року.

Згідно п. 1.1. Договору позивач взяв
зобов'язання відпустити теплову
енергію в гарячій воді відповідачу, а
відповідач взяв обов'язок прийняти та
оплатити її вартість за діючими
тарифами в терміни та порядку
встановленими умовами цього Договору і
додатками до договору, що є його
невід'ємними частинами.

Відповідно до Додатку № 1а до Договору,
теплова енергія відпускалась до окремо
розташованої будівлі гуртожитку по
вул. Руставі, 12.

Позивач в період з жовтня 2013 року по
квітень 2014 року відпустив відповідачу
теплову енергію на суму 123317, 99 грн.

Відповідач частково оплатив вартість
відпущеної теплової енергії в розмірі
5000,00 грн.

Таким чином, на момент подання позову
до суду основна заборгованість
відповідача перед КОНЦЕРНОМ «МТМ»
склала 118317, 99 грн.

Згідно з п. 6.2. Договору розрахунковим
періодом є календарний місяць.

Підставою для розрахунків відповідача
з позивачем згідно п. 6.3. Договору є
рахунок та акт приймання-передачі.

Згідно п. 6.6. Договору Споживач: з 10 по 12
число місяця, наступного за
розрахунковим, повинен отримати від
Теплопостачальної організації за
адресою: вул. Щаслива, буд. 2-А, документи
за розрахунковий період: рахунок
фактуру, акт приймання-передачі
теплової енергії.

Відповідач не з'явився до позивача для
отримання зазначених документів в
порядку, визначеному договором.
Позивачем було направлено
розрахункові документи за спірний
період в необхідній кількості
примірників на адресу відповідача
поштовою кореспонденцією, хоча такий
обов'язок не покладається на позивача
умовами Договору.

Споживач, згідно п. 6.6.1. Договору,
отриманий акт приймання-передачі
теплової енергії повинен підписати,
оформите належним чином та повернути
на адресу Теплопостачальної
організації на протязі п'яти днів від
дати отримання.

В разі неотримання акту
приймання-передачі або обґрунтованих
заперечень в його підписанні, у термін
встановлений п. 6.6.1. Договору, акт
підписується Теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його Споживачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженім і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому період (п. 6.6.2.
Договору).

Відповідач заперечень щодо нарахувань,
зазначених у рахунках та актах
приймання - передачі теплової енергії
на адресу КОНЦЕРНУ „МТМ" не надав,
належним чином оформлені акти
приймання - передачі теплової енергії
за спірний період не повернув. Тобто,
фактично погодився з кількістю
спожитої теплової енергії та з сумами
нарахованими позивачем до оплати за
відповідні періоди. Позивачем були
зроблені помітки на актах згідно п. 6.6.2
Договору. Отже, оформлені таким чином
акти вважаються погодженими та є
підставою для проведення остаточних
розрахунків.

Крім того. п. 3.2.26. Договору передбачено,
що Споживач зобов'язався щомісячно, у
строки, визначені Договором, повертати
Теплопостачальній організації
підписаний уповноваженою особою та
належним чином оформлений акт
приймання-передачі теплової енергії в
гарячій воді.

Згідно Закону серед основних
обов'язків Споживача є додержання
вимог договору та нормативно-правових
актів (ст. 24).

Відповідно до Правил споживач
зобов'язаний дотримуватись вимог
нормативно-технічних документів та
договору, вчасно проводити розрахунки
за спожиту теплову енергію та
здійснювати інші платежі відповідно до
умов договору та цих Правил (п. 40).

Відповідно до п. 3.2.6. Договору споживач
теплової енергії зобов'язується
виконувати умови та порядок оплати
спожитої теплової енергії в обсягах і в
терміни, які передбачені Договором.

На підставі п. 6.3. Договору споживач
зобов'язаний до 25-го числа місяця,
наступного за розрахунковим,
перерахувати на розрахунковий рахунок
Теплопостачальної організації суму
заборгованості за спожиту теплову
енергію. Споживач має право робити
передоплату.

Згідно ст. 276 ГК України Відповідач
зобов'язаний був оплатити відпущену
теплову енергію у встановлений термін
за встановленими цінами.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст.
193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та в строк,
що встановлений законом, договором.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, за вимогою
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення, а також 3 %
річних від простроченої суми.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону у разі
несвоєчасної сплати платежів за
споживання теплової енергії споживач
сплачує пеню за встановленими
законодавством або договором
розмірами.

Відповідно до п. 7.2.8. Договору в разі
несплати або несвоєчасної оплати
Відповідачем за теплову енергію
відповідно до терміну встановленого у
пункті п. 6.3. Договору, з наступного дня
після закінчення терміну сплати
Відповідачу нараховується пеня у
розмірі 0,5 % від суми простроченого
платежу (але не більше суми обумовленої
чинним законодавством) за кожен день
прострочення по день фактичної оплати.

