ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р.Справа № 922/1179/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання
Федоровой К.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ Технологічна група
"Екіпаж", м. Харків до ТОВ "Ювіс", м.
Бєлгород про про стягнення коштів за
участю представників сторін:

позивача - Корольчук Ю.Ю., дов. б/н від
16.07.13 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Технологічна група
"Екіпаж", звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом, в
якому просить стягнути з відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ювіс" основний борг в
сумі 5072000,00 руб. РФ, пеню в сумі 224521,80 руб.
РФ та судові витрати по справі,
мотивуючи свої вимоги неналежним
виконанням відповідачем його грошових
зобов'язань за контрактом № 001/01-ВЭД-13
від 12.02.13р.

Сторони в п.п. 9.1 та 9.2 контракту
001/01-ВЭД-13 від 12.02.13 р. домовились, що всі
спори та розбіжності, які можуть
виникнути протягом виконання даного
контракту, вирішуються шляхом
переговорів. У випадку, якщо сторони не
досягнуть домовленості протягом 30 днів
з дня перших переговорів, то ця
розбіжність підлягає розгляду в
господарському суді за місце
знаходження продавця (позивача).

Враховуючи те, що місцезнаходженням
позивача є м. Харків, спір між сторонами
підлягає розгляду в господарському
суді Харківської області у
відповідності з матеріальним та
процесуальним правом України.

Керуючись Конвенцією "Про вручення за
кордоном судових та позасудових
документів у цивільних і комерційних
справах" від 15.11.1965 року, суд призначив
судове засідання на 15 вересня 2014 року.

У зв'язку з неявкою відповідача, судове
засідання відкладалось на 15 жовтня 2014
року.

Представник позивача в судовому
засіданні 15.10.14 р. позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити,
через канцелярію суду надав додаткові
документи.

Суд, дослідивши надані документи,
долучив їх до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги суду не
виконав, письмовий відзив та
витребувані документи не надав, про час
та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином, що
підтверджується ухвалою та протоколом
судового засідання Арбітражного суду
Білгородської області від 20.05.14 р. (а.с.
38-42).

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
заперечень.

Справа розглядається за наявними в ній
матеріалами, визнаними судом
достатніми, в порядку ст. 75 ГПК України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

12.02.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю технологічна група
"Екіпаж" (позивач, продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ювіс" (відповідач,
покупець) було укладено контракт №
001/01-ВЭД-13 (далі - контракт)(а.с. 13-14),
відповідно до умов якого, позивач
продає, а відповідач придбає
електрозахисті засоби та приладдя
(далі - продукція), окремими партіями,
згідно специфікацій (додатків до цього
контракту).

Згідно з п.2.1. контракту, відповідач
купує продукцію в асортименті,
кількості та за цінами, зазначеним у
специфікації (додатку до контракту) на
кожну партію продукцію.

Відповідно до п.3.1. контракту, поставка
продукції здійснюється з торговими
термінами "Інкотермс-2000", базис і строки
поставки зазначаються у специфікаціях
(додатках до контракту) і
товаросупровідних документах (інвойс,
рахунок-фактура і т.п.).

В п. 3.2. контракту закріплено, що датою
поставки вважається дата оформлення
експортної вантажної декларації.

Оплата за продукцію здійснюється в
рублях Російської Федерації, за кожну
партію продукції в строки та на умовах
згідно специфікації (п.4.2. контракту).

Специфікації №№ 22, 23, 25, 26, 27, 28
оформлені у вигляді додатків №№ 22, 23, 25,
26, 27, 28 до контракту (а.с. 15-19).

На виконання умов контракту та
специфікацій до нього (додатків),
позивач поставив (відвантажив)
відповідачу продукцію на загальну суму
в розмірі 5072000,00 руб. РФ, що
підтверджується відповідними митними
деклараціями та рахунками-фактурами
(а.с. 20-31).

В наданих позивачем рахунках-фактурах
вказано за якими специфікаціями
поставлено товар.

Так, рахунок-фактура № 1368 від 10.12.2013р. на
суму 962300,00 руб. РФ (а.с. 28) складений на
підставі специфікацій №№ 22 та 23,
рахунок-фактура № 1390 від 16.12.2013р. на
суму 1354800,00 руб. РФ (а.с. 22) складений на
підставі специфікацій №№ 27 та 28,
рахунок-фактура № 1400 від 19.12.2013р. на
суму 871000,00 руб. РФ (а.с. 25) складений на
підставі специфікацій №№ 25 та 26,
рахунок-фактура № 1412 від 20.12.2013р. на
суму 1883900,00 руб. РФ (а.с. 31) складений на
підставі специфікацій №№ 26 та 27.

Згідно п.1 специфікацій №№ 22, 23, 25, 26, 27,
28, позивач поставляє продукцію згідно
цих специфікацій на умовах поставки FCA -
м. Харків протягом 30 календарних днів з
моменту отримання заявки.

