номер провадження справи 22/2/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014
Справа № 908/3213/14

Господарський суд Запорізької області
у складі судді Ярешко О.В., при
секретарі Романовій К.І.

За участю представників: від позивача -
Воронцов І.О., довіреність № 1/09-2014 від
15.08.2014 р.; Сенченко Н.О., директор,
протокол № 2 від 21.03.2011 р.; від
відповідача - Бабій Ю.В., довіреність №
18 від 05.01.2014 р.

Розглянув в судовому засіданні
матеріали справи № 908/3213/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГРАФИТ-МАСТЕР» (69068,
м. Запоріжжя, вул. Кругова, буд. 165,
скорочено ТОВ «ГРАФИТ-МАСТЕР»)

до відповідача Приватного
акціонерного товариства «ЗАВОД
НАПІВПРОВІДНИКІВ» (69600, м. Запоріжжя,
вул. Теплична, буд. 16, скорочено ПрАТ
«ЗАВОД НАПІВПРОВІДНИКІВ»)

про стягнення заборгованості за
договором № 449 від 08.10.2012 р. в сумі 930771,40
грн., пені у розмірі 90964,28 грн., 3% річних в
розмірі 40634,68 грн. та втрат від інфляції
в розмірі 118263,57 грн.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

ТОВ «ГРАФИТ-МАСТЕР» заявлено позовні
вимоги до ПрАТ «ЗАВОД
НАПІВПРОВІДНИКІВ» про стягнення з
останнього заборгованості за
договором № 449 від 08.10.2012 р. в сумі 930771,40
грн., пені у розмірі 90964,28 грн., 3% річних в
розмірі 40634,68 грн. та втрат від інфляції
в розмірі 118263,57 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 08.09.2014 р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/3213/14,
якій присвоєно номер провадження 22/2/14,
справу до розгляду в засіданні
господарського суду призначено на
23.09.2014 р.

В судовому засіданні 23.09.2014 р. оголошено
перерву до 16.10.2014 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач належним чином не виконав
зобов'язання щодо своєчасної оплати
поставленого на підставі договору № 449
від 08.10.2012 р. товару, у зв'язку з чим за
ПрАТ «ЗАВОД НАПІВПРОВІДНИКІВ»
утворилась заборгованість у сумі 930771,40
грн., що є, на думку позивача, також
підставою накладення на відповідача
додаткових санкцій. Обґрунтовуючи
позовні вимоги, ТОВ «ГРАФИТ-МАСТЕР»
посилається на ст. ст. 193, 230, 231, 265
Господарського кодексу України, ст. ст.
526, 530, 546, 549, 550, 610, 611, 625, 629, 631, 691
Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 2, 4,
5, 12, 32, 54, 57 Господарського
процесуального кодексу України.

ПрАТ «ЗАВОД НАПІВПРОВІДНИКІВ»,
письмового відзиву не надало,
представники в судових засіданнях
23.09.2014 р. та 16.10.2014 р. позовні вимоги
визнали в повному обсязі.

09.10.2014 р. від позивача надійшла заява №
б/н від 09.10.2014 р. про збільшення позовних
вимог.

10.10.2014 р. від позивача надійшла заява №
111/3 від 10.10.2014 р. про збільшення розміру
позовних вимог, в прохальній частині
якої ТОВ «ГРАФИТ-МАСТЕР» просить
стягнути з ПрАТ «ЗАВОД
НАПІВПРОВІДНИКІВ» заборгованість за
договором № 449 від 08.10.2012 р. в сумі 930771,40
грн., пеню у розмірі 90975,17 грн., 3% річних в
розмірі 40636,41 грн. та втрати від
інфляції в розмірі 125783,65 грн. Також, в
поданій заяві № б/н від 10.10.2014 р. позивач
просить вважати чинною заяву № 111/3 від
10.10.2014 р. про збільшення розміру
позовних вимог та такою, що була
помилково подана, заяву № б/н від 09.10.2014
р. про збільшення позовних вимог.

За клопотанням представників сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування засобів фіксації
судового процесу.

