КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. Справа№ 925/12/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Копитової О.С.

Сотнікова С.В.

представники сторін:

від позивача: Юдицький О.В. розпорядник
майна (ухвала суду від 09.12.2012);

від відповідача-1: не з'явилися;

від відповідача-2: не з'явилися;

в присутності ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» на рішення
господарського суду Черкаської
області від 21.07.2014 у справі № 925/12/14
(суддя Грачов В.М.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1», м. Черкаси

до відповідача1: товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро Інжиніринг», м.
Черкаси

відповідача2: Черкаської центральної
товарної біржі, м. Черкаси

про визнання правочину недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» звернулося в
господарський суд Черкаської області з
позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю «Агро
Інжиніринг», в якій просило суд визнати
недійсним правочин, в результаті
укладення якого відбулось відчуження
автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y, сірого кольору,
2005 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № кузова
НОМЕР_3, укладений між позивачем і
відповідачем-1, з мотивів суперечності
його вимогам діючого цивільного
законодавства України, вчинення його
зі сторони позивача особою, яка не мала
необхідного обсягу цивільної
дієздатності, за заниженою ціною та
всупереч інтересам підприємства і його
кредиторів.

03.03.2014 за вх. № 5503 (т. 1 а.с. 169-170, 171,т.2 а.с.
9-12) позивач, на підставі ч. 2 ст. 22 ГПК
України, подав заяву про застосування
наслідків недійсності правочину, в
якій просив суд застосувати наслідки
недійсності правочину та зобов'язати
відповідача-1 - товариство з обмеженою
відповідальністю «Агро Інжиніринг»
повернути автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, сірого
кольору, 2005 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2,
№ кузова НОМЕР_3 позивачу.

17.06.2014 року за вх. № 13148 (т. 3 а.с. 50-55)
позивач, на підставі ч. 2 ст. 22 ГПК
України, подав заяву про доповнення
позову новими обставинами, а саме:

· спірний правочин укладено з
порушенням п. 1.4. Статуту позивача і ст.
79 ГК України, ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», ст. 203 ЦК України, що є
додатковими обставинами визнання його
недійсним;

· відчуження автомобіля DAEWOO LANOS
TF69Y, сірого кольору, 2005 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, №
двигуна НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3 від
позивача до відповідача-1 відбулось на
підставі біржової угоди
купівлі-продажу транспортного засобу
реєстраційний № 18983/2 від 27.11.2010,
укладеної на Черкаській центральній
товарній біржі;

· біржова угода купівлі-продажу
транспортного засобу реєстраційний №
18983/2 від 27.11.2010, укладена між позивачем і
відповідачем-1 на Черкаській
центральній товарній біржі, укладена
внаслідок зловмисної домовленості
представника позивача Шатерніка Р.В. з
відповідачем-1, чим позивачу спричинені
значні збитки, що відповідно до ст.ст.
232, 215 ч. 1 є також підставою визнання
цього правочину недійсним.

Мотивуючи позов в письмових поясненнях
вх. № 14783 від 08.07.2014 року (т. 4 а.с. 23-33)
представник позивача посилався, як на
додаткову підставу визнання спірного
правочину недійсним, не зазначену у
позові і заяві про його доповнення
новими обставини, на суперечність
цього правочину нормам ст.ст. 3 п. 3.1., 4 п.
4.1. Закону України «Про податок на
додану вартість».

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 21.07.2014 у справі
№ 925/12/14 (суддя Грачов В.М.) відмовлено в
задоволенні заяви директора
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» Коберника
В.М. від 20.03.2014 за вх. № 6914 про відмову
від позову. В задоволенні позову
відмовлено повністю.

Рішення обґрунтоване пропуском
позивачем строку позовної давності.