Згідно п.2 специфікацій №№ 22, 23, 25, 26, 27,
28, оплата по ним здійснюється в рублях
РФ протягом 80 (вісімдесяти) календарних
днів з моменту поставки продукції.

Враховуючи вищезазначені умови оплати,
поставка від 12.12.2013р. на суму 962300,00 руб.
РФ, мала бути оплачена до 03.03.2014р.
включно (згідно митної декларації
(форма МД-2) ЕК10АА № 807100000/2013/061981).
Поставка від 17.12.2013р. на суму 1354800,00 руб.
РФ, мала бути оплачена до 07.03.2014р.
включно (згідно митної декларації
(форма МД-2) ЕК10АА № 807100000/2013/062943).
Поставка від 19.12.2013р. на суму 871000,00 руб.
РФ, мала бути оплачена до 09.03.2014р.
включно (згідно митної декларації
(форма МД-2) ЕК10АА № 807100000/2013/063438).
Поставка від 23.12.2013р. на суму 1883900,00 руб.
РФ, мала бути оплачена до 13.03.2014р.
включно (згідно митної декларації
(форма МД-2) ЕК10АА № 807100000/2013/064064).

Згідно з п. 11.1. контракту, він набирає
чинності з моменту його підпису двома
сторонами та діє до 31.12.2015р.

Відповідно до п.11.2. контракту, сторони
не звільняються від виконання
контрактних зобов'язань, що випливають
із операцій, здійснених до закінчення
строку дії цього контракту, зокрема, по
врегулюванню розрахунків за продану
продукцію.

Проте, відповідач свої зобов'язання з
оплати поставленого позивачем товару
не виконав, внаслідок чого
заборгованість відповідача перед
позивачем склала 5072000,00 руб. РФ, що також
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків від 24.03.14 р. (а.с. 32), який був
підписаний уповноваженими
представниками сторін та скріплений
печатками підприємств.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму
(ч.1 ст.712 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Станом на момент розгляду справи,
відповідач 5072000,00 руб. РФ
заборгованості не сплатив та не надав
суду жодних доказів, які б
спростовували суму заявленого боргу чи
підтверджували б оплату
заборгованості.

Отже, враховуючи вищевикладене,
відповідач визнається судом таким, що
прострочив виконання зобов'язання з
оплати поставленого позивачем товару з
04.03.13 р. згідно митної декларації (форма
МД-2) ЕК10АА №807100000/2013/061981, з 08.03.13 р.
згідно митної декларації (форма МД-2)
ЕК10АА №807100000/2013/062943, з 10.03.13 р. згідно
митної декларації (форма МД-2) ЕК10АА №
807100000/2013/063438 та з 14.03.13 р. згідно митної
декларації (форма МД-2) ЕК10АА №
807100000/2013/064064.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно з вимогами закону,
суд визнає вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 5072000,00 руб. РФ,
належно обґрунтованою, доведеною
матеріалами справи та такою, що
підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 224521,80 руб. РФ
за прострочення оплати продукції.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
передбачає, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Згідно з п. 7.2. контракту, у випадку, якщо
покупець (відповідач) не здійснив
оплату у строки згідно п.4.2., продавець
(позивач) має право звернутися за
стягненням з покупця штрафу в розмірі
0,3% від вартості несплаченої продукції
за кожний день прострочки, але не
більше вартості замовленої,
відвантаженої та несплаченої
продукції.

Отже, п. 7.2. контракту, сторони
передбачили забезпечення виконання
зобов'язання у вигляді пені.

В той же час, відповідно до ст. 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов`язань", розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, розмір пені має бути
обрахований з урахуванням обмеження
розміру пені подвійною обліковою
ставкою Національного банку України
згідно із Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
незважаючи на встановлений у договорі
спосіб обчислення пені (постанова
Верховного Суду України від 24.10.2011 та
постанова Вищого господарського суду
України від 07.12.2011 у справі N 25/187).

Враховуючи викладене, перевіривши
нарахування пені позивачем, суд визнає
вимогу про стягнення з відповідача
пені такою, що підлягає частковому
задоволенню в сумі 8282,77 грн., що
еквівалентно 29570,76 руб. РФ.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
судовий збір відшкодовується за
рахунок відповідача пропорційно
задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ювіс" (адреса
державної реєстрації та місця
знаходження: 308001, Російська Федерація,
м.Бєлгород, пл. Літвинова, 9, код ОКПО
83598443) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю Технологічна група
"Екіпаж" (адреса державної реєстрації:
61001 м. Харків, МСП, вул. Єнакіївська, 4;
код ЄДРПУО 21191464) основний борг в сумі
5072000,00 руб. РФ, пеню в сумі 29570,76 руб. РФ.
та судовий збір в сумі 102031,38 руб. РФ.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.10.2014 р.

Суддя Т.В. Інте