м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
про відшкодування шкоди в
порядку регресу 5 867,04 грн.
Суддя Гумега О.В.
від позивача: Грабова І.А. за
довіреністю № 3364/18 від 23.12.2013 р.
від відповідача: Станіславський А.Є.
за довіреністю № 100 від 07.04.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
02.09.2014 р. Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «АХА
Страхування» (позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Каштан» (відповідач) про
відшкодування шкоди в порядку регресу 5
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «АХА Страхування»
на підставі договору добровільного
страхування наземного транспорту №
124150Га/13рвАС від 16.05.2013 р. внаслідок
настання страхового випадку -
дорожньо-транспортної пригоди (надалі -
ДТП) виплачено страхове відшкодування
у зв'язку з пошкодженням автомобіля
«Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1,
внаслідок його пошкодження в ДТП, а
тому позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України «Про
страхування» та статей 993, 1191
Цивільного кодексу України отримано
право зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Цивільно-правова відповідальність за
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
внаслідок експлуатації автомобіля «ИЖ
спричинено ДТП, будь-якою особою, яка
експлуатує його на законних підставах,
застрахована відповідачем на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АЕ/199825), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
матеріальної шкоди покладається на
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.09.2014 р. було порушено
призначено розгляд справи на 22.09.2014 р. о
11.09.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшов
супровідний лист з документами для
долучення до матеріалів справи на
виконання вимог ухвали суду від 04.09.2014
р. Зазначеним листом позивач повідомив
суд про відсутність аналогічного спору
та просив суд долучити копію витягу з
ЄДРПОУ стосовно позивача до матеріалів
справи.
18.09.2014 р. через відділ діловодства суду
у відповідь на запит суду надійшов лист
Моторного (транспортного) страхового
інформацією про страхове покриття за
полісом № АЕ/199825.
В судове засідання, призначене на 22.09.2014
р., представник позивача з'явився.
Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 22.09.2014 р., не
з'явився, про поважні причини неявки
суд не повідомив, вимоги ухвали суду
від 04.09.2014 р. не виконав, про час та місце
судового розгляду був повідомлений
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 22.09.2014 р.,
надав усні пояснення по суті заявлених
позовних вимог, позов підтримав у
Враховуючи нез'явлення представника
відповідача в судове засідання,
призначене на 22.09.2014 р. та положення п.
1, 2 ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд дійшов
висновку про неможливість вирішення
справи по суті в судовому засіданні,
призначеному на 22.09.2014 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.09.2014 р. відкладено розгляд
справи на 06.10.2014 р. о 12:00 год.
06.10.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшла
заява про уточнення позовних вимог, зі
змісту якої вбачається, що відповідач
частково виконав вимоги позивача в
сумі 5 442,70 грн. Зазначеною заявою
позивач просив суд стягнути з
відповідача залишок суми
матеріального збитку в сумі 424,34 грн.
В судове засідання, призначене на 06.10.2014
р., представник позивача не з'явився,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, про час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 06.10.2014 р., не
з'явився, про поважні причини неявку
суд не повідомив, вимоги ухвал суду від
04.09.2014 р. та 22.09.2014 р. не виконав, про час
та місце судового засідання був
повідомлений належним чином.
В судовому засіданні, призначеному на
06.10.2014 р., судом розглянута заява
позивача про уточнення позовних вимог.
Дослідивши зазначену заяву, судом
встановлено, що ні позивач, ні
відповідач не надали суду докази
здійснення часткової сплати боргу на
Враховуючи вищезазначене та положення
ч. 1 ст. 77 ГПК України, суд прийшов до
висновку про неможливість вирішення
справи по суті в судовому засіданні,
призначеному на 06.10.2014 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.10.2014 р. відкладено розгляд
справи на 20.10.2014 р. о 09:40 год.