Представники позивача в судовому
засіданні 16.10.2014 р. підтримали позовні
вимоги з урахуванням заяви № 111/3 від
10.10.2014 р. про збільшення розміру
позовних вимог, просять їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 16.10.2014 р. позовні вимоги
визнав в повному обсязі.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 16.10.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

08.10.2012 р. між ТОВ «ГРАФИТ-МАСТЕР»
(Постачальник, позивач у справі) та ПрАТ
«ЗАВОД НАПІВПРОВІДНИКІВ» (Покупець,
відповідач у справі) укладено договір
№ 449 (далі - Договір), згідно пункту 1.1
якого в порядку та на умовах,
передбачених цим Договором,
Постачальник зобов'язується передати у
власність Покупцю графітові вироби
(далі - Товар) відповідно до
Специфікацій (додаткам до Договору), а
Покупець зобов'язується прийняти Товар
та оплатити його в повному обсязі в
порядку та на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору кількість,
вартість, строки поставки Товару
зазначаються в Специфікаціях, які є
невід'ємною частиною Договору.

Постачальник поставляє Товар на умовах
«СРТ» - склад Покупця за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Теплична, 16, ПрАТ «ЗАВОД
НАПІВПРОВІДНИКІВ», (Інкотермс 2010), в
строк, зазначений в Специфікаціях. За
погодженням сторін допускається
поставка товару окремими партіями, в
межах встановленого терміну поставки.
Строк поставки кожної партії Товару
визначається відповідною
Специфікацією. У випадках порушення
Покупцем строків оплати Товару,
Постачальник має право відстрочити
виконання зобов'язань з поставки
Товару на кількість робочих днів рівне
кількості днів прострочення оплати (п.
п. 2.1, 2.2 Договору).

Згідно із п. 2.5 Договору датою поставки
Товару вважається дата підписання
Покупцем видаткової накладної.

Разом з поставленим Товаром
Постачальник передає Покупцю (його
уповноваженому представнику) наступні
оригінали документів: - видаткову
накладну на товар; - податкову накладну;
- технічне описання; - сертифікат якості
на товар (п. 2.6 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору загальна
сума Договору визначається як сума
вартості Товару за всіма укладеними
Специфікаціями (Додатками до Договору).

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили,
що оплата за цим Договором
здійснюється в наступному порядку:

- Покупець здійснює передоплату в
розмірі 50% від вартості Товару за
відповідною Специфікацією, протягом
5-ти банківських днів з моменту
підписання відповідної Специфікації
та виставлення рахунку Постачальником;

- інші 50% Покупець сплачує протягом 10-ти
банківських днів з моменту підписання
накладної (за якістю та кількістю)
уповноваженими представниками сторін.

Цей Договір набирає чинності з моменту
його підписання обома Сторонами та діє
до 31.12.2014 року або ж до повного
виконання обома Сторонами своїх
зобов'язань за ним (п. 6.1 Договору в
редакції Додаткової угоди від 31.12.2013 р.
до Договору).

Судом встановлено, що на виконання умов
Договору позивач за видатковими
накладними № 91 від 08.11.2012 р., № 36 від
25.02.2013 р., № 79 від 19.04.2013 р., № 88 від 07.05.2013
р., № 165 від 09.08.2013 р. та № 53 від 17.03.2014 р.
поставив відповідачу Товар на загальну
суму 984928,20 грн., який було прийнято
повноважними представниками ПрАТ
«ЗАВОД НАПІВПРОВІДНИКІВ» на підставі
довіреностей № 689917 від 08.11.2012 р., № 239414
від 22.02.2013 р., № 607080 від 19.04.2013 р., № 607131
від 07.05.2013 р., № 464208 від 09.08.2013 р. та № 944468
від 17.03.2014 р. відповідно.

Як зазначає позивач (пояснення від
09.10.2014 р.) та підтверджує відповідач
(пояснення від 16.10.2014 р.), разом з
поставленим товаром Постачальник
передав Покупцю оригінали рахунків на
оплату № 104 від 07.11.2012 р. на суму 228744 грн.,
№ 48 від 22.02.2013 р. на суму 228744 грн., № 98 від
19.04.2013 р. на суму 227664 грн., № 112 від 07.05.2013
р., № 188 від 02.08.2013 р. та № 59 від 13.03.2014 р.

В порушення взятих на себе зобов'язань,
оплата за поставлений товар здійснена
відповідачем частково, а саме: 11.07.2013 р.
було сплачено 30000 грн. по рахунку № 48
від 22.02.2013 р. та 06.05.2014 р. - 17180 грн. по
рахунку № 59 від 13.03.2014 р.

