ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2014 р.
Справа № 910/18618/14

Господарський суд Київської області в
складі судді Скутельника П.Ф., при
секретарі Жилі Б.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи № 910/18618/14

За первісним позовом приватного
підприємства "АВТОДЕН" (Позивач за
первісним позовом), ідентифікаційний
код: 35394689, місцезнаходження: 49000, м.
Дніпропетровськ, пров. Людмили
Мокієвської, буд. 5, кв. 47,

до товариства з обмеженою
відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА
ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН" (Відповідач за
первісним позовом), ідентифікаційний
код: 16401787, місцезнаходження: 08298,
Київська обл., м. Ірпінь, смт
Коцюбинське, вул. Доківська, буд. 14,

про стягнення та розірвання договору

та

за зустрічним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН"
(Позивач за зустрічним позовом),
ідентифікаційний код: 16401787,
місцезнаходження: 08298, Київська обл., м.
Ірпінь, смт Коцюбинське, вул. Доківська,
буд. 14,

до приватного підприємства "АВТОДЕН"
(Відповідач за зустрічним позовом),
ідентифікаційний код: 35394689,
місцезнаходження: 49000, м.
Дніпропетровськ, пров. Людмили
Мокієвської, буд. 5, кв. 47,

про стягнення заборгованості,

за участю представників сторін:

від позивача (відповідача за
зустрічним позовом): Яцишин О.Й., який
діє на підставі довіреності від 01.09.2014
року за № 15;

від відповідача (позивача за
зустрічним позовом): Калюжна К.П., яка
діє на підставі довіреності від 20.03.2014
року б/н, -

Обставини справи:

приватне підприємство "АВТОДЕН"
(Позивач за первісним позовом або
Покупець) звернулось до господарського
суду Київської області з позовною
заявою до товариства з обмеженою
відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА
ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН" (Відповідач за
первісним позовом або Постачальник)
про стягнення заборгованості за
оплачений та непоставлений товар по
договору поставки від 12.01.2012 року за №
1/001-2 (надалі за текстом: Договір) у
вигляді основного боргу в сумі 42991,67
грн. (сорок дві тисячі дев'ятсот
дев'яносто одна гривня 67 коп.), пені в
сумі 56,65 грн. (п'ятдесят шість гривень 65
коп.), штрафу за прострочення поставки
понад 30 днів у сумі 7909,41 грн. (сім тисяч
дев'ятсот дев'ять гривень 41 коп.), 3-х
процентів річних в сумі 791,51 грн. (сімсот
дев'яносто одна гривня 51 коп.) і
розірвання договору поставки від 12.01.2012
року за № 1/001-2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Відповідач за первісним позовом в
порушення взятих на себе зобов'язань по
договору поставки від 12.01.2012 року за №
1/001-2 не поставив Позивачу за первісним
позовом оплачений товар, внаслідок
чого у Відповідача за первісним
позовом виникла заборгованість перед
Позивачем за первісним позовом з
повернення вартості оплаченого та не
поставленого товару по договору
поставки від 12.01.2012 року за № 1/001-2,
сплаті пені, штрафу, 3-х процентів
річних та невиконання Відповідачем за
первісним позовом умов договору
поставки від 12.01.2012 року за № 1/001-2
призвело до виникнення підстав для
розірвання договору поставки від 12.01.2012
року за № 1/001-2.

Ухвалою суду від 02.10.2014 року
господарський суд Київської області
порушив провадження у справі № 910/18618/14
та призначив її розгляд на 27.10.2014 року.

20.10.2014 року до господарського суду
Київської області через відділ
діловодства за вхідним номером 22577/14
від Позивача за первісним позовом
надійшло клопотання від 17.10.2014 року б/н
про участь у судовому засіданні в
режимі відео конференції, яке ухвалою
господарського суду Київської області
від 21.10.2014 року задоволено.

