ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р.
Справа № 922/1226/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Здоровко Л.М., суддя
Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.

за участю представників:

апелянта - Борзих В.В. на підставі
довіреності від 11.11.2013р.

арбітражний керуючий - Севостьянов Є.В.
на підставі свідоцтва НОМЕР_1 від
23.05.2013р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Рогань" (вх.№3101Х/2) на ухвалу
господарського суду Харківської
області від 16.09.2014р. у справі № 922/1226/13

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Рогань", м.
Харків

до Публічного акціонерного товариства
"Миропільська паперова фабрика",
м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16.09.2014р. у
справі №922/1226/13 (головуючий суддя
Чистякова І.О., суддя Дзюба О.А., суддя
Казарцева В.В.) визнано повністю вимоги
ОСОБА_3 до банкрута у розмірі 50
926, 04грн. та включено їх до реєстру вимог
кредиторів у першу чергу задоволення
вимог кредиторів.

Не погодившись з ухвалою місцевого
господарського суду, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Рогань" звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить оскаржувану ухвалу скасувати в
частині включення грошових вимог до
першої черги задоволення вимог
кредиторів та прийняти нове рішення,
яким віднести грошові вимоги кредитора
до шостої черги задоволення вимог
кредиторів.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
суми, нараховані працівникам за час
затримки розрахунку при звільненні не
належать до фонду оплати праці, за
своєю правовою природою вони не є
заробітною платою. На думку апелянта,
нарахування середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
у процедурі банкрутства є
компенсацією, тому ці виплати мають
задовольнятись у шосту чергу.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 06.10.2014р. у
справі №922/1226/13 апеляційну скаргу
прийнято до провадження, розгляд
скарги призначено на 20.10.2014р.

До початку судового засідання
ліквідатор ПАТ "Миропільська паперова
фабрика" подав до Харківського
апеляційного господарського суду
відзив на апеляційну скаргу (вх.№9178 від
20.10.2014р.), просить оскаржувану ухвалу
скасувати в частині включення грошових
вимог ОСОБА_3 до першої черги
задоволення вимог кредиторів та
прийняти нове рішення, яким віднести
вказані грошові вимоги до шостої черги
задоволення.

У судовому засіданні Харківського
апеляційного господарського суду
20.10.2014р. представник апелянта підтримав
апеляційну скаргу, просить
задовольнити її у повному обсязі.
Ліквідатор також підтримав апеляційну
скаргу, просить ухвалу суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове
рішення, яким віднести грошові вимоги
заявника до шостої черги задоволення
вимог кредиторів.

Враховуючи, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
апеляційної скарги по суті, зважаючи на
те, що учасники провадження у справі
про банкрутство про дату, час і місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлені належним чином, а також, що
явка представників учасників судового
процесу у судове засідання не була
визнана обов'язковою та зважаючи на
стислі строки розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду, у відповідності
до приписів статті 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути скаргу в даному судовому
засіданні.

Дослідивши матеріали справи №922/1226/13,
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05.04.2013р. у
справі №922/1226/13 порушено провадження
про банкрутство Публічного
акціонерного товариства "Миропільська
паперова фабрика", визнано вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Рогань" у
розмірі 450 846, 77грн., з яких безспірні
вимоги - 445 111, 77грн. та витрати зі
сплати судового збору за подання заяви
про порушення справи про банкрутство - 5
735, 00грн., введено процедуру
розпорядження майном боржника -
Публічного акціонерного товариства
"Миропільська паперова фабрика",
призначено розпорядником майна
боржника арбітражного керуючого
Телешун Юрія Володимировича.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 27.05.2013р. у
справі №922/1226/13 звільнено арбітражного
керуючого Телешун Ю.В. від виконання
повноважень розпорядника майна ПАТ
"Миропільська паперова фабрика",
призначено розпорядником майна ПАТ
"Миропільська паперова фабрика"
арбітражного керуючого Севостьянова
Є.В. (свідоцтво НОМЕР_1 від 23.05.2013р., місце
проживання - АДРЕСА_1).

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 24.12.2013р. у
справі №922/1226/13 припинено процедуру
розпорядження майном ПАТ "Миропільська
паперова фабрика", введено процедуру
санації боржника строком на 6 місяців
до 12.08.2014р.

Постановою господарського суду
Харківської області від 12.06.2014р. у
справі №922/1226/13 припинено процедуру
санації боржника, визнано юридичну
особу ПАТ "Миропільська паперова
фабрика" банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Севостьянова Є.В.

На офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України 13.06.2014р.
оприлюднено повідомлення про визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури за №4864;
визначено граничний строк 13.08.2014р. на
заявлення грошових вимог кредиторів до
боржника.

12.08.2014р. (згідно дати на поштовому
конверті) фізична особа ОСОБА_3
звернулась до господарського суду
Харківської області із заявою про
визнання безспірних грошових вимог по
заробітній платі у справі про
банкрутство ПАТ "Миропільська паперова
фабрика", просить визнати безспірні
грошові вимоги по заробітній платі у
розмірі 50 926, 04грн. та включити їх до
першої черги задоволення вимог
кредиторів.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, суд першої
інстанції в оскаржуваній ухвалі
зазначає, що затримка розрахунку при
звільненні за своєю природою пов'язана
з трудовими відносинами, є оплатою
праці та відноситься до структури
заробітної плати. Як наслідок, середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні, індекс інфляції,
нарахований на невиплачену суму
заробітної плати відноситься до фонду
додаткової заробітної плати, отже,
підлягають включенню до реєстру вимог
кредиторів до першої черги
задоволення.

Дослідивши заяву ОСОБА_3 з
кредиторськими вимогами до боржника та
додані до неї документи, а також
приписи законодавства України, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
Разом з тим, стаття 2 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначає, що провадження у справах про
банкрутство регулюється цим Законом,
Господарським процесуальним кодексом
України, іншими законодавчими актами
України.

Стаття 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначає, що кредитори за вимогами щодо
виплати заробітної плати, авторської
винагороди, аліментів, а також за
вимогами щодо відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю громадян,
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
та інше соціальне страхування мають
право протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують. Копії відповідних заяв
та доданих до них документів кредитори
надсилають боржнику та розпоряднику
майна.

Заява кредитора має містити:
найменування господарського суду, до
якого подається заява; ім'я або
найменування боржника, його
місцезнаходження або місце проживання,
ідентифікаційний код юридичної особи
та реєстраційний номер облікової
картки платника податків (за
наявності); ім'я або найменування
кредитора, його місцезнаходження або
місце проживання, ідентифікаційний код
юридичної особи та реєстраційний номер
облікової картки платника податків (за
наявності); розмір вимог кредитора до
боржника з окремим зазначенням суми
неустойки (штрафу, пені); виклад
обставин, які підтверджують вимоги до
боржника, та їх обґрунтування;
відомості про наявність заставного
майна боржника, яке є забезпеченням
вимог; перелік документів, які
додаються до заяви.

Як вбачається із наданого заявником в
обґрунтування кредиторських вимог
рішення господарського суду
Харківської області від 29.04.2014р. у
справі №922/3647/13, позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено повністю, стягнуто з ПАТ
"Миропільська паперова фабрика" на
користь ОСОБА_3 суму середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні у розмірі 50 926, 04грн.

Рішення суду першої інстанції від
29.04.2014р. залишено без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 24.06.2014р.

У матеріалах справи також міститься
наказ господарського суду Харківської
області від 09.07.2014р. на примусове
виконання зазначеного рішення.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанції у справі
№922/3647/13, статтею 21 Закону України "Про
оплату праці" визначено, що працівник
має право на оплату своєї праці
відповідно до актів законодавства і
колективного договору на підставі
укладеного трудового договору.

Згідно з частиною 1 статті 47 Кодексу
законів про працю України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені в статті 116 цього кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 116
Кодексу законів про працю України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Стаття 117 Кодексу законів про працю
України встановлює, що при наявності
спору про розміри належних звільненому
працівникові сум власник або
уповноважений ним орган повинен
сплатити зазначене в цій статті
відшкодування в тому разі, коли спір
вирішено на користь працівника. Якщо
спір вирішено на користь працівника
частково, то розмір відшкодування за
час затримки визначає орган, який
виносить рішення по суті спору.

Таким чином, за результатами розгляду
позовних вимог ОСОБА_3 по стягненню з
ПАТ "Миропільська паперова фабрика"
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні у розмірі 50
926, 04грн. господарські суди дійшли
висновку щодо їх законності та
правомірності.

В силу статті 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Враховуючи вищенаведене, кредиторські
вимоги ОСОБА_3 до боржника у справі про
банкрутство останнього є правомірними
та обґрунтованими, а також
підтверджені належними та допустимими
доказами.

Щодо доводів апелянта, що суми,
нараховані працівникам за час затримки
розрахунку при звільненні не належать
до фонду оплати праці, за своєю
правовою природою вони не є заробітною
платою та мають задовольнятись в шосту
чергу вимог кредиторів, колегія суддів
апеляційного господарського суду
зазначає наступне.