Також, 02.06.2014 р. ТОВ «ГРАФИТ-МАСТЕР» та
ПрАТ «ЗАВОД НАПІВПРОВІДНИКІВ» було
складено Акт заліку зустрічних
однорідних вимог, за яким сторони
домовились провести взаємозалік
коштів у розмірі 6976,80 грн. за Договором
поставки № 62 від 21.05.2014 р. в рахунок
оплати за Договором № 449 від 08.10.2012 р.

Предметом розгляду по даній справі є
стягнення з відповідача
заборгованості за договором № 449 від
08.10.2012 р. в сумі 930771,40 грн., пені у розмірі
90975,17 грн., 3% річних в розмірі 40636,41 грн.
та втрат від інфляції в розмірі 125783,65
грн.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
суд вважає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню з
наступних підстав.

Правовідносини сторін є
господарськими та такими, що виникли на
підставі договору поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України 9далі - ГК України), за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За положеннями ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
встановлений строк.

Факт отримання відповідачем
поставленого товару підтверджується
видатковими накладними № 91 від 08.11.2012
р., № 36 від 25.02.2013 р., № 79 від 19.04.2013 р., № 88
від 07.05.2013 р., № 165 від 09.08.2013 р. та № 53 від
17.03.2014 р. та довіреностями на
повноважних представників відповідача
№ 689917 від 08.11.2012 р., № 239414 від 22.02.2013 р., №
607080 від 19.04.2013 р., № 607131 від 07.05.2013 р., №
464208 від 09.08.2013 р. та № 944468 від 17.03.2014 р.

В порушення взятих на себе зобов'язань,
оплата за поставлений товар здійснена
відповідачем частково, а саме: 11.07.2013 р.
було сплачено 30000 грн. по рахунку № 48
від 22.02.2013 р. та 06.05.2014 р. - 17180 грн. по
рахунку № 59 від 13.03.2014 р., що
підтверджується банківськими
виписками; 02.06.2014 р. сторони домовилися
про залік коштів у розмірі 6976,80 грн. в
рахунок оплати по Договору № 449 від
08.10.2012 р., що підтверджується
відповідним Актом заліку зустрічних
однорідних вимог.

Відповідно до частини 1 стаття 692 ЦК
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили,
що оплата за цим Договором
здійснюється в наступному порядку:

- Покупець здійснює передоплату в
розмірі 50% від вартості Товару за
відповідною Специфікацією, протягом
5-ти банківських днів з моменту
підписання відповідної Специфікації
та виставлення рахунку Постачальником;

- інші 50% Покупець сплачує протягом 10-ти
банківських днів з моменту підписання
накладної (за якістю та кількістю)
уповноваженими представниками сторін.

Неналежне виконання відповідачем
зобов'язань підтверджено матеріалами
справи. Заборгованість по Договору № 449
від 08.10.2012 р. станом на 04.09.2014 р.
становить 930771,40 грн. Доказів сплати
суми боргу відповідачем суду не надано,
а тому вимога про її стягнення є
законною та підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення основного
боргу позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача пені у розмірі
90975,17 грн., 3% річних в розмірі 40636,41 грн.
та втрат від інфляції в розмірі 125783,65
грн.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Вимоги щодо стягнення пені позивач
обґрунтовує п. 4.2 Договору, який
передбачає: якщо прострочення платежу
перевищить 10 календарних днів від
строку, зазначеного в п. 3.2 Договору,
Постачальник має право стягнути з
Покупця неустойку (пеню) в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, від простроченої до оплати суми
за кожний день прострочення.

Положенням ч. 6 ст. 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.5 постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» від 17
грудня 2013 року № 14 визначено: щодо пені
за порушення грошових зобов'язань
застосовується припис частини шостої
статті 232 ГК України. Даним приписом
передбачено не позовну давність, а
період часу, за який нараховується пеня
і який не повинен перевищувати шести
місяців від дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконане;
законом або укладеним сторонами
договором може бути передбачено більшу
або меншу тривалість цього періоду.
Його перебіг починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
зобов'язання мало бути виконане, і
початок такого перебігу не може бути
змінений за згодою сторін. Необхідно
також мати на увазі, що умова договору
про сплату пені за кожний день
прострочення виконання зобов'язання не
може розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд дійшов до
висновку, що він не є вірним, стягненню
підлягає пеня в загальній сумі 68047,68
грн.: по видатковій накладній № 91 від
08.11.2012 р. за період з 23.11.2012 р. по 23.05.2013 р.;
по видатковій накладній № 36 від 25.02.2013
р. - з 13.03.2013 р. по 13.09.2013 р. (з урахуванням
здійсненої відповідачем 11.07.2013 р.
часткової оплати); по видатковій
накладній № 79 від 19.04.2013 р. - з 14.05.2013 р. по
14.11.2013 р.; по видатковій накладній № 88
від 07.05.2013 р. - з 23.05.2013 р. по 23.11.2013 р.; по
видатковій накладній № 165 від 09.08.2013 р. -
з 24.08.2013 р. по 24.02.2014 р. та по видатковій
накладній № 53 від 17.03.2014 р. - з 01.04.2014 р. по
04.09.2014 р. (з урахуванням здійсненої
відповідачем 06.05.2014 р. часткової оплати
та заліку коштів, оформленого актом від
02.06.2014 р.). В іншій частині стягнення
пені позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання
грошового зобов'язання кредитор має
право стягнути, а боржник повинен
сплатити, крім основного боргу, також
втрати від інфляційних процесів та
річні відсотки за весь час
прострочення виконання зобов'язання.