При цьому, суд першої інстанції
керувався ст.ст. 203, 215, 216, 232, 236, 237, 238,
256-258, 260, 261, 263, 264, ч. 4 ст. 267 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 20, 207, 208
Господарського кодексу України, ст.ст.
34, 43, 49, 82-84, 86 Господарського
процесуального кодексу України, ст. ст.
12, 13 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду першої інстанції, товариство з
обмеженою відповідальністю «Сван-1»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Черкаської області від 21.07.2014 року у
справі № 925/12/14 повністю та прийняти
нове рішення, яким задовольнити позов
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» повністю.
Судові витрати покласти на
відповідачів.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням норм процесуального та
матеріального права, неповним
з'ясуванням обставин справи, що мають
значення для справи. Скаржник в
апеляційній скарзі стверджує, що
висновок суду про не доведеність
наявними в справі доказами факту
поважності причини пропуску строку
позовної давності тобто неможливості
позивача звернутися в межах
встановленого строку з даним позовом є
не необґрунтованим та прийнятим з
неповним дослідженням обставин справи.

23.09.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду розпорядником
майна товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» Юдицьким О.В.
подано доповнення до апеляційної
скарги, яке містить обґрунтування
апеляційної скарги. Так скаржник
зазначає, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення
порушено норми матеріального та
процесуального права, неповно
з'ясовано обставини справи, що мають
значення для справи. Позивач в
доповнення до апеляційної скарги
зазначає, що застосувавши позовну
давність та залишивши поза увагою
клопотання ТОВ «Сван-1» про захист
порушеного права судом першої
інстанції порушено ст. 256, ч. 2, ч. 5 ст. 267
Цивільного кодексу України.

30.09.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представником
відповідача-1 подано відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

21.10.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду представником
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сван-1» за
довіреністю, підписаною генеральним
директором ТОВ «Сван-1» Коберником В.М.,
подано відзив на апеляційну скаргу, в
якому просить рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги з викладених в ній
підстав.

Інші сторони у справі не надали відзиви
на апеляційну скаргу, повноважних
представників в судове засідання
апеляційної інстанції не направили,
причини неявки суду не повідомили.
Враховуючи, що в матеріалах справи
містяться докази належного
повідомлення про час та місце розгляду
справи та обмеження процесуального
строку розгляду скарг на ухвали
місцевих господарських судів,
Київський апеляційний господарський
суд вважає за можливе розглянути
справу у відсутності представників
відповідних сторін у справі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
сторони, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний
господарський суд, переглядаючи
рішення в апеляційному порядку,
користується правами, наданими суду
першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
і вбачається з матеріалів справи,
зокрема, установчого договору
засновників позивача товариства з
обмеженою відповідальністю «Сван-1» і
Статуту, викладених в новій редакції і
зареєстрованих 04.03.2002, витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців Серії АА №
485968 станом на 18.09.2013 вбачається, що
засновниками товариства є громадяни
України ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, органом
управління товариства є загальні
збори, керівником і підписантом
товариства з 09.02.2012 є Юдицький О.В.

07.06.2010, згідно протоку загальних зборів
засновників ТОВ «Сван-1» № 10/06/07,
загальними зборами засновників
товариства прийнято рішення про
звільнення з посади генерального
директора товариства ОСОБА_9 і
призначення на цю посаду з 08.06.2010
Шатерніка Р.В. (т. 1 а.с. 10).

За клопотанням позивача (т. 1 а.с. 65-68, т. 3
а.с. 41-47), ухвалами місцевого
господарського суду від 11.02.2014 і від
17.06.2014 (т. 1 а.с. 127-129, т. 3 а.с. 98-101)
витребувано у відповідачів і відділу
РЕР ДАІ з обслуговування міста Черкаси
документи, що стосуються вчинення
спірного правочину. На виконання вимог
суду представниками сторін подано
документи (т. 3 а.с. 104-109, 113-118, т. 4 а.с. 2-22),
з яких вбачається наступне.