22.10.2014 року до господарського суду
Київської області через відділ
діловодства за вхідним номером від
Відповідача за первісним позовом
надійшла зустрічна позовна заява до
Позивача за первісним позовом про
стягнення заборгованості за договором
поставки від 12.01.2012 року за № 1/001-2 у
вигляді основного боргу в сумі 70000,00
грн. (сімдесят тисяч гривень 00 коп.),
пені в сумі 7733,98 грн. (сім тисяч сімсот
тридцять три гривні 98 коп.), 3-х
процентів річних в сумі 1690,50 грн. (одна
тисяча шістсот дев'яносто гривень 50
коп.), інфляційних нарахувань в сумі
10640,00 грн. (десять тисяч шістсот сорок
гривень 00 коп.).

Відповідач за первісним позовом
обґрунтовує свої вимоги за зустрічним
позовом тим, що він належним чином та
своєчасно виконав свої зобов'язання за
договором поставки від 12.01.2012 року за №
1/001-2 шляхом поставки Позивачу за
первісним позовом передбаченого цим
Договором товару, проте Позивач за
первісним позовом неналежним чином
виконав свої зобов'язання щодо оплати
поставленого товару в зв'язку з тим, що
після отримання товару оплатив
останній частково, внаслідок у
Позивача за первісним позовом виникла
заборгованість перед Відповідачем за
первісним позовом за договором
поставки від 12.01.2012 року за № 1/001-2 у
вигляді основного боргу в сумі 70000,00
грн. (сімдесят тисяч гривень 00 коп.),
пені в сумі 7733,98 грн. (сім тисяч сімсот
тридцять три гривні 98 коп.), 3-х
процентів річних в сумі 1690,50 грн. (одна
тисяча шістсот дев'яносто гривень 50
коп.), інфляційних нарахувань в сумі
10640,00 грн. (десять тисяч шістсот сорок
гривень 00 коп.).

Зустрічний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН"
про стягнення заборгованості прийнято
для спільного розгляду з первісним
позовом приватного підприємства
"АВТОДЕН" про стягнення та розірвання
договору.

27.10.2014 року до господарського суду
Київської області через відділ
діловодства за вхідним номером 23221/14
від Позивача за первісним позовом на
виконання вимог ухвали суду від 02.10.2014
року надійшли копії документів.

27.10.2014 року до господарського суду
Київської області через відділ
діловодства за вхідним номером 23807/14
від Відповідача за первісним позовом
надійшли додаткові письмові докази у
справі.

27.10.2014 року в судове засідання в режимі
відеоконференції з'явився Позивач за
первісним позовом, який частково
виконав вимоги ухвали суду від 02.10.2014
року, дав пояснення, первісний позов
підтримав та просив задовольнити,
проти зустрічного позову заперечував і
просив у задоволенні останнього
відмовити. Відповідач за первісним
позовом з'явився в судове засідання,
вимоги ухвали суду від 02.10.2014 року
виконав частково, дав пояснення, проти
первісного позову заперечував та
просив в його задоволенні відмовити,
зустрічний позов підтримав і просив
задовольнити останній повністю.

Відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарський судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Враховуючи надані сторонами у справі
пояснення та матеріали справи, які є
достатніми для вирішення спору в
даному судовому засіданні, суд вважає
за можливе розглянути позов за
наявними у справі матеріалами, згідно з
вимогами ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення приймається
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
іншими учасниками господарського
процесу, а також доказів, які були
витребувані господарським судом, у
нарадчій кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників Позивача,
Відповідача і дослідивши подані
докази, господарський суд Київської
області, -

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного
кодексу України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утримуватися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

12.01.2012 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА
ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН" (постачальник) та
приватним підприємством "АВТОДЕН"
(покупець) укладено договір поставки
від 12.01.2012 року за № 1/001-2 (далі за
текстом Договір), згідно п.п. 1.1, 1.2 якого,
постачальник зобов'язується на умовах
та в порядку, визначених цим Договором,
виготовляти та систематично
поставляти Покупцю (передавати у
власність) визначений цим Договором
товар у вигляді плівки стретч, а
Покупець зобов'язується на умовах та в
порядку, визначених цим Договором,
приймати названий товар та оплачувати
його.

Відповідно до п. 1.3. Договору, загальна
вартість цього Договору складається з
вартості всіх накладних, підписаних за
час дії цього Договору.