Згідно зі статтею 94 Кодексу законів про
працю України, частини 1 статті 1 Закону
України "Про оплату праці", заробітна
плата - це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку
власник, або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

До структури заробітної плати в силу
статті 2 Закону України "Про оплату
праці" включаються виплати за виконану
роботу, а також гарантії та компенсації
за невідпрацьований час.

За структурою Кодексу законів про
працю України стаття 117, якою визначено
підстави виплати середнього заробітку
за час затримки розрахунку при
звільненні, відноситься до розділу VII
"Оплата праці" вказаного Кодексу.

Таким чином, затримка розрахунку при
звільненні за своєю природою пов'язана
з трудовими відносинами та відноситься
до структури заробітної плати.

Згідно з пунктами 2.2, 2.2.7, 2.2.8 наказу
Державного комітету статистики
України від 13.01.2004р. № 5 "Про
затвердження інструкції зі статистики
заробітної плати" фонд додаткової
заробітної плати включає доплати,
надбавки, гарантійні та компенсаційні
виплати, передбачені чинним
законодавством, премії, пов'язані з
виконанням виробничих завдань і
функцій. До складу фонду заробітної
плати зокрема входять: суми виплат,
пов'язаних з індексацією заробітної
плати працівників, суми компенсації
працівникам втрати частини заробітної
плати у зв'язку з порушенням термінів
її виплати.

Отже, середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні,
індекс інфляції, нарахований на
невиплачену суму заробітної плати
відноситься до фонду додаткової
заробітної плати.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 29.04.2014р. у справі № 905/242/13-г.

Колегія суддів також зауважує, що
зазначені висновки повністю
узгоджуються з позицією, викладеною у
постанові Верховного Суду України від
14.11.2012р., що наводиться апелянтом на
підтвердження своїх доводів, в якій за
результатами аналізу статей 116, 117
Кодексу законів про працю України,
статті 12 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
колегія суддів Верховного Суду України
приходить до висновку, що зазначені
норми трудового права структурно
віднесені до розділу VII "Оплата праці"
зазначеного Кодексу. За своєю суттю
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні не
відноситься до неустойки та не є
санкцією за невиконання грошового
зобов'язання. Це компенсаційна виплата
за порушення права на оплату праці, яка
нараховується у розмірі середнього
заробітку. Таким чином, дія мораторію
не поширюється на вимоги колишніх
працівників про виплату середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Стаття 45 Закону України "Про
відновлення платоспроможності або
визнання його банкрутом" визначає, що
кошти, одержані від продажу майна
банкрута, спрямовуються на задоволення
вимог кредиторів у порядку,
встановленому цією статтею. При цьому,
у першу чергу задовольняються вимоги
щодо виплати заборгованості із
заробітної плати перед працюючими та
звільненими працівниками банкрута,
грошові компенсації за всі
невикористані дні щорічної відпустки
та додаткової відпустки працівникам,
які мають дітей, інші кошти, належні
працівникам у зв'язку з оплачуваною
відсутністю на роботі (оплата часу
простою не з вини працівника, гарантії
на час виконання державних або
громадських обов'язків, гарантії і
компенсації при службових
відрядженнях, гарантії для
працівників, що направляються для
підвищення кваліфікації, гарантії для
донорів, гарантії для працівників, що
направляються на обстеження до
медичного закладу, соціальні виплати у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності за рахунок коштів
підприємства тощо), а також вихідної
допомоги, належної працівникам у
зв'язку з припиненням трудових
відносин та нарахованих на ці суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інше соціальне
страхування, у тому числі
відшкодування кредиту, отриманого на
ці цілі.

Таким чином, кредиторські грошові
вимоги ОСОБА_3 до боржника, які є
середнім заробітком за час затримки
розрахунку при звільненні та
відносяться до структури заробітної
плати, згідно вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності або
визнання його банкрутом"
задовольняються у першу чергу
задоволення вимог кредиторів.

З огляду на викладене, враховуючи, що
місцевий господарський суд забезпечив
дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження усіх
фактичних обставин справи та дав
належну правову оцінку наявним у
матеріалах справи доказам, а доводи
апелянта, викладені в апеляційній
скарзі є необґрунтованими та
недоведеними, колегія суддів вважає, що
ухвалу господарського суду
Харківської області від 16.09.2014р. у
справі №922/1226/13 слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Рогань" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 16.09.2014р. у
справі №922/1226/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 23.10. 2014
року.

Головуючий суддя
Здоровко Л.М.

Суддя
Плахов О.В.

Суддя
Шутенко І.А.