24.11.2010, згідно з протоколом загальних
зборів засновників товариства з
обмеженою відповідальністю «Сван-1» №
416, загальними зборами засновників
товариства у складі 100% голосів
прийнято рішення про здійснення
відчуження транспортного засобу марки
DAEWOO LANOS TF69Y, сірого кольору, 2005 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № кузова
НОМЕР_3, надання повноваження
генеральному директору товариства
Шатерніку Р.В. укласти та підписати всі
необхідні угоди для відчуження даного
транспортного засобу та видачу
доручення йому для оформлення всіх
необхідних документів в органах ДАІ.

На виконання рішення загальних зборів
засновників ТОВ «Сван-1» від 24.11.2010 № 416
вчинено наступні дії:

продавцем - ТОВ «Сван-1», на підставі
протоколу № 416, наказу № 807, довіреності
№ 50 від 24.11.2010 подано заяву до
Черкаської центральної товарної біржі
про прийняття в члени біржі 27.11.2010 на
момент оформлення біржової угоди і
виключення з членів біржі після
закінчення вказаного строку з
проханням укласти біржову угоду про
продаж транспортних засобів, в тому
числі і легкового автомобіля DAEWOO LANOS
TF69Y, сірого кольору, 2005 року випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, №
двигуна НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3;

покупцем - ТОВ «Агро Інжиніринг», на
підставі наказу № 9 і довіреності № 9
від 23.11.2010 подано заяву до Черкаської
центральної товарної біржі про
прийняття в члени біржі строком на один
день 27.11.2010 і виключення з членів біржі
після закінчення вказаного строку з
проханням укласти біржову угоду про
придбання транспортних засобів, в тому
числі і легкового автомобіля DAEWOO LANOS
TF69Y, сірого кольору, 2005 випуску,
державний номерний знак НОМЕР_1, №
двигуна НОМЕР_2, № кузова НОМЕР_3;

27.11.2010 Черкаською центральною товарною
біржею, згідно з протоколом № 18556,
проведено біржові торги за результатом
яких зареєстровано біржову угоду
купівлі-продажу транспортного засобу
реєстраційний № 18983/2, укладену між ТОВ
«Сван-1», як продавцем, який діє в особі
Шатерніка Р.В. згідно протоколу
загальних зборів, наказу і довіреності
товариства від 24.11.2010 року, і ТОВ «Агро
Інжиніринг», як покупцем, в особі
ОСОБА_10, який діє згідно наказу і
довіреності від 25.11.2010 року, за умовами
якої продавець продав, а покупець купив
транспортні засоби в кількості трьох
одиниць, в тому числі і легковий
автомобіль DAEWOO LANOS TF69Y, сірого кольору,
2005 року випуску, державний номерний
знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № кузова
НОМЕР_3, за ціною 9865 грн. В преамбулі
протоколу біржових торгів і біржової
угоди допущена невідповідність
номерів протоколу загальних зборів
засновників, наказу і довіреності про
продаж транспортного засобу номерам
цих же документів, долученим до справи
в копіях. Оскільки зазначені документи
за змістом узгоджуються з протоколом
біржових торгів і біржовою угодою, суд,
з урахуванням пояснень представника
відповідача-2, вважає це механічною
помилкою, яка на правомірність
вчинення спірної угоди не впливає.

29.11.2010 на рахунок в банку позивача
перераховано кошти в сумі 9865 грн за
автомобіль DAEWOO LANOS (т. 1 а.с. 38).

Згідно з обліковою карткою державного
ТЗ НОМЕР_1, зазначений транспортний
засіб за заявою власника ТОВ «Сван-1»
знятий з обліку в Черкаському ВРЕР ВДАІ
для реалізації на підставі біржової
угоди № 18983/2 від 27.11.2010 року, а 07.12.2010
даний транспортний засіб
перереєстровано на іншого власника -
ТОВ «Агро Інжиніринг» і поставлено на
постійний облік.