Згідно із п. 3.1. Договору, Ціни на Товар
за погодженням Сторін зазначаються в
рахунках та видаткових накладних на
Товар.

Договір у п. 3.4. передбачає, що
розрахунки за товар здійснюються на
умовах відстрочки платежу строком на 14
календарних днів від дати передачі
товару Покупцю згідно накладної.

За умовами п. 3.5. Договору, допускається
оплата партії товару частинами, розмір
і строки перерахування яких
Постачальнику визначаються Покупцем
самостійно. При цьому повна вартість
партії товару повинна бути сплачена
Покупцем не пізніше термінів,
визначених у п. 3.4. цього Договору.

Судом проаналізовано зміст п.п. 1.1., 3.4.,
3.5. Договору, за наслідками чого суд
приходить до висновку, що сторони
Договору при укладенні останнього
досягли згоди з приводу того, що оплата
поставленого товару здійснюється лише
після отримання Покупцем у
Постачальника товару на умовах
відстрочення платежу строком на 14
календарних днів від дати передачі
товару.

Договір у п. 4.1. передбачає, що товар
постачається партіями (партія товару -
товар, оформлений однією товарною
накладною).

Відповідно до п. 4.6. Договору, право
власності і всі ризики щодо
випадкового знищення чи пошкодження
товару переходять від постачальника до
покупця в момент передачі партії
товару покупцю або його уповноваженій
особі - перевізнику, транспортному
(експедиторському) підприємству.

Згідно із п.п. 5.1., 5.2., 5.3 Договору,
передача-приймання товару за кількістю
здійснюється у присутності
представників обох Сторін.
Постачальник зобов'язаний надати
Покупцю разом з товаром всі необхідні
товаро-транспортні документи згідно
вимог чинного законодавства. Товар
вважається переданим Постачальником і
прийнятим Покупцем за кількістю з
моменту підписання представниками
Сторін відповідної накладної на Товар.

Договір у п. 10.1. передбачає, що цей
Договір набуває чинності з моменту
його підписання і скріплення печатками
обох Сторін і діє виключно до 31 грудня
2012 року, а в частині виконання
зобов'язань за цим Договором та
відповідальності за порушення умов
Договору, що виникли під час його дії -
до повного їх виконання та погашення
Сторонами.

03.01.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА
ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН" (постачальник) та
приватним підприємством "АВТОДЕН"
(покупець) укладено додаткову угоду від
03.01.2013 року за № 1 до договору поставки
від 12.01.2012 року за № 1/001-2, згідно п. 1.1.
якої Сторони домовились продовжити
строк дії Договору № 1/001-2 від 12.01.2012
року до 31 грудня 2015 року включно.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачає, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу
України визначено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов`язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов`язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Позовні вимоги за первісним позовом
обґрунтовані тим, що Відповідач за
первісним позовом в порушення взятих
на себе зобов'язань по договору
поставки від 12.01.2012 року за № 1/001-2 не
поставив Позивачу за первісним позовом
оплачений товар, внаслідок чого у
Відповідача за первісним позовом
виникла заборгованість перед
Позивачем за первісним позовом з
повернення вартості оплаченого та не
поставленого товару по договору
поставки від 12.01.2012 року за № 1/001-2,
сплаті пені, штрафу, 3-х процентів
річних та невиконання Відповідачем за
первісним позовом умов договору
поставки від 12.01.2012 року за № 1/001-2
призвело до виникнення підстав для
розірвання договору поставки від 12.01.2012
року за № 1/001-2.

Проте, в ході розгляду справи
встановлено, що доводи Позивача за
первісним позовом є безпідставними,
необґрунтованими та спростовані
Відповідачем за первісним позовом за
допомогою належних і допустимих
доказів з наступних підстав.

Так, є безпідставною та
необґрунтованою позиція Позивача за
первісним позовом з приводу того, що
Відповідач за первісним позовом в
порушення взятих на себе за Договором
зобов'язань не поставив Позивачу за
первісним позовом товар у вигляді
плівки стретч на загальну суму 112991,67
грн. (сто дванадцять тисяч дев'ятсот
дев'яносто одна гривня 67 коп.), яка
спростовується наявним у матеріалах
справи оригіналом
товарно-транспортної накладної від
13.12.2013 року за № пл.