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
вимоги про стягнення з нього 3% річних
та інфляційних втрат заявлено
позивачем обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3 % річних по видатковій
накладній № 91 від 08.11.2012 р. за період
з 23.11.2012 р. по 04.09.2014 р.; по видатковій
накладній № 36 від 25.02.2013 р. - з 13.03.2013 р.
по 04.09.2014 р. (з урахуванням здійсненої
відповідачем 11.07.2013 р. часткової
оплати); по видатковій накладній № 79
від 19.04.2013 р. - з 14.05.2013 р. по 04.09.2014 р.; по
видатковій накладній № 88 від 07.05.2013 р. -
з 23.05.2013 р. по 04.09.2014 р.; по видатковій
накладній № 165 від 09.08.2013 р. - з 24.08.2013 р.
по 04.09.2014 р. та по видатковій накладній
№ 53 від 17.03.2014 р. - з 01.04.2014 р. по 04.09.2014 р. (з
урахуванням здійсненої відповідачем
06.05.2014 р. часткової оплати та заліку
коштів, оформленого актом від 02.06.2014 р.),
суд дійшов до висновку, що він не є
вірним, стягненню підлягають кошти в
розмірі 40636,41 грн. В іншій частині
стягнення 3% річних позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок втрат від інфляції по
видатковій накладній № 91 від 08.11.2012 р.
за грудень 2012 р. - серпень 2014 р.; по
видатковій накладній № 36 від 25.02.2013 р. -
за березень 2013 р. - серпень 2014 р. (з
урахуванням здійсненої відповідачем
11.07.2013 р. часткової оплати); по
видатковій накладній № 79 від 19.04.2013 р. -
за травень 2013 р. - серпень 2014 р.; по
видатковій накладній № 88 від 07.05.2013 р. -
за червень 2013 р. - серпень 2014 р.; по
видатковій накладній № 165 від 09.08.2013 р. -
за вересень 2013 р. - серпень 2014 р. та по
видатковій накладній № 53 від 17.03.2014 р. -
за квітень 2014 р. - серпень 2014 р. (з
урахуванням здійсненої відповідачем
06.05.2014 р. часткової оплати та заліку
коштів, оформленого актом від 02.06.2014 р.),
суд дійшов висновку, що він не є вірним,
однак враховуючи те, що суд не може
виходити за межі позовних вимог, втрати
від інфляції підлягають задоволенню в
межах заявленої суми, а саме в розмірі
125783,65 грн.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позов задовольняється
частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Крім того, судом встановлено, що
позивачем переплачено судового збору в
розмірі 2,37 грн., який підлягає
поверненню на підставі відповідної
ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «ЗАВОД НАПІВПРОВІДНИКІВ»
(69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 16,
код ЄДР 31792555) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ГРАФИТ-МАСТЕР» (69068, м. Запоріжжя, вул.
Кругова, буд. 165, код ЄДР 37494898) 930771
(дев'ятсот тридцять тисяч сімсот
сімдесят один) грн. 40 коп. основного
боргу, 68047 (шістдесят вісім тисяч сорок
сім) грн. 68 коп. пені, 40634 (сорок тисяч
шістсот тридцять чотири) грн. 43 коп. 3%
річних, 125783 (сто двадцять п'ять тисяч
сімсот вісімдесят три) грн. 65 коп.
інфляційних втрат та 23304 (двадцять три
тисячі триста чотири) грн. 74 коп.
судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено 20.10.2014 р.

Суддя
О.В. Ярешко