Із висновку спеціаліста по визначенню
вартості транспортного засобу НДЕКЦ
при УМВСУ в Черкаській області № 1860 від
07.12.2010 року вбачається, що автомобіль
DAEWOO LANOS TF69Y, сірого кольору, 2005 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № кузова
НОМЕР_3 на момент дослідження має
пробіг 197929 км., строк його експлуатації
складає 5 років 11 місяців, має
понаднормативний пробіг і царапини на
кузові, його ринкова вартість складає
43161,84 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
ухвалою господарського суду
Черкаської області від 25.10.2011 у справі
№ 10/5026/2337/2011 за заявою ПАТ «Сведбанк»
порушено провадження у справі про
банкрутство ТОВ «Сван-1», введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, розпорядником майна
боржника призначено арбітражного
керуючого Юдицького О.В. (т. 1 а.с. 16-17).

Ухвалою від 09.12.2012 у справі № 10/5026/2337/2011,
залишеною без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2013,
господарський суд Черкаської області,
на підставі ст.ст. 5, 12 ч. 2 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», відсторонив
керівника боржника ОСОБА_11 від посади
та поклав виконання обов'язків
керівника ТОВ «Сван-1» на розпорядника
майна боржника Юдицького О.В. (т. 1 а.с.
18-20, 21-24, 117-122).

Із повідомлень слідчого з ОВС СУ ФР ГУ
Міндоходів у Черкаській області від
12.09.2013, начальника відділу прокуратури
Черкаської області від 17.10.2013,
начальника відділу прокуратури
Черкаської області від 03.12.2013, першого
заступника начальника УМВС України в
Черкаській області від 04.12.2013,
заступника прокурора міста Черкаси від
24.12.2013 вбачається, що за заявами
арбітражного керуючого - розпорядника
майна, в.о. керівника ТОВ «Сван-1»
Юдицького О.В. порушено кримінальні
провадження і ведеться досудове
розслідування про обставини вчинення
службовими особами ТОВ «Сван-1»
кримінальних правопорушень,
передбачених статтями 219, 358 ч. 2 КК
України, за фактами складання завідомо
підроблених офіційних документів та їх
використання, укладення завідомо
збиткових договорів, що призвели до
стійкої фінансової неспроможності
товариства і завдали великої шкоди
кредиторам, доведення до банкрутства
товариства. Кримінальні провадження,
порушені за ст.ст. 219, ч. 2 ст. 358 КК
України, об'єднані в одне провадження, в
порушенні кримінальної справи за
заявою арбітражного керуючого -
розпорядника майна, в.о. керівника ТОВ
«Сван-1» Юдицького О.В. про викрадення
транспортних засобів постановою
оперуповноваженого СКР
Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВСУ
в Черкаській області від 10.09.2012
відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК
України (т. 3 а.с. 188).

Ухвалою Соснівського районного суду
міста Черкаси від 21.05.2014 у справі № 1
кс/712/5935/14-к провадження № 1 кс/712/2087/14
скасовано постанову старшого слідчого
в особливо важливих справах відділу
розслідування особливо важливих справ
та злочинів, учинених організованими
групами і злочинними організаціями СУ
УМВСУ в Черкаській області від 31.03.2014,
якою було закрите кримінальне
провадження за ознаками вчинення
кримінальних правопорушень,
передбачених ст. 219, ч. 2 ст. 358 КК України,
у зв'язку з відсутністю в діянні складу
зазначених кримінальних
правопорушень.

Матеріали справи на день розгляду
апеляційної скарги не містять
відомостей щодо прийняття остаточного
рішення органами досудового
розслідування чи судом у зазначеному
кримінальному провадженні.

Отже, предметом спору, що розглядається
у даній справі є заявлені позивачем
позовні вимоги про визнання недійсним
біржової угоду купівлі-продажу
транспортного засобу реєстраційний №
18983 від 27.11.2010 року, укладеної між ТОВ
«Сван-1», як продавцем, і ТОВ «Агро
Інжиніринг», як покупцем,
зареєстрованої Черкаською центральною
товарною біржею, з наведених позивачем
мотивів та про застосування наслідків
недійсності цього правочину.

