ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014 року Справа №
904/4536/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Ревковій Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Остапенко К.М.,
представник, дов. №14-109 від 18.04.14

від відповідача: Кісілевич Є.Є.,
представник, дов. № 14/19 від 14.07.14

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 12.08.2014р. у справі №904/4536/14

за позовом Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

До Публічного акціонерного товариства
"Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль", м.
Дніпродзержинськ, Дніпропетровська
область

про стягнення 868 627,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.2014р
(судя Соловйова А.С) позов задоволено
частково.

Стягнуто з публічного акціонерного
товариства "Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" на користь
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" 305 779,96 грн. пені, 257
067,96 грн. 3% річних, 17 372,56 грн. судового
збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Рішення господарського суду
мотивоване порушенням відповідачем
умов договору щодо своєчасної та
повної оплати за поставлений природний
газ, обґрунтованістю нарахованої суми
3% річних. Зменшуючи розмір пені та
штрафу на 50%, суд послався на ч.3 ст.551 ЦК
України, ч.3 с т.83 ГПК України та
мотивував великою дебіторською
заборгованістю споживачів за послуги
теплопостачання, накладанням арешту
Державною виконавчою службою на
рахунки відповідача, стратегічною
важністю об'єкта для міста, включенням
відповідача до реєстру підприємств
паливо-енергетичного комплексу, які
беруть участь у погашенні
заборгованості згідно Закону України «
Про заходи спрямовані на стале
функціонування підприємств
паливо-енергетичного комплексу».

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду, Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія" Нафтогаз України"
звернулось з апеляційною скаргою до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду. Просить скасувати
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.2014р.
в частині , якою відмовлено у стягненні
пені - 305 779,96грн.

В апеляційній скарзі заявник зазначає,
що в рішенні господарського суду не
зазначено будь-яких доказів на
підставі яких прийнято рішення про
зменшення розміру пені на 50% від сум які
заявлялися та не викладено доводи на
підставі яких відхилено докази
позивача. Також зазначає, що Вищим
господарським судом України було
прийнято ряд постанов в яких колегії
суддів приходять до висновку, що
відсутність вини відповідача у
виникненні боргу, його важкий
фінансовий стан не є винятковим
випадком та підставою для зменшення
неустойки. Суд не виконав вимоги закону
щодо оцінки майнового стану сторін, які
беруть участь у зобов'язанні, та інших
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, що призвело до порушення ст..233 ГК
України; в рішенні не мотивовано, не
доведено та необґрунтовано в чому саме
полягає винятковість обставин у даній
справі.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи наведені в
апеляційній скарзі. Просив
задовольнити апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач та його представник в
судовому засіданні зазначили, що
господарський суд правомірно
застосував положення ст..233 ГК України
та надав належну оцінку доказам, які
містяться в матеріалах справи.
Підприємство є виробником теплової
енергії покупцем якої, на підставі
укладеного договору є Комунальне
підприємство Дніпродзержинської
міської ради
«Дніпродзержинськтепломережа», якому
відповідно до рішення
Дніпродзержинської міськради передані
функції з реалізації виробленої
відповідачем теплової енергії для
потреб населення, установ та
організацій, що фінансуються з
державних та місцевих бюджетів та
іншим суб'єктам господарювання.
Заборгованість КП ДМР
«Дніпродзержинськтепломережа» перед
відповідачем за спожиту теплову
енергію складають станом на червень
2014р. 430 919 700 грн., що становить 90% від
дебіторської заборгованості. На
виконанні у виконавчій службі
знаходяться накази про стягнення з КП
ДМР «Дніпродзержинськтепломережа»
заборгованості, однак провадження по
ним зупинені у зв'язку з включенням
підприємства до реєстру підприємств
паливо-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості. Відповідач
неодноразово звертався до місцевих та
регіональних органів влади з метою
врегулювання ситуації щодо
заборгованості комунального
підприємства перед відповідачем та
інформувало ПАТ НАК «Нафтогаз України»
про неможливість здійснювати вчасно
розрахунки із-за заборгованості КП ДМР
«Дніпродзержинськтепломережа», борги
якого з кожним роком не зменшуються, а
накопичуються. Виконання рішення
ускладнюється також накладанням
виконавчою службою арештів на рахунки
відповідача на виконання наказів
господарського суду. А постановою від
10.06.2014р., винесеної на виконання наказу
господарського суду про стягнення
заборгованості на користь позивача,
накладено арешт на все майно
відповідача. Підприємство відповідача
є стратегічно важливим об'єктом для
міста, оскільки виробляє теплову
енергію для потреб, населення,
підприємств, установ, організацій
міста. Крім того підприємство включене
в реєстр підприємств
паливо-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості на підставі Закону
України «Про заходи спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливо-енергетичного
комплексу». Господарський суд надав
належну оцінку всім обставинам справи
та прийняв законне рішення. Просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Відповідно до ст. 99 ГПК України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами
повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, колегія суддів встановила
наступне.

19.01.2012 між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України"
(Продавець) та Публічним акціонерним
товариством "Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" (Покупець)
укладено договір №МР001-2006-ТЕ про
закупівлю природного газу.

Згідно пункту 1.1 Продавець
зобов'язується поставити Покупцеві
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"), а Покупець
зобов'язується прийняти і оплатити
природний газ у обсязі, зазначеному у
пункті 1.2. цього Договору, з
використанням Покупцем виключно для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.