15.10.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшов
відзив на позов, відповідно до якого
відповідач повідомив суд про те, що ним
сплачено в строки, встановлені чинним
законодавством, суму страхового
відшкодування в розмірі 5 442,70 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 414 від 01.10.2014 р. В якості додатків до
відзиву відповідач надав суду копію
звіту № 136 від 16.02.2014 р.; оригінал
платіжного доручення № 414 від 01.10.2014 р.;
копію претензії № ЛВ 3674 від 25.06.2014 р.;
копію поштового конверту та витяг з
бази пошуку «Укрпошта».
В судове засідання, призначене на 20.10.2014
р. представники позивача та
відповідача з'явилися.
В судовому засіданні, призначеному на
20.10.2014 р., представник позивача подав
клопотання про долучення копії
платіжного доручення № 414 від 01.10.2014 р.
до матеріалів справи, як доказ на
підтвердження здійснення відповідачем
часткової сплати боргу на суму 5 442,70
Клопотання судом задоволене та
передане до відділу діловодства суду
Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 20.10.2014 р.,
надав усні пояснення по суті заявлених
позовних вимог, позовні вимоги
підтримав з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, поданої
06.10.2014 р. через відділ діловодства суду.
Представник відповідача в судовому
засіданні, призначеному на 20.10.2014 р.,
заперечував проти заявлених позовних
вимог та просив суд відмовити позивачу
в задоволенні позову з підстав,
викладених у відзиві, поданому 15.10.2014 р.
через відділ діловодства суду.
Після виходу суду з нарадчої кімнати, у
судовому засіданні 20.10.2014 р. у
відповідності до ч. 2 ст. 85 ГПК України
було проголошено вступну та
резолютивну частину рішення та
повідомлено, що повне рішення буде
складено у термін, передбачений ч. 4 ст.
Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
наявні у матеріалах справи докази,
оглянувши в судовому засіданні
оригінали документів, копії яких
знаходяться в матеріалах справи,
Господарський суд міста Києва
16.05.2013 між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «АХА
Страхування» (страховик) та ОСОБА_3
(страхувальник) укладено договір №
124150Га/13рвАС добровільного страхування
наземного транспорту, за яким
предметом страхування є майнові
інтереси страхувальника, що не
суперечить закону, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом
марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер
Як передбачено п. 24.1 вищевказаного
договору, страховик бере на себе
зобов'язання компенсувати
страхувальнику прямі збитки, які є
наслідком настання певних подій за
страховими ризиками, наведеними у п. 24.2
цього договору, а також зобов'язується
компенсувати понесені страхувальником
додаткові витрати згідно п.33.1 та 33.2
договору, в результаті настання
Пункт 24.2.2 визначає серед інших
страхових ризиків, спричинення збитків
внаслідок ДТП - будь-якого пошкодження
або знищення ТЗ, його окремих складових
частин чи додаткового обладнання
05.02.2014 у місті Рівне по вулиці Соборній
відбулась дорожньо-транспортна
пригода (далі - ДТП) між транспортним
засобом марки «Skoda Fabia», реєстраційний
номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та
реєстраційний номер НОМЕР_2, яким
Вищезазначена ДТП за взаємним
погодженням водіїв, оформлена
дорожньо-транспортну пригоду
(європротоколом), у якому ОСОБА_5 визнав
свою вину у спричиненні даної ДТП.
Внаслідок ДТП, транспортний засіб
марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер
НОМЕР_1, застрахований позивачем -
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «АХА Страхування»,
отримав механічні пошкодження.
Як вбачається із матеріалів справи,
05.02.2014 страхувальник звернувся до
позивача із заявою про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування, згідно із
умовами договору 124150Га/13рвАС від 16.05.2013.
Умовами п. 14.1 вищезазначеного договору
сторони погодили, що відновлення ТЗ
здійснюється на базі СТО на вибір
Відповідно до п. 28.10 договору, при
пошкодженні ТЗ внаслідок страхового
випадку розмір збитків визначається
шляхом складання кошторису вартості
відновлення ТЗ, на підставі рахунків
СТО, чи, в окремих випадках, на підставі
автотоварознавчої експертизи або
безпосередньо страховиком чи
аварійним комісаром.