Проаналізувавши спірні правовідносини
сторін колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що за
правовою природою вони віднесені до
договірних зобов'язань купівлі-продажу
і біржової торгівлі, загальні
положення про купівлю продаж, як
окремий вид зобов'язань, визначені
параграфом 1 глави 54 ЦК України, про
біржову торгівлю - параграфом 4 глави 30
ГК України, загальні положення про
правочини визначені розділом IV книги 1
ЦК України, про зобов'язання і договір -
розділами І і ІІ книги 5 ЦК України,
главами 19, 20 ГК України, правові
наслідки порушення зобов'язання,
відповідальність за порушення
зобов'язання - главою 51 ЦК України,
розділом V ГК України. Крім того, спірні
правовідносини сторін перебувають у
сфері регулювання спеціального
нормативного акту - Закону України «Про
товарну біржу».

Згідно з ст. 11 ч.ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п. 2
Цивільного кодексу (далі -ЦК) України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки; підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини; способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, зокрема,
визнання правочину недійсним.

Статтею 20 Господарського кодексу
України передбачено право кожного
суб'єкта господарювання на захист
своїх прав і законних інтересів шляхом,
зокрема, визнання наявності або
відсутності прав, визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом. Порядок захисту
прав суб'єктів господарювання та
споживачів визначається цим Кодексом,
іншими законами.

Частинами 1-3 статті 92 ЦК України
визначено, що юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону, порядок створення органів
юридичної особи встановлюється
установчими документами та законом.
Орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 237, ч.ч. 1, 3 ст. 238 ЦК
України, представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє,
представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.
Представник може бути уповноважений на
вчинення лише тих правочинів, право на
вчинення яких має особа, яку він
представляє, представник не може
вчиняти правочин від імені особи, яку
він представляє, у своїх інтересах або
в інтересах іншої особи, представником
якої він одночасно є, за винятком
комерційного представництва, а також
щодо інших осіб, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 232 ЦК України визначено,
що правочин, який вчинено внаслідок
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною,
визнається судом недійсним.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Вищого
господарського суду України,
викладеними у п. 2.1. постанови від 29.05.2013
№ 11 «Про деякі питання визнання угод
(господарських договорів) недійсними»,
правочин може бути визнаний недійсним
з підстав, передбачених законом.
Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені ст.ст. 215, 216 ЦК
України, ст.ст. 207, 208 ГК України. Правила,
встановлені цими нормами, повинні
застосовуватися господарськими судами
в усіх випадках, коли правочин вчинений
з порушенням загальних вимог частин
першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК
України і не підпадає під дію інших
норм, які встановлюють підстави та
наслідки недійсності правочинів,
зокрема, статті 232 ЦК України. Отже,
вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з п. 3.10. цієї ж постанови Пленуму
Вищого господарського суду України, у
вирішенні спорів про визнання
правочинів недійсними на підставі
ст.ст. 230 - 233 ЦК України господарські
суди повинні мати на увазі, що
відповідні вимоги можуть бути
задоволені за умови доведеності
позивачем фактів обману, насильства,
погрози, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною, тяжких обставин і наявності
їх безпосереднього зв'язку з
волевиявленням другої сторони щодо
вчинення правочину. Зловмисна
домовленість - це умисна змова
представника однієї сторони правочину
з другою стороною, внаслідок чого
настають несприятливі наслідки для
особи, від імені якої вчинено правочин.
У визнанні правочину недійсним з
відповідної підстави доведенню
підлягає не наявність волі довірителя
на вчинення правочину, а існування
умислу представника, який усвідомлює
факт вчинення правочину всупереч
інтересам довірителя, передбачає
настання невигідних для останнього
наслідків та бажає чи свідомо допускає
їх настання. Наслідком такого визнання,
крім загальних наслідків, визначених
ст. 216 ЦК України, є виникнення у
довірителя права вимагати від свого
представника і другої сторони, зокрема,
солідарного відшкодування збитків. При
цьому представником не може вважатися
орган юридичної особи, в тому числі її
керівник, навіть якщо він діяв всупереч
інтересам цієї особи: представництво в
даному разі визначається за правилами
глави 17 названого Кодексу.

