КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. Справа№ 910/17416/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Кобець
М.А.

за участю представників:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі

на ухвалу Господарського суду
Київської області від 08.09.2014 року

у справі № 910/17416/14 (суддя
Мальована Л.Я.)

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Коломиї та Коломийському
районі

до Державного
спеціалізованого підприємства
«Чорнобиль»

про стягнення 53 424, 38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Коломиї та Коломийському районі
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до ДСП
"Чорнобильський спецкомбінат" про
стягнення 53 424, 38 грн. незаконно
виплаченої суми пенсії у зв'язку з
наданням недостовірних даних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у
зв'язку з недостовірними даними про
заробітну плату та розбіжностями в
сумі заробітної плати в довідці № 1164
від 11.08.1997 р., виданої відповідачем для
обчислення пенсії ОСОБА_2, останній
нараховано та виплачено пенсію за
період з січня 2012 р. по серпень 2013 р. в
більшому розмірі ніж фактично повинно
бути виплачено, внаслідок чого
переплата пенсії становить 53 424, 38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/17416/14 від 22.08.2014 року позовну
заяву УПФУ в м. Коломиї та
Коломийському районі передано за
територіальною підсудністю до
господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 08.09.2014 року у справі №
910/17416/14 відмовлено Управлінню
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі у прийнятті
позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62
ГПК України.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Господарського суду
Київської області від 08.09.2014 року та
передати справу на розгляд до суду
першої інстанцї.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на
думку позивача дана справа повинна
розглядатися в господарських судах
України, оскільки відповідач не
виконував функції суб'єкта владних
повноважень.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.10.2014 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі на ухвалу
Господарського суду Київської області
від 08.09.2014 року прийнято до свого
провадження колегією суддів: Дідиченко
М.А. - головуюча, Пономаренко Є.Ю. та
Руденко М.А та призначено до розгляду
на 14.10.2014 року.

Представники сторін у судове засідання
14.10.2014 року не з'явилися, про поважні
причини неявки суд не повідомили, хоча
про час і місце судового засідання були
повідомленні належним чином.

Відповідно до пункту 2.6.15 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою наказом
Державної судової адміністрації від
28.02.2013 р. № 28, на звороті у лівому
нижньому куті оригіналу
процесуального документа, який
виготовляється судом та залишається у
справі, проставляється відповідний
штамп суду з відміткою про
відправлення документа, що містить
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправлення, підпис
працівника, який її здійснив, та може
містити відмітку про отримання копії
процесуального документа
уповноваженим працівником адресата.

Отже, зазначені відмітки є
підтвердженням належного надсилання
копій процесуального документа
сторонам та іншим учасникам судового
процесу.

Аналогічна позиція, також викладена в
п.32 інформаційного листа №01-08/530 від
29.09.2009 р. Вищого господарського суду
України "Про деякі питання, порушені у
доповідних записках господарських
судів України у першому півріччі 2009
року щодо застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України".

Приймаючи до уваги наявність на ухвалі
від 02.10.2014 р. штампу канцелярії
господарського суду про відправку
процесуальних документів учасникам
судового процесу, суд дійшов висновку
про належне повідомлення сторін про
час і місце розгляду справи.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, що про дату та час судового
засідання учасники апеляційного
провадження були повідомлені належним
чином, направленими на їх адресу
копіями ухвали суду, а також те, що
неявка представників сторін не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги за наявними у справі
матеріалами, враховуючи
п'ятнадцятиденний строк розгляду
апеляційної скарги, колегія
апеляційного господарського суду
прийняла рішення про можливість
розгляду справи за відсутності сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Місцевий господарський суд, приймаючи
оскаржувану ухвалу, виходив з того, що
спір у справі не виник з господарських
відносин сторін, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства, відповідно зазначений
спір не підлягає розгляду в
господарських судах України, а тому з
посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 62
Господарського процесуального кодексу
України відмовив у прийнятті позовної
заяви.

Однак з даним висновком суду першої
інстанції погодитись не можна,
оскільки він зроблений з
невідповідністю висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи, з неправильним
застосуванням норм процесуального
права, що призвело до прийняття
неправильного рішення.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського
процесуального кодексу України суддя
відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

У відповідності до приписів ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Підвідомчість справ господарським
судам визначена у ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України.

При цьому, місцеві господарські суди
розглядають справи у спорах, що
виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12
ГПК господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК,
а правовідносини, з яких виник спір,
мають господарський характер (п. 2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24
жовтня 2011 року N 10 "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам").

У пункті 17 вказаної постанови
визначено, що до компетенції
господарських судів не відноситься
розгляд справ у спорах:

а) про оскарження рішень
(нормативно-правових актів чи актів
індивідуальної дії), ухвалених
суб'єктом владних повноважень, яким
останній зобов'язує суб'єкта
господарювання вчинити певні дії,
утриматись від вчинення певних дій або
нести відповідальність;

б) про оскарження суб'єктом
господарювання дій (бездіяльності)
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування, іншого
суб'єкта владних повноважень, їхньої
посадової чи службової особи, що
випливають з наданих їм владних
управлінських функцій, якщо ці дії
(бездіяльність) не пов'язані з
відносинами, врегульованими
господарським договором;

в) між суб'єктами владних повноважень з
приводу їхньої компетенції у сфері
управління;

г) з приводу укладання та виконання
адміністративних договорів;

д) за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом.

Інші справи за участю господарюючих
суб'єктів та суб'єктів владних
повноважень не мають ознак справ
адміністративної юрисдикції і повинні
розглядатися господарськими судами на
загальних підставах. До таких справ
належать усі справи у спорах про право,
що виникають з відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства.

В даному випадку позивач просить
стягнути з відповідача саме збитки,
спричинені переплатою пенсії,
внаслідок видачі відповідачем довідки
№ 1164 від 11.08.1997 р. з недостовірними
даними про заробітну плату та
розбіжностями в сумі заробітної плати
для обчислення пенсії ОСОБА_2 Отже, при
вирішенні даної справи слід керуватися
положеннями Господарського кодексу
України, Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 224 ГК України
визначено, що саме учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Закону України
"Про пенсійне забезпечення",
підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують їх.

Таким чином, спір у даній справі виник з
цивільно-правових відносин, пов'язаних
з відшкодуванням збитків, який не має
ознак справи адміністративної
юрисдикції та не носить
публічно-правовий характер, склад
учасників відповідає приписам ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підвідомчий
господарським судам.

Відповідно до п. 2 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
скасувати рішення повністю або
частково і прийняти нове рішення.

Згідно із п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України підставами для скасування або
зміни рішення місцевого
господарського суду є невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, порушення норм
процесуального права.

Відповідно до приписів ч. 7 ст. 106
Господарського процесуального кодексу
України у разі скасування апеляційною
інстанцією ухвали про припинення
провадження справа передається на
розгляд місцевого господарського суду.

З огляду на вищевикладені обставини
колегія суддів вважає, що оскаржувана
ухвала місцевого господарського суду
про відмову у прийнятті позовної заяви
підлягає скасуванню, а справа підлягає
передачі на розгляд Господарського
суду Київської області.

У зв'язку зі скасуванням ухвали
місцевого господарського з передачею
справи на розгляд суду першої
інстанції, розподіл сум судового збору
повинен бути здійснений судом першої
інстанції за результатами розгляду ним
справи, згідно із загальними правилами
ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Коломиї
та Коломийському районі задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Київської
області від 08.09.2014 року у справі №
910/17416/14 скасувати.

3. Справу № 910/17416/14 передати на розгляд
до Господарського суду Київської
області.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
М.А. Дідиченко

Судді
М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко