ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"13" жовтня 2014 р.
Справа № 4/032-12

Господарський суд Київської
області у складі судді Щоткіна О.В.,
розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк»

про видачу другого примірника наказу
про примусове виконання рішення суду
та поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк», м. Дніпропетровськ

до 1. Відкритого акціонерного
товариства «Капітал Лізинг», м. Київ

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Анмакс», смт Буча

про стягнення 540726,98 євро

За участю представників:

позивач (заявник) - Хитрова Л.В. -
представник, довіреність № 52 від
22.01.2010р.;

відповідач 1 - не з'явився.

відповідач 2 - не з'явився.

встановив:

Рішенням господарського суду
Київської області від 24.05.2012р. у справі
№ 4/032-12 позов Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк» до Відкритого
акціонерного товариства «Капітал
Лізинг» та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Анмакс» задоволено
в повному обсязі, стягнуто солідарно з
Відкритого акціонерного товариства
«Капітал Лізинг» та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Анмакс»
на користь Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Приватбанк» - 540 726, 98 Євро які
складають: 267 057 Євро 79 Євроцентів
заборгованість за Договором комісії, 127
920 Євро 68 Євроцентів заборгованість за
відсотками, 145 748 Євро 51 Євроцентів
заборгованість зі сплати пені та
судовий збір в розмірі 64 380 ,00 грн.

На виконання рішення від 24.05.2012 р.,
25.06.2012р. господарський суд видав накази
про примусове виконання вказаного
рішення.

21.08.2014р. від позивача - Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» подано заяву від
21.08.2014р. б/н про видачу другого
примірника наказу про примусове
виконання рішення суду та поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу до виконання.

В обґрунтування зазначеної заяви
позивач посилається на те, що рішення
господарського суду Київської області
від 24.05.2012р. по справі № 4/032-12 було
прийнято проти двох відповідачів, які
зареєстровані в різних населених
пунктах, що передбачає виконання
рішення суду в різних місцях та
окремими відділами ДВС.

У зв'язку з чим, на думку заявника, на
підставі ст. 116 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд Київської області
повинен був видати два примірники
наказу про примусове виконання рішення
по справі 4/032-12.

Проте, господарським судом Київської
області було видано лише один
примірник наказу з примусового
виконання рішення по справі № 4/032-12, що
дозволило стягувачу пред'явити його до
виконання в органи ДВС лише стосовно
одного з відповідачів - ВАТ «Капітал
Лізинг».

Крім того, як стверджує заявник,
тривале перебування наказу про
примусове виконання рішення суду щодо
ВАТ «Капітал Лізинг» на виконанні в
органах ДВС позбавило можливості
звернення позивача за другим
примірником наказу про примусове
виконання рішення суду щодо ТОВ
«Анмакс» у строки, передбачені для
пред'явлення наказу до виконання.

Відповідно до ст. 119 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
пропуску строку для пред'явлення
наказу до виконання з причин, визнаних
господарським судом поважними,
пропущений строк може бути відновлено.

Заява про відновлення пропущеного
строку подається до господарського
суду, який прийняв судове рішення.
Заява розглядається у засіданні
господарського суду, про час і місце
якого повідомляються ухвалою стягувач
і боржник.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.08.2013р. розгляд заяви
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк» про
видачу другого примірника наказу про
примусове виконання рішення суду та
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання
призначено на 13.10.2014р.

Представники відповідачів в судове
засідання 13.10.2014р. не з'явились, про
причини неявки суд не повідомили, хоча
про дату, час і місце розгляду справи
повідомлялись належним чином.

Враховуючи те, згідно положень ч.2 ст.119
ГПК України, неявка боржника і
стягувача у судове засідання не є
перешкодою для розгляду заяви, суд
прийшов до висновку, що розгляд заяви
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк» про
видачу другого примірника наказу про
примусове виконання рішення суду та
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання
можливо проводити за відсутності
повноважних представників боржників.

Розглянувши матеріали справи та заяву
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк» про
видачу другого примірника наказу про
примусове виконання рішення суду та
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання, суд
встановив наступне.

Публічним акціонерним товариством
«Комерційний банк «Приватбанк» подано
позов до двох відповідачів - 1) ВАТ
«Капітал Лізинг» та 2) ТОВ «Анмакс», які
солідарно відповідають за
зобов'язаннями за договором комісії
№02/AGR/IMPA про відкриття акредитиву від
03.07.2007р., у зв'язку з укладеним Договором
поруки 02/ACR/IMPA-2 від 22.06.2007р.

Відповідно до статті 554 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Особи, які спільно дали
поруку, відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Таким чином, у даному випадку має місце
процесуальна співучасть відповідача-2 -
ТОВ «Анмакс» на стороні відповідача-1 -
ВАТ «Капітал Лізинг», яка виникла як
наслідок існування множинності осіб у
матеріальному правовідношенні на
стороні боржника.