Дослідженням змісту
товарно-транспортної накладної від
13.12.2013 року за № пл встановлено, що
13.12.2013 року Відповідач за первісним
позовом на виконання вимог п.п. 1.1., 4.4.,
4.6., 5.1., 5.2., 5.3. Договору, з дотриманням
положень ст.ст. 526, 629, 712 Цивільного
кодексу України, поставив Позивачу за
первісним позовом товар у вигляді
плівки стретч на загальну суму 112991,67
грн. (сто дванадцять тисяч дев'ятсот
дев'яносто одна гривня 67 коп.).

Вказана товарно-транспортна накладна
від 13.12.2013 року за № пл підписана
від імені Позивача за первісним
позовом керівником останнього та
скріплена печаткою Позивача за
первісним позовом на виконання вимог
п.п. 1.1., 4.4., 4.6., 5.1., 5.2., 5.3. Договору і ст. 193
Господарського кодексу України без
будь-яких заперечень з приводу
зазначених у вказаній
товарно-транспортній накладній
вартості, кількості та якості
поставленого Відповідачем за
первісним позовом товару з метою
засвідчення факту прийняття Позивачем
за первісним позовом товару в обсязі,
кількості, якості та вартості,
визначених у товарно-транспортній
накладній. Тобто, підписана Позивачем
за первісним позовом
товарно-транспортна накладна без
будь-якого зазначення Позивачем за
первісним позовом про незгоду із
зазначеною у вказаній накладній
вартістю, строками, обсягом, кількістю
та якістю поставленого Відповідачем за
первісним позовом товару свідчить про
належне виконання Відповідачем за
первісним позовом своїх зобов'язань за
Договором.

Одночасно судом береться до уваги, що в
матеріалах справи наявні копії
банківських виписок, згідно яких
Позивач за первісним позовом з
дотриманням вимог п.п. 1.1., 3.4., 3.5.
Договору скористався своїм правом
відстрочення платежу, проте з
порушенням граничного 14-ти денного
строку після отримання товару частково
перераховував Відповідачу за
первісним позовом грошові кошти в сумі
42991,67 грн. (сорок дві тисячі дев'ятсот
дев'яносто одна гривня 67 коп.).

Судом враховується, що початок
перерахування коштів за умовами п.п. 1.1.,
3.4., 3.5. Договору можливий лише після
отримання товару, що також спростовує
позицію Позивача за первісним позовом,
що він кошти перерахував, однак
Відповідач за первісним позовом не
поставив йому товар.

Таким чином, вимоги Позивача за
первісним позовом про стягнення з
Відповідач за первісним позовом
вартості оплаченого на суму 42991,67 грн.
(сорок дві тисячі дев'ятсот дев'яносто
одна гривня 67 коп.) товару за Договором,
який Відповідач за первісним позовом з
позиції Позивача за первісним позовом
не поставив в порушення взятих на себе
зобов'язань за Договором, є
безпідставними, необґрунтованими,
недоведеними суду за допомогою
належних і допустимих доказів, в
зв'язку з чим суд в їх задоволенні
відмовляє в повному обсязі.

Крім того, Позивач за первісним позовом
просить суд стягнути з Відповідача за
первісним позовом пеню в сумі 56,65 грн.
(п'ятдесят шість гривень 65 коп.), штраф
за прострочення поставки понад 30 днів у
сумі 7909,41 грн. (сім тисяч дев'ятсот
дев'ять гривень 41 коп.) та 3-и проценти
річних в сумі 791,51 грн. (сімсот
дев'яносто одна гривня 51 коп.) в зв'язку
з невиконанням Відповідачем за
первісним позовом своїх зобов'язань
щодо поставки оплаченого товару та не
поверненням вартості оплаченого
товару, який з позиції Позивача за
первісним позовом Відповідач за
первісним позовом не поставив в
порушення взятих на себе зобов'язань.