Вартість матеріального збитку
відповідно до рахунку № 45 від 07.02.2014 р.,
виставленого Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_6, становить 6
Згідно зі страховим актом №
розрахунком до нього, позивач визначив
розмір страхового відшкодування,
відповідно до вказаного вище рахунку, у
розмірі 5 867,04 грн.
Позивач, відповідно до заяви
страхувальника, перерахував на рахунок
СТО ФОП ОСОБА_6 суму страхового
відшкодування у розмірі 5 867,04 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
Статтею 993 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) та статтею 27 Закону
України «Про страхування» визначено,
що до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Цивільно-правова відповідальність
водія ОСОБА_5 - працівника Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Хлібодар», який керував транспортним
номер НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП
застрахована Приватим акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Каштан» (відповідач), за полісом №
АЕ/199825, відповідно до інформації з
єдиної централізованої бази даних
Отже, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
тому позивач 25.06.2014 звернувся до
відповідача із вимогою № ЛВ 3674 про
відшкодування шкоди, однак коштів
станом на день розгляду справи судом
Водночас, відповідач, заперечуючи
проти заявлених позовних вимог,
зауважує, що страховик відшкодовую
лише оцінену шкоду з урахуванням зносу,
що визначена та розрахована
уповноваженою на те особою та за
результатами якої складено
відповідний звіт (експертиза).
Враховуючи, що в матеріалах справи
відсутній звіт про оцінку майна з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, відповідач провів експертизу
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу «Skoda Fabia», реєстраційний номер
НОМЕР_1, № 136 від 16.02.2014 р. (копія звіту
наявна в матеріалах справи, надана
відповідачем разом із відзивом,
поданого 15.10.2014 р. через відділ
діловодства суду). Відповідно до
зазначеного звіту матеріальний збиток,
заподіяний власнику автомобіля «Skoda
Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1,
внаслідок його пошкодження в ДТП з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу становить 5 442,70 грн.
Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов
висновку про наступне.
Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Пунктом 1 частини 2
зазначеної статті визначені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
Положення ст.22 ЦК України передбачають,
що особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст.1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.
Як встановлено судом вище, ДТП, що мала
місце 05.02.2014 р. м. Рівне, оформлена
европротоколом - повідомленням про
дорожньо-транспортну пригоду, у якій
водій ОСОБА_5 визнав свою вину у
Суд зазначає, що з набранням чинності
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування» від
17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення
до Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", що дозволило
учасникам дорожнього руху при скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди за
наявності встановлених п. 33.2 ст. 33
наведеного Закону обставин спільно
складати повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду («євро
протокол») без інформування
відповідного підрозділу МВС України
Так, відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил
дорожнього руху України, що
кореспондуються із п.33.2 ст.33
зазначеного вище Закону України, у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди за участю транспортних
засобів, зазначених у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, за
умови експлуатації таких транспортних
засобів особами, відповідальність яких
застрахована, відсутності травмованих
(загиблих) людей, а також за умови
досягнення згоди водіїв таких
транспортних засобів щодо обставин
скоєння дорожньо-транспортної пригоди,
за відсутності у них ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, та у разі
складення такими водіями спільного
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду відповідно до встановленого
Моторним (транспортним) страховим бюро
зразка. У такому випадку водії згаданих
транспортних засобів після складення
ними зазначеного в цьому пункті
повідомлення звільняються від
обов'язків, передбачених підпунктами
«д» - «є» пункту 2.10 цих Правил.
На виконання Закону України від 17.02.2011
р., Моторним (транспортним) страховим
бюро України встановлено відповідний
зразок повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду та за
погодженням з Державною автомобільною
інспекцією Міністерства внутрішніх
справ України затверджено протоколом
Президії МТСБУ від 11.08.2011 №274/2011
інструкцію щодо заповнення
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду (далі - Інструкція).