Так, відповідно до частин першої,
другої ст. 543 ЦК України солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі. У разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Із зазначених норм закону слідує право
кредитора звертатися за виконанням
обов'язку частково або в повному обсязі
від усіх боржників разом, або, на вибір
кредитора, від когось із них окремо, але
не вимагати виконання зобов'язання в
повному обсязі від кожного з боржників.
Зазначене призвело б до порушення
права боржників, оскільки мало б
наслідком стягнення повної суми
солідарного обов'язку з кожного з
боржників і відповідно безпідставного
кратного збільшення стягнутої суми.

Частиною другою ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження» зазначено,
що у разі якщо рішення ухвалено на
користь кількох позивачів або проти
кількох відповідачів, а також якщо
належить передати майно, що перебуває в
кількох місцях, у виконавчому
документі зазначаються один боржник та
один стягувач, а також визначаються, в
якій частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України, на яку посилається заявник,
якщо судове рішення прийнято на
користь декількох позивачів, або проти
декількох відповідачів, або якщо
виконання повинно бути проведено в
різних місцях, видаються накази із
зазначенням тієї частини судового
рішення, яка підлягає виконанню за
даним наказом.

При цьому слід відрізняти подання
позову до кількох відповідачів, які
солідарно відповідають за
зобов'язанням, коли до всіх
відповідачів пред'являється одна
вимога, від об'єднання вимог, коли до
кожного з відповідачів вимога
пред'являється самостійно.

В даному випадку солідарна
відповідальність відповідачів
виключає можливість суду визначити
частки, які належать до стягнення з
кожного боржника, оскільки у даній
справі кредитором у відповідності до
ст. 543 ЦК України пред'явлена одна
вимога до всіх солідарних боржників
без визначення частки боргу кожного з
них.

Суд також зазначає, що видача декількох
наказів на виконання судового рішення
про стягнення заборгованості з
декількох відповідачів солідарно без
визначення частини боргу, що
стягується з кожного з них не є
можливою. Вона суперечила б приписові
ч. 4 ст. 116 Господарського
процесуального кодексу України.

У зв'язку з тим, що у даній справі
кредитором, у відповідності до ст. 543 ЦК
України, пред'явлена одна вимога до
всіх солідарних боржників без
визначення частки боргу кожного з них,
судом у відповідності до частини
другої ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» було вірно
видано один наказ із зазначенням, що
обов'язок боржників - ВАТ «Капітал
Лізинг» та ТОВ «Анмакс» є солідарним.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України (постанова ВГСУ від 02.07.2012р. у
справі №20/056-11/2).

Крім того, пунктом 48 Інформаційного
листа ВГСУ від 29.09.2009р. №01-08/530 «Про
деякі питання, порушені у доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України»
визначено, що видача декількох наказів
на виконання судового рішення про
стягнення заборгованості з декількох
відповідачів солідарно без визначення
частини боргу кожного з них, не є
можливою. Водночас, якщо кілька
відповідачів, до яких було пред'явлено
вимогу, солідарно відповідають за
зобов'язанням, господарським судом
може бути видано один наказ на
стягнення всієї суми, - але саме один, а
не декілька.

У зв'язку з чим, суд прийшов до висновку,
що вимога про видачу другого
примірника наказу про примусове
виконання рішення суду по справі №
4/032-12 задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів та вимог стягувача
про поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання, слід
зазначити наступне.

Оскільки, у задоволенні вимоги про
видачу другого примірника наказу про
примусове виконання рішення суду по
справі №4/032-12 відмовлено, а як
вбачається з витягу з офіційного сайту
Державного реєстру виконавчих
проваджень, наказ від 25.06.2012р. вже було
пред'явлено до виконання, 05.09.2013р.
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
примусового стягнення з ВАТ «Капітал
Лізинг» заборгованості та виконавче
провадження на даний час не завершено,
доводи щодо необхідності поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу до виконання є безпідставними.

Крім того, суд звертає увагу заявника
на те, що у випадку якщо державний
виконавець виявить, що у боржника ВАТ
«Капітал Лізинг» відсутнє майно, на яке
може бути звернуто стягнення, а
здійснені державним виконавцем заходи
щодо розшуку такого майна виявляться
безрезультатними, стягувачу буде
повернуто виконавчий документ на
підставі п. 2 ч. 2 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження».

В подальшому стягувач не буде
позбавлений можливості звернутись до
суду з заявою про поновлення строку для
пред'явлення наказу до виконання та
пред'явити такий виконавчий документ
до органів ДВС за місцезнаходженням
відповідача2 -ТОВ «Анмакс» для
стягнення з останнього заборгованості
за договором комісії №02/AGR/IMPA.

Беручи до уваги наведене вище,
враховуючи пункт 48 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 29.09.2009р. №01-08/530 «Про деякі
питання, порушені у доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України», суд
прийшов до висновку, що заява про
видачу другого примірника наказу про
примусове виконання рішення суду та
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення наказу до виконання
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. ст. 116, 117, 119
ГПК України, суд

ухвалив:

У задоволені заяви Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Приватбанк» про видачу другого
примірника наказу про примусове
виконання рішення суду та поновлення
пропущеного строку для пред'явлення
наказу до виконання відмовити.

Суддя
Щоткін О.В.