ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.10.14р. Справа № 904/6377/14

За позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська
область

до Регіонального відділення Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

третя особа без самостійних вимог:
Індустріальний технікум Криворізького
Технічного Університет" м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область

про зобов'язання укласти додаткову
угоду про внесення змін до договору
№12/02-4177-ОД від 12.10.2010 р.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кайнога Я.О.,
довіреність № 01 від 13.01.2014р.

від третьої особи: не з'явився

Суть спору:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
(далі - позивач) звернулася до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до Регіонального
відділення Фонду державного майна
України в Дніпропетровській області
(далі - відповідач) про зобов'язання
відповідача, укласти з позивачем
додаткову угоду про внесення змін до
договору оренди нерухомого майна від
12.10.2010 р. № 12/02-4177-ОД, виклавши другий
абзац пункту 10.1 розділу 10. Строк
чинності, умови зміни та припинення
договору в наступній редакції: 10.1. Цей
договір є пролонгованим з 12.10.2013 р. по
12.10.2016 р. включно. Абзац 2 п. 10.1 вважати
абзацом 3.

Позивач у судових засіданні підтримав
позовні вимоги у повному обсязі, просив
їх задовольнити.

Представник відповідача у судових
засіданнях заперечував проти позовних
вимог, з підстав викладених у письмових
поясненнях.

Представник третьої особи у судовому
засіданні заперечував з підстав
викладених у запереченні на позов.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, що містяться в
матеріалах справи.

Ухвалами господарського суду
Дніпропетровської області від 03.09.2014 р.,
від 15.09.2014 р. та від 30.09.2014 р. розгляд
справи відкладено на 15.09.2014 р., на 30.09.2014
р. та на 16.10.2014 р.

В порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 16.10.2014 р. оголошені
вступна та резолютивна частини
судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши надані докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2010 р. між позивачем (орендар) та
відповідачем (орендодавець) укладений
Договір оренди нерухомого майна, що
належить до державної власності №
12/02-4177-ОД (далі - Договір) відповідно до
умов якого п.1.1. орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування державне окреме нерухоме
майно нежитлове приміщення учбового
корпусу (далі - майно) площею 47,08 кв.м.
розміщене за адресою: АДРЕСА_1, що
перебуває на балансі Індустріального
технікуму Криворізького технічного
університету (далі - балансоутримувач),
вартість якого визначена згідно зі
звітом про оцінку на 16 червня 2010 року і
становить за незалежною оцінкою 76 202,00
грн.

Відповідно п. 1.2. Договору майно
передається в оренду з метою
розміщення буфету в навчальному
закладі, без права торгівлі товарами
підакцизної групи.

Згідно п. 2.1. Договору орендар вступає у
строкове платне користування
державним майном у термін, указаний у
Договорі, але не раніше дати підписання
сторонами цього Договору (у разі оренди
нерухомого майна на строк не менше ніж
три роки - не раніше дати державної
реєстрації Договору) та акта
приймання-передачі майна.

Передача майна в оренду не тягне за
собою виникнення в орендаря права
власності на це майно. Власником
орендованого майна залишається
держава, а орендар користується ним
протягом строку оренди (п. 2.2. Договору).

Передача нежитлового приміщення
учбового корпусу в оренду здійснена за
актом приймання-передачі від 12.10.2010
року, який підписано сторонами
Договору та узгоджено
балансоутримувачем (а.с. 18).

Додатковою угодою від 04.09.2012 р. до
Договору викладено другий абзац п. 10.1.
розділу 10. Строк чинності умови зміни
та припинення договору в наступній
редакції: 10.1. "Цей договір є
пролонгованим з 12.10.2012 р. по 11.10.2013 р.
включно". Абзац 2 п. 10.1 вважати абзацом 3.

На підставі чого, позивач звернувся з
вимогою про зобов'язання укласти з
відповідачем додаткову угоду, якою
договір пролонгувати з 12.10.2013 р. по
12.10.2016 р., що є причиною виникнення
спору.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Як свідчать матеріали справи, укладені
сторонами договори, за своєю правовою
природою відноситься до договорів
найму, різновидом якого є оренда.
Приймаючи до уваги, що майно, яке
виступає предметом договору, належить
до комунальної власності, до спірних
правовідносин застосовуються також
норми Закону України "Про оренду
державного та комунального майна".

Відповідно до ст. 763 Цивільного кодексу
України договір найму укладається на
строк, встановлений договором. При
цьому, згідно зі ст. 284 Господарського
кодексу України, строк оренди є
істотною умовою договору оренди.
Згідно до ч.2 ст. 291 Господарського
кодексу України договір оренди
припиняється, зокрема, у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про управління об'єктами державної
власності" Кабінет Міністрів України
є суб'єктом управління, що визначає
об'єкти управління державної
власності, стосовно яких виконує
функції з управління, а також об'єкти
управління державної власності,
повноваження з управління якими
передаються іншим суб'єктам
управління, визначеним цим Законом.

Згідно умов ст. 1 Закону України "Про
управління об'єктами державної
власності" управління об'єктами
державної власності - здійснення
Кабінетом Міністрів України та
уповноваженими ним органами, іншими
суб'єктами, визначеними цим Законом,
повноважень щодо реалізації прав
держави як власника таких об'єктів,
пов'язаних з володінням, користуванням
і розпоряджанням ними, у межах,
визначених законодавством України, з
метою задоволення державних та
суспільних потреб.

Суб'єктом управління державного майна,
яке перебуває на балансі
Індустріального технікуму ДВНЗ
"Криворізький національний
університет" - є Міністерство освіти і
науки України.

Листом від 08.10.2013 р. № 1/11-15238
Міністерство освіти і науки України
повідомило, що не надає згоди на
продовження терміну дії оренди №
12/02-41-77ОД, оскільки навчальний заклад
планує використовувати приміщення за
цільовим призначенням.

Згідно наказу від 04.11.2013 р. № 12/03-180-ПО
відповідача Договір оренди нерухомого
майна від 12.10.2010 р. № 12/02-4177-ОД, що
належить до державної власності є
припиненим з 11.10.2013 р.

Таким чином, позовні вимоги позивача, у
зв'язку з припиненням Договору Договір
оренди нерухомого майна від 12.10.2010 р. №
12/02-4177-ОД, що належить до державної
власності є безпідставними, а тому
такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 15 Цивільного кодексу України
встановлено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, скориставшись при
цьому належним способом захисту,
зокрема, наведеними статтею 16
Цивільного кодексу України : визнання
права, визнання правочину недійсним,
припинення дії, яка порушує право та ін.

Матеріали справи не містять посилань
на фактичне порушення прав позивача з
боку відповідача та доказів на
підтвердження фактів порушення права.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2
Господарського процесуального кодексу
України правом на звернення до
господарського суду за захистом
порушеного права або охоронюваного
законом інтересу наділені
підприємства та організації, права та
інтереси яких дійсно порушені.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги поданими суду доказами.
Обов'язок доказування згідно зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України покладено на сторони, кожна з
яких повинна довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги необґрунтовані,
безпідставні та такі, що до задоволення
не підлягають.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір по справі слід віднести на
позивача, оскільки в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України "21" жовтня 2014 р.