Відповідно до вказаної вище
Інструкції, у европротоколі
зазначаються, зокрема, фактична дата,
час та місце настання ДТП, інформація
про страхувальника згідно з даними
полісу та інше. Виправлення у
повідомленні категорично
забороняються, та замість зіпсованого
бланку заповнюється інший.
Як вбачається із даного европротоколу,
він є заповненим обома учасниками
дорожньо-транспортної пригоди у
відповідних частинах, що стосуються
інформації про транспортний засіб А та
транспортний засіб Б, зазначено у
відповідних пунктах дату, час та місце
ДТП, наявна схема ДТП, визначені
обставини ДТП для пояснення цієї схеми,
та визнано водієм ОСОБА_5 вину у
спричиненні цієї ДТП.
Суд, дослідивши вказане повідомлення
про дорожньо-транспортну пригоду від
05.02.2014 р., дійшов висновку, що воно
заповнено згідно із встановленими
Інструкцією вимогами щодо заповнення
всіх пунктів европротоколу, містить
всю необхідну інформацію для
встановлення фактичних обставин ДТП,
винної у спричиненні ДТП особи та
страхових компаній, якими застраховано
цивільно-правову відповідальність
водіїв. Жодних виправлень вказаний
европротокол також не містить, а отже,
не може бути визнаний зіпсованим або
Оформлене у відповідності до
зазначеної Інструкції учасниками
дорожньо-транспортної пригоди
повідомлення в силу положень Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» є, відповідно, підставою для
прийняття страховиком рішення щодо
здійснення страхового відшкодування.
При цьому, при оформленні
дорожньо-транспортної пригоди у такий
спосіб (складення її учасниками
європротоколу без виклику
відповідного підрозділу МВС України)
не складається постанова про
адміністративне правопорушення та не
направляються матеріали
дорожньо-транспортної пригоди до суду
для притягнення відповідальної за
вчинення такої пригоди особи до
У такому разі водії транспортних
засобів після складення зазначеного в
цьому пункті повідомлення мають право
залишити місце дорожньо-транспортної
пригоди та звільняються від обов'язку
інформувати відповідний підрозділ МВС
України про її настання.
До того ж, як вбачається із п.14
европротоколу, водій ОСОБА_5, який
керував транспортним засобом марки «ИЖ
визнав свою вину у спричиненні ДТП
Дослідивши докази у їх сукупності, а
саме інформацію з єдиної
централізованої бази даних МТСБУ,
надану на запит суду, судом
встановлено, що відповідачем -
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Каштан»
застраховано за полісом № АЕ/199825
цивільно-правову відповідальність
юридичної особи - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Хлібодар», працівником якої є ОСОБА_5,
та транспортний засіб транспортним
Відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» в межах,
передбачених договором обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності, до позивача як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування по договору страхування
№ 124150Га/13рвАС від 16.05.2013 р., перейшло
право вимоги, яке потерпіла особа мала
до ОСОБА_5, як до особи, відповідальної
Таким чином, враховуючи наведене,
відповідач є відповідальною особою за
завдані збитки власнику транспортного
засобу марки «Skoda Fabia», реєстраційний
номер НОМЕР_1. Статтею 25 Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» визначено, що
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування на підставі заяви
страхувальника (його правонаступника
або третіх осіб, визначених умовами
страхування) і страхового акта
(аварійного сертифіката), який
складається страховиком або
уповноваженою ним особою (аварійним
комісаром) у формі, що визначається
Згідно із ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
Пунктом 37.4 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
Вирішуючи питання щодо розміру
страхової виплати за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, у разі оформлення
документів про дорожньо-транспортну
пригоду без участі уповноважених на те
працівників відповідного підрозділу
МВС України, розмір такої виплати не
може перевищувати максимальних
розмірів, затверджених уповноваженим
органом за поданням МТСБУ, що діяли на
день настання страхового випадку.