Відповідно до п.2.1 Договору, Продавець
передає Покупцю в період із 01 січня 2012
по 31 грудня 2012 природний газ в
загальному обсязі до 39986,285 тис. куб. м, у
тому числі по місяцях (у тис. куб. м):
січень - 9584,342, лютий - 7403,318, березень -
6003,358, квітень - 2428,430, жовтень - 2658,1104,
листопад 4342,559, грудень - 7566,174.

Загальна вартість Договору на дату
його укладення становить 43625036, 93 грн.,
крім того ПДВ - 8 725 007,39 грн., разом з ПДВ -
52 350 044,32 грн. (п. 3.1. Договору).

Згідно з пунктом 4.1. Договору, оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяці поставки газу.
Остаточний розрахунок за газ
здійснюється до 14-го числа місяця
наступного за місяцем поставки газу.

Строк поставки газу: з 01 січня 2012 року
по 31 грудня 2012 року включно ( п.5.1
Договору).

Договір набуває чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін і діє в
частині реалізації газу з 01 січня 2012
року до 31 грудня 2012 року, а в частині
проведення розрахунків за газ та
послуги з його транспортування - до
повного погашення заборгованості (п. 10.1
договору).

На виконання умов Договору Позивач
протягом січня - квітеня 2012 поставив, а
Відповідач прийняв природний газ в
обсязі 26 879,889 тис. куб. м. на загальну
суму 35 191 150,66 грн.

Факт поставки природного газу
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.01.2012, 29.02.2012, 31.03.2012, 30.04.2012 та не
заперечується Сторонами.

Відповідач свої зобов'язання за
договором щодо оплати прийнятого газу
виконував не неналежним чином.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 04.10.2012 по
справі №42/5005/6995/2012 було стягнуто з ПАТ
"Дніпродзержинська
теплоелектроцентраль" на користь
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" основний борг (за
отриманий природний газ по договору
№МР001-2006-ТЕ про закупівлю природного
газу від 19.01.2012 в період січні - квітні
2012 року) у сумі 19 276 159,03 грн.,
інфляційні втрати в сумі 85 101,97 грн.,
пеню у сумі 527 525,45 грн. (період
нарахування з 14.02.2012 по 17.07.2012), 3% річних
у сумі 209 884,83 грн. (період нарахування
14.02.2012 по 17.07.2012), штраф у сумі 1 081 462,71
грн.

Відповідач суму основної
заборгованості сплатив частково, , що
підтверджується зокрема банківськими
виписками по рахунку №4064 за 28.12.2012
та по рахунку №7720 за 27.11.2012.

Позивач просив стягнути з Відповідача
257 067,96 грн. - 3% річних (загальний період
нарахування з 18.07.2012 по 28.12.2012) та 611 559,93
грн. - пені (загальний період
нарахування з 18.07.2012 по 14.11.2012).

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525,
ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог що у
певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК
України,учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання, шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.3 Договору,сторони встановили,
що у разі невиконання покупцем умов
пункту 4.1 договору (оплата) покупець
зобов'язується крім суми
заборгованості сплатити пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7 %
від суми простроченого платежу.

Розрахунок пені та 3% річних позивачем
здійснено правильно. Період
нарахування 3% річних з 18.07.2012р. по
28.12.2012р., пені за газ отриманий в лютому -
з 18.07.2012р. по 14.09.2012р., за газ отриманий в
березні з 18.07.2012р. по 14.10.2012р., за газ
отриманий в квітні - з 18.07.2012р. по 14.11.2012р.
При цьому колегія суддів зазначає, що
господарський суд обґрунтовано не
прийняв до уваги доводи відповідача
щодо здійснення платежів на суму 800 905,05
грн. саме 26.12.2012р. та на суму 18 473 711,90 грн.
07.12.2012р., оскільки дані суми були
зараховані на рахунок позивача
відповідно 27.11.2012р. та 28.12.2012р.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому, повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, а також повинен
врахувати інші інтереси сторін.

Згідно п.3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Вирішуючи питання щодо
обґрунтованості господарським судом
зменшення штрафних санкцій колегія
суддів приймає до уваги, що як позивач
так і відповідач знаходяться в тяжкому
фінансовому стані. На даний час
заборгованість відповідача складає
близько 2 000 000 грн. Тяжкий фінансовий
стан позивача не є лише наслідком
несвоєчасного виконання обов'язку
відповідачем. Підприємство
відповідача є стратегічно важливим
об'єктом для міста, оскільки виробляє
теплову енергію для населення,
підприємств, установ, організацій
міста. Основним споживачем виробленої
теплової енергії є КП ДМР
«Дніпродзержинськтепломережа», яка за
спожиту теплову енергію має
заборгованість перед відповідачем
станом на червень 2014р. 430 919 700 грн.
Виконавчі провадження щодо стягнення з
Комунального підприємства боргу
зупинені у зв'язку з включенням його до
реєстру підприємств
паливо-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості на підставі Закону
України «Про заходи спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливо-енергетичного
комплексу». В даний реєстр включено і
підприємство відповідача. На
розрахункові рахунки відповідача та на
все його майно накладено арешт
державною виконавчою службою.

З урахування всіх цих обставин
господарський суд правильно зменшив
суму пені на 50% до 305 779,96 грн., стягнувши
зазначену суму та 257 067,96 грн. 3% річних.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню у зв'язку з вищенаведеним.
Рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.2014р.
у справі №904/4536/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено
20.10.2014р.

Головуючий: __________________ С.Г.
Антонік

Судді: __________________
Л.О.Чимбар

__________________
Л.В.Чоха