Отже, відповідно до встановлених
обставин справи повноваження
представника - директора ТОВ «Сван-1»
Шатерніка Р.В. на укладення спірного
правочину підтверджені рішенням
загальних зборів засновників і
Статутом цього товариства, рішення
загальних зборів засновників
товариства з цього питання недійсним у
встановленому порядку не визнавалось.

Проаналізувавши обставини та
матеріали справи колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що оскільки
доказаних фактів зловмисної
домовленості представника однієї
сторони, а саме позивача, з другою
стороною - ТОВ «Агро Інжиніринг» за
обставин вчинення спірного правочину
позивачем не наведено, під час розгляду
справи як судом першої так і судом
апеляційної інстанцій не встановлено,
тому вимога позивача про визнання
правочину недійсним одночасно з
підстав вчинення його з порушенням
загальних вимог частин першої -
третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і
статті 232 ЦК України є неправомірною.

Частинами 1, 2, 4-6 ст. 15 Закону України
«Про товарну біржу» визначено, що:
біржовою операцією визнається угода,
що відповідає сукупності зазначених
нижче умов: а) якщо вона являє собою
купівлю-продаж, поставку та обмін
товарів, допущених до обігу на товарній
біржі; б) якщо її учасниками є члени
біржі; в) якщо вона подана до реєстрації
та зареєстрована на біржі не пізніше
наступного за здійсненням угоди дня;
угоди, зареєстровані на біржі, не
підлягають нотаріальному посвідченню;
угода вважається укладеною з моменту
її реєстрації на біржі; біржові
операції дозволяється здійснювати
тільки членам біржі або брокерам; не
можуть бути предметом біржової
торгівлі речі, визначені
індивідуальними ознаками, якщо вони не
продаються як партія, а також будь-які
вживані товари, включаючи транспортні
засоби, та капітальні активи. Таке
обмеження не поширюється на майно, яке
відчужується з податкової застави, а
також майно, конфісковане відповідно
до закону.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України, на які
посилається позивач, зміст правочину
не може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства,
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, правочин має
вчинятись у формі, встановленій
законом, правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 236 ЦК України, правочин,
визнаний судом недійсним, є недійсним з
моменту його вчинення.

За змістом ст. 15 Закону України «Про
товарну біржу», продаж вживаних
товарів на біржі заборонений у
будь-якому випадку, крім продажу майна,
що відчужується з податкової застави, а
також майна, конфіскованого відповідно
до закону. Ця норма не допускає
об'єднання вживаних товарів у партію
для їх продажу.

Враховуючи положення вищенаведених
норм права та встановлені обставини
справи колегія суддів погоджується з
місцевим господарським судом, що
продаж автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y, сірого
кольору, 2005 року випуску, державний
номерний знак НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2,
№ кузова НОМЕР_3 через укладення
спірної біржової угоди купівлі-продажу
транспортного засобу реєстраційний №
18983/2 від 27.11.2010 року, зареєстрованої
Черкаською центральною товарною
біржею, суперечить вимогам чинного
законодавства, зокрема, ч. 6 ст. 15 Закону
України «Про товарну біржу».

Таким чином наведена суперечність
спірного правочину зазначеній нормі
закону, відповідно до ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст.
215, ч. 1 ст. 236 ЦК України вірно визнана
судом першої інстанції підставою для
визнання його недійсним з моменту його
вчинення.