Суд уважно дослідивши вимоги Позивача
за первісним позовом про стягнення з
Відповідача за первісним позовом пені,
штрафу, 3-х процентів річних приходить
до висновку, що вони є похідними від
позовної вимоги Позивача за первісним
позовом з повернення вартості
оплаченого та не поставленого товару
по договору поставки від 12.01.2012 року за
№ 1/001-2, в зв'язку з відмовою в
задоволенні якої внаслідок належного і
своєчасного виконання Відповідачем за
первісним позовом своїх зобов'язань за
Договором суд відмовляє в задоволенні
вимог Позивача за первісним позовом
про стягнення з Відповідача за
первісним позовом пені, штрафу, 3-х
процентів річних, як безпідставних та
необґрунтованих.

Також, Позивач за первісним позовом
просить суд розірвати договір поставки
від 12.01.2012 року за № 1/001-2 з тих підстав,
що Відповідач за первісним позовом не
виконує свої зобов'язання за договором
поставки від 12.01.2012 року за № 1/001-2.

За наслідками дослідження позовної
вимоги Позивача за первісним позовом
про розірвання договору поставки від
12.01.2012 року за № 1/001-2 встановлено, що
вона є похідною від вимог Позивача за
первісним позовом про стягнення
вартості оплаченого та не поставленого
товару, пені, штрафу, 3-х процентів
річних, з приводу яких суд прийшов до
висновку про їх безпідставність та
необґрунтованість, в зв'язку з чим
вимога Позивача за первісним позовом
про розірвання договору поставки від
12.01.2012 року за № 1/001-2 не підлягає
задоволенню і відхиляється судом в
повному обсязі.

Суд, розглянувши зустрічну позовну
заяву товариства з обмеженою
відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА
ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН" про стягнення з
приватного підприємства "АВТОДЕН"
заборгованості за договором поставки
від 12.01.2012 року за № 1/001-2 у вигляді
основного боргу в сумі 70000,00 грн.
(сімдесят тисяч гривень 00 коп.), пені в
сумі 7733,98 грн. (сім тисяч сімсот
тридцять три гривні 98 коп.), 3-х
процентів річних в сумі 1690,50 грн. (одна
тисяча шістсот дев'яносто гривень 50
коп.), інфляційних нарахувань в сумі
10640,00 грн. (десять тисяч шістсот сорок
гривень 00 коп.) приходить до висновку,
що позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю
"НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН"
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню судом з наступних підстав.

Відповідач за зустрічним позовом 13.12.2013
року отримав у Позивача за зустрічним
позовом з дотриманням вимог п.п. 1.1., 4.4.,
4.6., 5.1., 5.2., 5.3. Договору та ст.ст. 526, 629, 712
Цивільного кодексу України
поставлений Позивачем за зустрічним
позовом товар у вигляді плівки стретч
на загальну суму 112991,67 грн. (сто
дванадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто
одна гривня 67 коп.), що підтверджено
товарно-транспортною накладною від
13.12.2013 року за № пл, оригінал якої
знаходиться в матеріалах справи та яка
підписана від імені Відповідача за
зустрічним позовом керівником
останнього та скріплена печаткою
Відповідача за зустрічним позовом на
виконання вимог п.п. 1.1., 4.4., 4.6., 5.1., 5.2., 5.3.
Договору і ст. 193 Господарського
кодексу України без будь-яких
заперечень з приводу зазначених у
вказаній товарно-транспортній
накладній вартості, кількості та
якості поставленого Позивачем за
зустрічним позовом товару з метою
засвідчення факту прийняття
Відповідачем за зустрічним позовом
товару в обсязі, кількості, якості та
вартості, визначених у
товарно-транспортній накладній.

Як вказує Позивач за зустрічним
позовом, Відповідач за зустрічним
позовом належним чином не виконав
зобов'язань за п.п. 1.1., 3.3., 3.4., 3.5.
Договору та вимог ст.ст. 526, 629, 712
Цивільного кодексу України з повної
оплати отриманого ним товару згідно
вищевказаної товарно-транспортної
накладної від 13.12.2013 року за № пл,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи банківськими
виписками, у зв'язку з чим за
Відповідачем за зустрічним позовом
наявна заборгованість в сумі 70000,00 грн.
(сімдесят тисяч гривень 00 коп.).