Згідно ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" №
543/96-ВР від 22.11.1996 р., розмір пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань обчислюється від
простроченої суми та не повинен
перевищувати подвійну облікову ставку
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

17.10.2014 р. представник відповідача надав
до суду письмові пояснення щодо контр
розрахунків відповідача заявлених в
позовній заяві позивачем. В своїх
поясненнях відповідач зазначає, що
розрахунки позивача мають арифметичні
помилки.

Судом було враховано контр розрахунок
відповідача та перераховано штрафні
санкції, внаслідок чого загальна сума
заборгованості становить 135 436, 58 грн.,
яка складається з суми основного боргу
в розмірі 118 317, 99 грн., пені в розмірі 6
526, 80грн., 3% річних в розмірі 1204, 03 грн.,
інфляційні втрати за весь період в
розмірі 9387,76 грн.

Згідно ч. 5 ст. 25 Закону у разі відмови
Споживача оплачувати споживання
теплової енергії заборгованість
стягується в судовому порядку

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Невиконанням своїх грошових
зобов'язань Відповідач порушив
вищевказані вимоги законодавства й
умови діючого Договору.

Споживач теплової енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з Теплопостачальною
організацією, відповідних
нормативно-правових актів (ч. 4 ст. 24
Закону).

Споживач не виконав свої зобов'язання
за договором, щодо сплати отриманої
теплової енергії, у зв'язку з чим у
нього виникла заборгованість з
урахуванням арифметичних помилок в
нарахуванні пені та 3 % річних перед
КОНЦЕРНОМ „МТМ" на час подання позову
до суду в сумі 135 436,58 грн.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги частково, виходячи з
наступного.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
передбачені способи захисту цивільних
прав та інтересів. Дана норма
кореспондується з положеннями статті 20
Господарського кодексу України, якими
визначено, що держава забезпечує
захист прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання та споживачів
у спосіб та порядок, що визначається
цим Кодексом та іншими законами
України. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Особа, чиї права порушені може
скористатися не будь - яким, а цілком
конкретним способом захисту свого
права. Частіше за все спосіб захисту
порушеного права прямо визначається
спеціальним законом, який регламентує
конкретні цивільні правовідносини.

Захист майнового або немайнового права
чи законного інтересу відбувається
шляхом прийняття судом рішення про
примусове виконання відповідачем
певних дій або зобов'язання утриматись
від їх вчинення.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 276 ГК України Відповідач
зобов'язаний був оплатити відпущену
теплову енергію у встановлений термін
за встановленими цінами.

Невиконанням своїх грошових
зобов'язань Відповідач порушив
вищевказані вимоги законодавства й
умови діючого Договору.

Споживач теплової енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з Теплопостачальною
організацією, відповідних
нормативно-правових актів (ч. 4 ст. 24
Закону).

Згідно норми ст. 1 ЗУ "Про
теплопостачання" теплова енергія -
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Законом України „Про теплопостачання"
також передбачено, що „Теплогенеруюча
організація має право постачати
вироблену теплову енергію
безпосередньо споживачу згідно з
договором купівлі-продажу" (п. 4 ст. 19
Закону).

Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається (п. 2 ст. 275 ГК України).

Згідно Правил користування тепловою
енергією затверджених Постановою КМУ
від 03.10.2007 № 1198 (надалі - Правила) -
правила користування тепловою
енергією визначають взаємовідносини
між теплопостачальними організаціями
та споживачами теплової енергії (п. 1
Правил).

Відповідно до ст. 322 ЦК України тягар
утримання майна покладається на
власника цього майна.

Відповідно до ст. 180 Господарського
кодексу України при укладанні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому випадку
узгодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Отже, на момент розгляду справи по суті,
заборгованість відповідача перед
позивачем за отримані послуги
відповідно до договору № 100999
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді від 01.04.2007 р. з урахуванням
арифметичних помилок в нарахуванні
пені та 3 % річних становить 135 436, 58 грн.,
яка складається з суми основного боргу
в розмірі 118 317, 99 грн., пені в розмірі 6
526, 80грн., 3% річних в розмірі 1204, 03 грн.,
інфляційні втрати за весь період в
розмірі 9387,76 грн.

У порушення зазначених норм закону та
умов Договору № 100999 купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді від
01.04.2007 р. відповідач зобов'язання за
вказаним Договором належним чином не
виконав, а саме не сплатив необхідні
кошти для погашення заборгованості.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідач до суду надав клопотання
про розстрочення виконання рішення
суду на 36 місяців.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що
відповідач є власником 759/1000 частин
будівлі гуртожитку блочного типу, в
якому проживають 256 соціально
незахищених мешканців - пенсіонерів,
багатодітних сімей та інші соціальні
категорії. Крім будівлі гуртожитку у
відповідача немає жодного іншого
майна. Також, відповідач зазначає, що
окрім утримання будівлі гуртожитку - не
здійснює жодної іншої комерційної
діяльності, не здає приміщення в
оренду, тощо, тобто, не має інших джерел
надходження коштів.