В той же час, апеляційний суд вважає
правомірним висновок місцевого
господарського суду, що інші обставини,
наведені позивачем як підстави
визнання спірного правочину недійсним,
відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1
ст. 232 ЦК України, такими не є.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агро Інжиніринг»
подало заяву про застосування позовної
давності до спірних вимог вх. № 5535 від
03.03.2014 (т. 1 а.с. 222-223) відповідно до ст. 257,
ч. 4 ст. 267 ЦК України, в яких просив суд в
задоволенні позову відмовити у зв'язку
зі сплином строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Статтями 256-258, 260, 261, 263, 264 ЦК України
визначено поняття позовної давності,
її загальну і спеціальну тривалість,
правила обчислення, початок перебігу,
умови зупинення і переривання перебігу
позовної давності.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України N 10 від
29.05.2013 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
роз'яснено, що за змістом частини
першої ст. 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення права особи. Лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Питання щодо поважності цих причин,
тобто наявності обставин, які з
об'єктивних, незалежних від позивача
підстав унеможливлювали або істотно
утруднювали своєчасне подання позову,
вирішується господарським судом у
кожному конкретному випадку з
урахуванням наявних фактичних даних
про такі обставини. Щодо фізичної особи
(громадянина) останніми можуть бути
документально підтверджені тяжке
захворювання, тривале перебування поза
місцем свого постійного проживання
(наприклад, за кордоном) тощо. Стосовно
підприємства (установи, організації)
зазначені обставини не можуть братися
судом до уваги, оскільки за відсутності
(в тому числі й з поважних причин) особи,
яка представляє його в судовому
процесі, відповідне підприємство
(установа, організація) не позбавлене
права і можливості забезпечити
залучення до участі у такому процесі
іншої особи; відсутність зазначеної
можливості підлягає доведенню на
загальних підставах.

Отже, загальний трирічний строк
позовної давності щодо визнання
біржової угоди від 27.11.2010 сплив 28.11.2013,
позивач звернувся до суду 30.12.2013.

Дослідивши наведені позивачем
обставини щодо поважності пропуску
строку позовної давності, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції щодо відсутності підстав для
визнання їх допустимими.

Таким чином, оцінивши заяву
відповідача-1 про застосування строку
позовної давності, заперечення на неї
позивача в сукупності з встановленими
обставинами справи, з врахуванням
вимог законодавства і попереднього
висновку про часткову обґрунтованість
позовних вимог, апеляційний суд вважає
правомірною відмову місцевого
господарського суду в задоволенні
позову у зв'язку зі спливом позовної
давності.

Такий висновок міститься в постанові
Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 року у
справі № 925/5/14.

Дослідивши обставини справи та заяву
подану директором товариства з
обмеженою відповідальністю «Сван-1»
Коберником В.М., як представником
позивача, 20.03.2014 за вх. № 6914 (т. 2 а.с. 117),
відповідно до ст.ст. 22, 78, 80 ГПК України
про відмову від позову і припинення
провадження у справі, з мотивів подання
позову неуповноваженим представником,
колегія суддів вважає правомірною
відмову в її задоволенні, як подану не
вповноваженою особою враховуючи
обставини встановлені в ухвалі
господарського суду Черкаської
області від 09.02.2013, що залишена без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.04.2013, у справі
№ 10/5026/2337/2011 про банкрутство ТОВ
«Сван-1», якою в порядку ст. 12 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», було вжито
заходів щодо забезпечення вимог
кредиторів шляхом відсторонення від
посади керівника боржника (ТОВ «Сван-1»)
ОСОБА_11 з покладенням виконання
обов'язків керівника боржника на
розпорядника майна арбітражного
керуючого Юдицького О.В.

Відповідний висновок міститься в
постанові Вищого господарського суду
України від 26.06.2014 у справі № 925/08/14.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного апеляційний суд не
приймає до уваги твердження позивача,
що зазначені в апеляційній скарзі
стосовно порушення місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
та недоведеність обставин, що мають
значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
на підставі доказів та пояснень
наявних в матеріалах справи дійшла до
висновку, що відповідно до ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України підстав для скасування чи
зміни рішення місцевого
господарського суду не вбачає, а тому
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

В зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги відповідно до ст. 49
ГПК України, що судові витрати
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43, 44, 49, 99,
101-103, 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Сван-1»
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Черкаської
області від 21.07.2014 у справі № 925/12/14
залишити без змін.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
О.С. Копитова

С.В. Сотніков