В ході розгляду справи, судом
досліджено матеріали справи з метою
перевірки обґрунтованості визначення
Позивачем за зустрічним позовом суми
основного боргу Відповідача за
зустрічним позовом перед Позивачем за
зустрічним позовом у розмірі 70000,00 грн.
(сімдесят тисяч гривень 00 коп.), за
наслідками чого суд погоджується з
наведеними у зустрічному позові
доводами Позивача за зустрічним
позовом щодо підстав виникнення та
розміру вказаної суми основного боргу
Відповідача за зустрічним позовом.
Доказів повної чи часткової оплати
вказаної суми заборгованості
Відповідачем за зустрічним позовом
суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про
обґрунтованість вимог Позивача за
зустрічним позовом про стягнення з
Відповідача за зустрічним позовом суми
основного боргу за Договором у сумі
70000,00 грн. (сімдесят тисяч гривень 00
коп.), в зв'язку з чим дана вимога
Позивача за зустрічним позовом
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Поряд з цим, Позивач за зустрічним
позовом просить суд стягнути з
Відповідача за зустрічним позовом, за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання з оплати поставленого
товару, пеню, передбачену п. 7.4.
Договору, у сумі 7733,98 грн. (сім тисяч
сімсот тридцять три гривні 98 коп.).

Договір у п. 7.4. передбачає, що в разі
порушення строків оплати Покупцем
коштів за Товар згідно п. 3.4. цього
Договору, Покупець на вимогу
Постачальника сплачує йому пеню у
розмірі 0,1 % від несплаченої суми за
кожен день прострочення.

Господарський кодекс України у ст. 216
передбачає, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У відповідності з ч. 1 ст. 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу
України визначено, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Цивільний кодекс України у ст. 612
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.
Якщо внаслідок прострочення боржника
виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може
відмовитися від прийняття виконання і
вимагати відшкодування збитків.
Прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

Суд приходить до висновку, що дії
Відповідача за зустрічним позовом є
порушенням договірних зобов'язань,
тому Відповідач за зустрічним позовом
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, внаслідок чого
є підстави для застосування
встановленої Законом та Договором
відповідальності.

Закон України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» від 10 січня 2002 року за N
2921-III у ст.ст. 1, 3 встановлює, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 230, 231 Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» та п. 7.4. Договору,
Позивачем за зустрічним позовом
Відповідачу за зустрічним позовом
нараховано пеню за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання з
оплати поставленого товару в розмірі 0,1
% від суми простроченої заборгованості
за кожний день прострочення виконання
грошових зобов'язань на загальну суму
7733,98 грн. (сім тисяч сімсот тридцять три
гривні 98 коп.).

З метою дослідження правильності
визначення Позивачем за зустрічним
позовом суми пені, судом здійснено
розрахунок пені за заявлені Позивачем
за зустрічним позовом періоди, за
результатами якого суд погоджується з
сумою, розміром та періодом
нарахування Позивачем за зустрічним
позовом Відповідачу за зустрічним
позовом пені за Договором в сумі 7733,98
грн. (сім тисяч сімсот тридцять три
гривні 98 коп.).

Доказів сплати в добровільному порядку
пені за Договором Відповідач за
зустрічним позовом суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги щодо
стягнення з Відповідача за зустрічним
позовом пені за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання з оплати
поставленого товару за Договором у
сумі 7733,98 грн. (сім тисяч сімсот
тридцять три гривні 98 коп.) підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Крім того, Позивач за зустрічним
позовом, за прострочення виконання
Відповідачем за зустрічним позовом
грошового зобов'язання за Договором,
просить суд стягнути з Відповідача за
зустрічним позовом три проценти річних
у сумі 1690,50 грн. (одна тисяча шістсот
дев'яносто гривень 50 коп.) та інфляційні
нарахування в сумі 10640,00 грн. (десять
тисяч шістсот сорок гривень 00 коп.).
Розрахунок суми трьох процентів річних
та інфляційних втрат знаходиться в
матеріалах справи.