Забезпечення будівлі гуртожитку
водопостачанням, відведенням
каналізаційних стоків здійснюється КП
«Водоканал», електропостачанням - ВАТ
«Запоріжжяобленерго», газопостачанням
- ПАТ «Запоріжгаз», теплопостачанням -
Позивачем, вивіз сміття - ТОВ
«Ремондіс-Запоріжжя».

Безпосередньо Відповідач не споживає
будь-яких комунальних послуг, ці
послуги споживаються виключно
мешканцями гуртожитку, а тому всі
рахунки, які щомісячно виставляються
для відповідача з боку КП «Водоканал»,
ВАТ «Запоріжжяобленерго», ПАТ
«Запоріжгаз», Позивача, ТОВ
«Ремондіс-Запоріжжя» - за спожиті
мешканцями гуртожитку комунальні
послуги, відповідач арифметично ділить
між всіма мешканцями гуртожитку по
кожному житловому блоку окремо.

Сума грошових коштів в розмірі 118 317, 99
грн. основного боргу, яку позивач
намагається стягнути з відповідача на
власну користь, це є спожите мешканцями
гуртожитку тепло у вигляді гарячої
води, яка обігрівала їх приміщення в
період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р.

В свою чергу відповідач вказує, що
мешканці гуртожитку не добросовісно
сплачують вартість спожитих
комунальних послуг, постійно мають
заборгованість по їх сплаті.

Станом на 01.09.2014 р. загальна
заборгованість мешканців гуртожитку
за спожиті комунальні послуги
становить 270 786, 92 грн., що
підтверджується бухгалтерською
довідкою відповідача.

Таким чином, відповідач не має
фінансової можливості виконати
рішення та сплатити на користь
позивача суму заборгованості в розмірі
118 317, 99 грн., пені в розмірі 6 526, 80грн., 3%
річних в розмірі 1204, 03 грн., інфляційні
втрати за весь період в розмірі 9387,76
грн. та судовий збір, без відповідної
оплати мешканцями гуртожитку цієї
суми.

У свою чергу, мешканці гуртожитку, які
несвоєчасно сплачують комунальні
платежі, посилаються на своє скрутне
фінансове становище, пов'язане з
безробіттям, низькими заробітними
платами, пенсіями, соціальними
виплатами, високими цінами на продукти
харчування, одежу, тощо.

Тобто, заборгованість за спожиту
теплову у розмірі 118 317,99 грн. виникла не
з вини відповідач, а фактично з вини
неплатоспроможних мешканців
гуртожитку, які хоч і платять
комунальні послуги, але не в повному
обсязі і не своєчасно.

Крім того, заборгованість Відповідача,
а відтак і заборгованість мешканців
гуртожитку, за виконавчими
документами, що перебувають на
примусовому виконані Ленінського ВДВС
Запорізького МУЮ на даний час
становить 330 126,72 грн., що
підтверджується листом № 24735 від 13.06.2014
р.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони
господарський суд, який видав
виконавчий документ, розглядає це
питання і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

До таких обставин відносяться
матеріально-правові факти, зокрема
фінансовий стан сторін, а також ступінь
вини відповідача та інші обставини
справи.

Відповідно до п.2 роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України
№02-5/333 від 12.09.1996 р. «Про деякі питання
практики застосування статті 121
Господарсько-процесуального кодексу
України» підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк або встановленим
господарським судом способом. Ст.121
Господарсько-процесуального кодексу
України, передбачає, що господарський
суд законодавчо не обмежений
будь-якими конкретними термінами
відстрочки чи розстрочки виконання
рішення та вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен врахувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

Аналогічне роз'яснення міститься і у
пункті 7.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України» та яким
зазначено, що під час вирішення питання
стосовно надання
відстрочки/розстрочки виконання
рішення суду відносно юридичної особи
необхідно враховувати наявну загрозу
банкрутства, відсутність коштів на
банківських рахунках і майна, на яке
можливо було б звернути стягнення та
інші документи/обставини.

Оскільки згадана стаття не обмежує
відповідне право господарського суду
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час після
набрання рішенням законної сили і до
його фактичного повного виконання, в
межах строку пред'явлення наказу до
виконання. Розстрочка означає
виконання рішення частками,
встановленими господарським судом, з
певним інтервалом у часі. Строки
виконання кожної частки також повинні
визначатись господарським судом. При
цьому слід мати на увазі, що розстрочка
можлива при виконанні рішення, яке
стосується предметів, що діляться
(гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Згідно п.3.6 постанови пленуму ВГСУ «Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України № 7 від
21.02.2013 р., за змістом ст.121 ГПК
господарський суд не позбавлений права
в порядку, передбаченому цією статтею,
вирішити питання про відстрочку або
розстрочку виконання судового рішення,
зокрема і в тій частині, що стосується
стягнення сум судового збору (або інших
судових витрат).

