КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. Справа№ 910/8362/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Самсіна Р.І.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання
Д'якова Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: Стрілець Б.В. за дов. № 37/14
від 04.08.2014.

від позивача: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртехпромлізинг"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 05.08.2014.

у справі № 910/8362/14 (суддя Котков О.В.)

за позовом: Приватного підприємства
"Інсталпласт-ХВ"

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртехпромлізинг"

про стягнення 344 527,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.08.2014 у справі № 910/8362/14
позовні вимоги Приватного
підприємства "Інсталпласт-ХВ" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртехпромлізинг"
про стягнення 344 527,80 грн. задоволено в
повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртехпромлізинг"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 05.08.2014 у справі № 910/8362/14 та
прийняти нове судове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
місцевим господарським судом позов
задоволено через неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідність
висновків, викладених у рішенні суду,
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що місцевим
господарським судом при прийнятті
рішення не вірно застосовано положення
ст. 509 та ст. 526 Цивільного кодексу
України, а саме не враховано, що
позивач, як боржник у зобов'язанні має
передати товар, а належне виконання
зобов'язання позивача з передачі
товару - є його передача із
сертифікатами якості за актом
прийому-передачі.

Разом з тим, апелянт зазначає, що
договором встановлено свій строк
(термін) виконання зобов'язань щодо
оплати товару, який пов'язаний
насамперед з виконанням з боку
позивача дій, як то - поставка товару,
виставлення оригіналів
рахунків-фактур, надання сертифікатів
якості, тощо. Жодного доказу того, що ці
дії виконані (події настали) позивачем
надано не було, тобто на момент
розгляду справи строк виконання
зобов'язання з оплати товару ще не
настав і у позивача немає жодних
підстав вимагати його сплати.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртехпромлізинг"
передано на розгляд колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду у складі:
головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді
Самсін Р.І., Скрипка І.М.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 27.08.2014,
враховуючи перебування судді Скрипки
І.М. у відпустці, керуючись ст.ст. 4-6, ст.
69 Господарського процесуального
кодексу України, п.3.1.7., 3.1.12. Положення
про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від 26.11.2010
№ 30, згідно п.2.1., 2.2., 2.9. Порядку
формування колегії суддів, розподілу
справ та визначення коефіцієнтів
навантаження на суддів, затвердженого
рішенням зборів суддів Київського
апеляційного господарського суду від
03.06.2014, для розгляду апеляційної скарги
по справі № 910/8362/14 сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Шаптала Є.Ю., судді Самсін Р.І., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.08.2014
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укртехпромлізинг" прийнято до
провадження визначеним складом суду,
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/8362/14 та призначено розгляд
справи на 07.10.2014.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014,
враховуючи перебування судді Чорної
Л.В. у відпустці, сформовано для
розгляду апеляційної скарги по справі
№ 910/8362/14 колегію суддів у складі:
Шаптала Є.Ю. (головуючий), Гончаров С.А.,
Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014
відкладено розгляд справи на 21.10.2014.

16.10.2014 до відділу документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу,
відповідно до якого позивач просить
суд відмовити в задоволення
апеляційної скарги, а рішення від 05.08.2014
у справі 910/8362/14 залишити без змін.

В судовому засіданні 21.10.2014 представник
апелянта підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі, просив скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 05.08.2014 та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог щодо Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртехпромлізинг"
відмовити повністю.

В судове засідання 21.10.2014 позивач свого
представника не направив, про день, час
та місце проведення судового засідання
був повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомлені.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за відсутності представника
позивача за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
20.08.2012 між позивачем та відповідачем
було укладено договір купівлі-продажу
№ 20/08, відповідно до п. 1.1. якого в
порядку та на умовах, визначених
договором, позивач зобов'язується
передати у власність відповідача
наступний товар: Труба захисна
ребриста ПВТ-40 в кількості 33 000 м/п по
ціні 10,42 грн. в т.ч. ПДВ 20%, муфта 40 в
кількості 50 шт. по ціні 16,00 грн. в т.ч. ПДВ
/товар/, відповідно до додатку який є
невід'ємною частиною договору, а
відповідач зобов'язується прийняти
товар від позивача та оплатити його.

Таким чином, на виконання умов договору
№ 20/08 від 20.08.2012 Приватне підприємство
"Інсталпласт-ХВ" передало, а Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Укртехпромлізинг" прийняло товар на
загальну суму - 344 527,80 грн. Разом з тим,
позивач вказує, що відповідач за товар
не розрахувався, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості у сумі 344 527,80 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язань - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Як слідує з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 665 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з п. 5.1. договору товар
вважається переданим позивачем та
прийнятим відповідачем: за якістю -
згідно із сертифікатом якості, за
кількістю - відповідно до кількості
місць та ваги, зазначених у
транспортних документах.

Згідно з п. 6.1. договору № 20/08 від 20.08.2012
претензії можуть бути заявлені щодо
якості - у разі невідповідності якості
товарів умовам договору, щодо
кількості - у випадку невідповідності
кількості товарів транспортним
документам за вагою та кількістю місць.
Покупець має право заявити Продавцеві
претензію протягом 20 днів від дати
поставки товару, яку Продавець
розглядає протягом 10 днів та дає
відповідь по суті.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
на виконання умов Договору в серпні 2012
позивач передав, а відповідач отримав
товар на загальну суму 344 527,80 грн., що
підтверджується підписаними сторонами
видатковими накладними № №: 7 707, 7 727 та 7
729 від 23.08.2012, які підписані без
будь-яких зауважень та заперечень
представниками сторін.

Також, в матеріалах справи № 910/8362/14
наявна копія довіреності № 980 від
23.08.2012, що видана відповідачем на ім'я
ОСОБА_5 для отримання від позивача
товару за договором № 20/08 від 20.08.2012.

Зі змісту вказаних накладних випливає,
що підставою для оплати товару є
рахунок-фактура № 4 650 від 20.08.2012, що
свідчить про обставини обізнаності
відповідача про визначення підстави
для здійснення оплати товару та,
відповідно, про його виставлення
позивачем (копія рахунку наявна в
матеріалах справи).

Матеріали справи не містять доказів
надання відповідачем претензій до
позивача щодо якості - у разі
невідповідності якості товарів умовам
договору, щодо кількості - у випадку
невідповідності кількості товарів
транспортним документам за вагою та
кількістю місць, що свідчить про
прийняття відповідачем від позивача
товару за договором без зауважень щодо
якості та кількості товару.

Таким чином, вищевикладене спростовує
твердження апелянта про те, що позивач,
як боржник у зобов'язанні має передати
товар, а належне виконання зобов'язання
позивача з передачі товару - є його
передача із сертифікатами якості за
актом прийому-передачі.

Відповідно до ст. 691 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частиною другою ст. 692 Цивільного
кодексу України встановлено, що
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

У відповідності до п. 4.1. договору
встановлено, що оплата товару, який
визначений договором, має бути
здійснена в українських гривнях шляхом
безготівкового перерахування на
розрахунковий рахунок Продавця
наступним чином:

- 344 527,80 грн. оплачується відповідачем
через двадцять робочих днів після
доставки відповідної партії товару на
місце доставки та надання сертифікатів
якості товару на відповідну партію
товару.

З матеріалів справи вбачається, що
доказів сплати відповідачем на користь
позивача 344 527,80 грн. за товар по
договору до місцевого господарського
суду та до апеляційного господарського
суду не представлено.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України передбачає, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене,
зокрема те, що матеріали справи не
містять доказів оплати товару за
договором № 20/08 від 20.08.2012, не містять і
доказів надання відповідачем
претензій до позивача щодо якості - у
разі невідповідності якості товарів
умовам договору, щодо кількості - у
випадку невідповідності кількості
товарів транспортним документам за
вагою та кількістю місць, що свідчить
про прийняття Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укртехпромлізинг"
від Приватного підприємства
"Інсталпласт-ХВ" товару за наведеним
договором без зауважень щодо якості та
кількості товару згідно видаткових
накладних №№: 7 707, 7 727 та 7 729 від 23.08.2012,
колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за договором
№ 20/08 від 20.08.2012 в розмірі 344 527,80 грн., є
доведеними, обґрунтованими, законними
та такими що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що доводи Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртехпромлізинг",
викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують висновків господарського
суду першої інстанції, а тому
господарський суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим рішення Господарського
суду міста Києва від 05.08.2014 в справі №
910/8362/14 підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укртехпромлізинг" на рішення
Господарського суду міста Києва від
05.08.2014 у справі № 910/8362/14 - залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 05.08.2014 у справі № 910/8362/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8362/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційного господарського
суду може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
Р.І. Самсін

С.А. Гончаров