м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19156/14 20.10.14За позовом
Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в м. Києві

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євроконтинент"

про стягнення 1 616,98 грн

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Чупрій О.В. (дов. №
24/9-6454/Др від 15.07.2014)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в м. Києві (позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євроконтинент"
(відповідач) заборгованості в розмірі 1
616,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач неналежно
виконував взяті на себе зобов'язання у
частині внесення плати за надані
послуги, відповідно до договору №
12/2483-тр "На надання послуг
спостереження та обслуговування
сигналізації на об'єкті" від 01.07.2005,
внаслідок чого у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість у
розмірі 1 616,98 грн.

Ухвалою суду від 12.09.2014 порушено
провадження у справі № 910/19156/14 та
призначено до розгляду на 08.10.2014.

В судове засідання, призначене на
08.10.2014, представник позивача не
з'явився, однак через канцелярію суду
подав клопотання про відкладення
розгляду справи.

Представник відповідача в судове
засідання, призначене на 08.10.2014, не
з'явився, про поважні причини неявки
суд не повідомив, хоча про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

08.10.2014 керуючись ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, беручи
до уваги клопотання позивача, суд
відклав розгляд справи на 20.10.2014.

Представник позивача подав заяву про
забезпечення позову, разом з тим судом
встановлено, що останній не сплатив
судовий збір в розмірі передбаченому
законодавством України, таким чином
суд залишає без розгляду вказану заяву.

В судове засідання, призначене на
20.10.2014, представник позивача з'явився та
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі.

В судове засідання, призначене на
20.10.2014, представник відповідача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений.

Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2005 був укладений Договір № 12/2483-тр
"На надання послуг спостереження та
обслуговування сигналізації на
об'єкті" (надалі - Договір) між позивачем
(надалі - виконавцем) та відповідачем
(надалі - замовником).

За предметом Договору замовник
доручає, а виконавець зобов'язується
здійснювати спостереження та
обслуговування сигналізації на об'єкті
замовника, забезпечити негайне
прибуття НО на об'єкт у разі
спрацювання сигналізації та
здійснення НО відповідних дій,
спрямованих на встановлення причин
спрацювання сигналізації, а в разі
необхідності - припинення
правопорушення або злочину на об'єкті
(п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 7.1 Договору , останній
набирає чинності з 01.07.2005 року та є
чинним протягом 12 місяців. Договір
поновлюється на строк встановлений п.
7.1 Договору, якщо жодна із сторін не
менше ніж за 15 днів до закінчення
строку чинності Договору письмово не
заявить про його припинення. Кількість
разів поновлення Договору не
обмежується (п. 7.2 Договору).

За твердження позивача, яке жодним
чином не спростовано відповідачем,
жодна із сторін із вказаною вище заявою
про припинення дії Договору не
зверталась. Таким чином суд приходить
до висновку про чинність Договору.

Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання, направивши відповідні
акти за квітень-червень 2014 на адресу
відповідача, що підтверджується описом
вкладення в цінний лист за 26.08.2014 Разом
з тим, як зазначає позивач, та не
спростовано відповідачем, вказані акти
на адресу позивача не повертались.
Відповідно до п. 3.5 Договору за умови
неповернення замовником підписаного
Акта приймання наданих послуг чи
ненадання обґрунтованих заперечень
щодо обсягу послуг, наданих виконавцем
у звітному місяці, в строк визначений п.
3.5 Договору, вважається, що послуги у
такому місяці надані виконавцем в
повному обсязі і прийняті замовником
без зауважень.

Умовами п. 3.2. договору встановлено,
оплата за цим Договором здійснюється
замовником щомісячно 20 числа місяця, в
якому надаються послуги, шляхом
перерахування замовником грошових
коштів у сумі місячної вартості послуг,
визначеної в розрахунку, на рахунок
виконавця.

Однак, відповідач в порушення умов
договору, не виконав основного
обов'язку за Договором, плату за надані
послуги не вніс, в результаті чого
виникла заборгованість яка, за
розрахунками позивача та неоспореними
відповідачем, складає 1 548, 51 грн., що
підтверджується актами виконаних
робіт (належним чином засвідчені копії
міститься в матеріалах справи).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання перед позивачем, про що
свідчить розрахунки та акти виконаної
роботи (належним чином засвідчені
копії міститься в матеріалах справи).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Ухвалами Господарського суду міста
Києва від 12.09.2014 та 08.10.2014 відповідача
було зобов'язано надати суду відзив на
позов, докази на підтвердження
відповідних заперечень,
контррозрахунок суми заявленої до
стягнення.

Всупереч вимогам ухвал Господарського
суду міста Києва від 12.09.2014 та 08.10.2014
контррозрахунку заявлених до
стягнення сум відповідач до суду не
надав та не надіслав.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
відсутність в матеріалах справи
контррозрахунку відповідача, а також
те, що будь-яких доказів щодо оплати
заборгованості за Договором,
відповідачем до суду не представлено,
суд дійшов висновку, що обґрунтованими
є позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача боргу за
договором № 12/2483-тр від 01.07.2014 в сумі 1
548,51 грн.

Окрім того позивач просить стягнути з
відповідача 68,47 грн. пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочки, що встановлено
п. 5.3 Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений
ст. 231 Господарського кодексу України.
Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
68,47 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Євроконтинент" (04119,
м. Київ, вулиця Зоологічна, будинок 4-А;
ідентифікаційний код: 33501859) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення користь Управління Державної
служби охорони при ГУ МВС України в м.
Києві (04050, м. Київ, вулиця Студентська,
будинок 9; ідентифікаційний код 08596920) 1
548 (одна тисяча п'ятсот сорок вісім) грн.
51 коп. - основного боргу, 68 (шістдесят
вісім) грн. 47 коп. - пені та 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. - судового збору за подання
позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 24.10.2014

Суддя
М.О. Лиськов