Спираючись на ці обставини, відповідач
просить розстрочити виконання рішення
суду по справі № 908/3059/14 від 20.10.2014 р. на 36
місяців, окремими частинами так як на
даний час сплатити всю суму
заборгованості не в змозі.

Як визначено у п. 7.1.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 17.10.2012 р. №9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 року
№ 14 "Про практику розгляду судами
скарги на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження", при вирішенні заяви
державного виконавця чи сторони про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення суду потрібно мати на увазі, що
відповідно до статті 121 ГПК України їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або унеможливлюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутністю у
нього майна, яке має бути передано
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події, тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. Вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, господарський суд враховує
матеріальні інтереси обох сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Згідно Закону України "Про судоустрій
України" передбачено, що судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, об'єднаннями
громадян та іншими організаціями,
громадянами та юридичними особами на
всій території України.

Невиконання судових рішень тягне
передбачену законом відповідальність.

Відповідач (заявник) свою заяву
обґрунтовує тим, що перебуває у
складному фінансовому становищі,
наявністю значної заборгованості,
відсутністю коштів достатніх для
виконання рішення суду по справі.

Суд вважає наведені заявником
(відповідачем у справі) доводи
обґрунтованими, а обставини, на які він
посилається - такими, що ускладнюють
виконання рішення у справі.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України,
Господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

За таких обставин, враховуючи складний
фінансовий стан Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грааль" та
спроможність сплатити заборгованість
при наданні розстрочки виконання
судового рішення, суд задовольняє
заяву частково, розстрочивши виконання
судового рішення по даній справі на 24
місяці, сплачуючи щомісячно 57 56 (п'ять
тисяч сімсот п'ятдесят шість) грн. 05 коп.
починаючи з листопада 2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем були підтверджені належним
чином та були повністю обґрунтовані
належними доказами наданими до суду
позивачем.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

З урахуванням викладеного,
проаналізувавши надані докази, суд
частково задовольняє позовні вимоги
Концерну "Міські теплові мережі" в
особі філії Концерну "Міські теплові
мережі" Ленінського району, м.
Запоріжжя до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грааль" про
стягнення заборгованості за договором
№ 100999 купівлі-продажу теплової енергії
в гарячій воді від 01.04.2007 р. в розмірі 135
436, 58 грн., яка складається з суми
основного боргу в розмірі 118 317, 99 грн.,
пені в розмірі 6 526, 80грн., 3% річних в
розмірі 1204, 03 грн., інфляційні втрати за
весь період в розмірі 9387,76 грн.

У зв'язку з тим, що при поданні позовної
заяви позивачем було сплачено судовий
збір не в повному обсязі, то
недоплачена сума судового збору в
розмірі 342, 36 грн. підлягає стягненню з
позивача на користь Державного бюджету
України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається повністю на
відповідача, внаслідок неправильних
дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 75, 82, п. 6 ст. 83, 84, ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну "Міські
теплові мережі" в особі філії Концерну
"МТМ" Ленінського району, м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грааль", м.
Запоріжжя задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Грааль» (69093,
м. Запоріжжя, вул. Руставі, 12, ) на користь КОНЦЕРНУ
«МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖ» на поточний
рахунок зі спеціальним режимом
використання № 1951 у Філії -
Запорізьке обласне управління
ПАТ„Державний ощадний банк України",
код МФО 313957. - основний
борг в сумі 118317. (сто вісімнадцять тисяч
триста сімнадцять) грн. 99 коп., пеню в
сумі 6 526 (шість тисяч п'ятсот двадцять
шість) грн. 80 коп., 3% річних в сумі 1204
(одна тисяча двісті чотири) грн. 03 коп.,
інфляційні втрати в сумі 9387 (дев'ять
тисяч триста вісімдесят сім) грн. 76 коп.
та судовий збір у розмірі 2708 (дві тисячі
сімсот вісім) грн. 72 коп.

Витати наказ.

Стягнути з КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ
МЕРЕЖ» (69091, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, 137, ) на
користь Державного бюджету України
(Одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя,
Орджонікідзевський район, МФО 813015, , № рахунку 3007, символ
звітності 206) недоплачену суму судового
збору у розмірі 342 (триста сорок дві)
грн. 36 коп.

Видати наказ.

Розстрочити виконання судового
рішення по справі № 908/3059/14 від 20.10.2014 р.
на 24 місяці, сплачуючи щомісячно 57 56
(п'ять тисяч сімсот п'ятдесят шість) грн.
05 коп. починаючи з листопада 2014 р.

Суддя
Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 24.10.2014 р.