Відповідно до розпорядження Державної
комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України №698 від
17.11.2011, зареєстрованого в Міністерстві
«Про затвердження максимальних
розмірів страхової виплати за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, у разі
оформлення документів про
дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те працівників
Державтоінспекції МВС України»,
відповідно до пункту 33.2 статті 33 та
пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»" та пункту 1 частини першої
статті 28 Закону України «Про фінансові
послуги та державне регулювання ринків
фінансових послуг» Державна комісія з
регулювання ринків фінансових послуг
України затвердити максимальні
розміри страхової виплати за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, у разі
оформлення документів про
дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те працівників
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України:
на період з дня набрання чинності цим
розпорядженням до 31 грудня 2012 р. в
розмірі 10 000 грн. потерпілому; з 1 січня
2013 року - 25 000 грн. потерпілому.
Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом, позивач, відповідно
до положень чинного законодавства та
умов договору страхування №
124150Га/13рвАС від 16.05.2013 р., перерахував на
рахунок СТО ФОП ОСОБА_6 страхове
відшкодування, яке визначено на
підставі рахунку № 45 від 07.02.2014 р., у
розмірі 5 867,04 грн., виплата якого
підтверджується платіжним дорученням
Як передбачено п. 12.1. ст. 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи.
Згідно із умовами полісу №АС2226452,
розмір франшизи становить 00,00 грн.
Положеннями статті 509 ЦК України,
визначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статті 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.
У відповідності до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Зазначені вище норми ЦК України
кореспондуються з положеннями статті
193 Господарського кодексу України (далі
Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.
Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідачем разом із відзивом,
поданим 156.10.2014 р. через відділ
діловодства суду, надано докази, а саме
оригінал платіжного доручення № 414 від
01.10.2014 р. на суму 5 442,70, що підтверджують
сплату ним суми страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 5 442,70 грн.
Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
За таких обставин, провадження в
частині стягнення з відповідача суми
страхового відшкодування в розмірі 5
442,70 грн., підлягає припиненню на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у
зв'язку з відсутністю предмету спору.
В іншій частині позову по стягненню
залишку суми матеріального збитку в
сумі 424,34 грн. слід відмовити, через
необґрунтованість та недоведеність
позивачем розміру страхового
Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено порядок
відшкодування шкоди у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу, а
саме - у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу, відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.
Страховик відшкодовую лише оцінену
шкоду з урахуванням зносу, що визначена
та розрахована уповноваженою на те
особою та за результатами якої
складено відповідний звіт.
Враховуючи, що позивач не надав звіт
про оцінку майна з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу, суд
прийшов до висновку про
необґрунтованість вимоги позивача по
стягненню з відповідача 424,34 грн.
Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик протягом 15 днів з
дня узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніше як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
або прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
Тобто, страховику надано право на
прийняття рішення про виплату чи
відмову у виплаті страхового
відшкодування терміном до 90 днів. Отже,
перебіг строку виплати страхового
відшкодування по даній справі
починається 03.07.2014 р. - з дня отримання
відповідачем заяви позивача про
виплату страхового відшкодування, та
закінчується 01.10.2014 р. (включно).
01.10.2014 р. відповідач виконав в строк
вимоги, встановлені Законом, та сплатив
на користь позивача страхове
відшкодування у розмірі 5 442,70 грн.
З огляду на зазначене, суд прийшов до
висновку, що права та інтереси позивача
порушено не було, а його звернення до
суду передчасне.
Враховуючи, що спір виник внаслідок
неправомірних дій позивача, судові
витрати на оплату судового збору в
розмірі 1827,00 грн. відповідно до
положень ч. 2 ст. 49 ГПК України
покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
1. Припинити провадження у справі №
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
суми страхового відшкодування в
порядку регресу в розмірі 5 442,70 грн., у
зв'язку з відсутністю предмету спору.
2. В іншій частині позовних вимог
Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.10.2014 р.

Суддя

Гумега О. В.