У відповідності із ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

При дослідженні розрахунків 3-х
процентів річних та інфляційних втрат,
здійснених Позивачем за зустрічним
позовом, судом встановлено, що
Позивачем за зустрічним позовом
здійснено розрахунок 3-х процентів
річнихта інфляційних втрат об'єктивно
та вірно.

Станом на момент розгляду справи,
Відповідачем за зустрічним позовом не
надано суду доказів сплати Позивачу за
зустрічним позовом заборгованості у
вигляді трьох процентів річних у сумі
1690,50 грн. (одна тисяча шістсот
дев'яносто гривень 50 коп.) та
інфляційних втрат у сумі 10640,00 грн.
(десять тисяч шістсот сорок гривень 00
коп.), внаслідок чого вимоги Позивача за
зустрічним позовом про стягнення 3-х
процентів річних та інфляційних втрат
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс
України у ст. 36 встановлює, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що копії документів,
які знаходяться в матеріалах справи та
надавались суду сторонами у справі в
якості доказів, є належними та
допустимими письмовими доказами, які
стосуються предмету спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Таким чином, враховуючи відмову в
задоволенні вимог Позивача за
первісним позовом у повному обсязі, то
відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
господарські витрати Позивача за
первісним позовом у вигляді судового
збору в сумі 1827,00 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.)
покладаються на Позивача за первісним
позовом.

Враховуючи вищевикладене, беручи до
уваги задоволення вимог Позивача за
зустрічним позовом в повному обсязі, а
також те, що даний спір виник виключно
внаслідок неправильних дій
Відповідача за зустрічним позовом
через невиконання останнім Договору
при наявності права і можливості
виконувати Договір своєчасно та
належним чином, то суд, на підставі
ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладає на Відповідача за зустрічним
позовом господарські витрати Позивача
за зустрічним позовом у вигляді
судового збору в сумі 1827,00 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00
коп.).

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову
приватного підприємства "АВТОДЕН" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА
ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН" про стягнення та
розірвання договору, - відмовити
повністю.

2. Господарські витрати за первісним
позовом приватного підприємства
"АВТОДЕН", ідентифікаційний код: 35394689,
місцезнаходження: 49000, м.
Дніпропетровськ, пров. Людмили
Мокієвської, буд. 5, кв. 47, у вигляді
судового збору в сумі 1827,00 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00
коп.) покласти на приватне підприємство
"АВТОДЕН", ідентифікаційний код: 35394689,
місцезнаходження: 49000, м.
Дніпропетровськ, пров. Людмили
Мокієвської, буд. 5, кв. 47.

3. Зустрічний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
"НАУКОВО-ВИРОБНИЧА ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН"
до приватного підприємства "АВТОДЕН"
про стягнення, - задовольнити повністю.

4. Стягнути з приватного підприємства
"АВТОДЕН", ідентифікаційний код: 35394689,
місцезнаходження: 49000, м.
Дніпропетровськ, пров. Людмили
Мокієвської, буд. 5, кв. 47, на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "НАУКОВО-ВИРОБНИЧА
ФІРМА "ПЛАСТМОДЕРН", ідентифікаційний
код: 16401787, місцезнаходження: 08298,
Київська обл., м. Ірпінь, смт
Коцюбинське, вул. Доківська, буд. 14,
заборгованість за договором поставки
від 12.01.2012 року за № 1/001-2 у вигляді
основного боргу в сумі 70000,00 грн.
(сімдесят тисяч гривень 00 коп.), пені в
сумі 7733,98 грн. (сім тисяч сімсот
тридцять три гривні 98 коп.), 3-х
процентів річних в сумі 1690,50 грн. (одна
тисяча шістсот дев'яносто гривень 50
коп.), інфляційних нарахувань в сумі
10640,00 грн. (десять тисяч шістсот сорок
гривень 00 коп.) та судовий збір в сумі
1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять
сім гривень 00 коп.).

5. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
Скутельник П.Ф.

Повний текст рішення складено та
підписано 29 жовтня 2014 року