ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2014
Справа № 917/2070/14

м. Полтава

за позовом Комунального підприємства
"Полтава-сервіс" Полтавської міської
ради, 36002, м. Полтава, пров. Чайковського,
5

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
36000, АДРЕСА_1; юридична адреса: АДРЕСА_2,
36000

про стягнення 3457,35 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: Передерій Л.Б.,
довіреність № 9 від 22.09.2014 року;

Від відповідача: ОСОБА_1 - приватний
підприємець.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за договором оренди №
3-Р-67 від 01.11.2011 року в розмірі 7 855,27 грн.
за період з червня 2013 року по серпень 2014
року, з яких: 3129,55 грн.- основний борг,
4725,72 грн. - пеня за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем договірних
зобов'язань щодо внесення орендних
платежів, у зв'язку з чим позивач вказує
на існування заборгованості та
підстави для нарахування пені.

Позивачем подана заява від 23.10.2014 року
про збільшення розміру позовних вимог
в частині стягнення основного боргу на
суму орендної плати за вересень 2014
року, сума яких за новим розрахунком
становить 3364 грн. 31 коп., а також
перерахувавши пеню згідно ч. 6 ст. 232 ГПК
України заявив про зменшення її
розміру до 93 грн. 04 коп.

Відповідно до частини четвертої статті
22 ГПК позивач вправі до прийняття
рішення у справі, зокрема, збільшити
або зменшити розмір позовних вимог.
Вказана заява доведена до відома
відповідачу в судовому засіданні.
Враховуючи викладене, здійснене
позивачем збільшення розміру позовних
вимог в частині стягнення основного
боргу та зменшення в частині стягнення
пені приймається судом до розгляду.

Виходячи з п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у разі прийняття
судом зміни (в бік збільшення або
зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір. Таким чином, ціна
позову, яку згідно з частиною третьою
статті 55 ГПК вказує позивач складає
3457,35 грн.

Відповідач письмового відзиву на позов
не подав, проте в судовому засіданні
усно визнав факт прострочення оплати
орендних платежів, наявність
заборгованості та підписав акт звірки
розрахунків станом на 31.08.2014 року (а.с.
19).

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Рішенням позачергової чотирнадцятої
сесії шостого скликання Полтавської
міської ради "Про передачу в оренду
земельної ділянки по АДРЕСА_3 від 27.09.2011
року (а.с. 14) вирішено передати в оренду
строком на 5 років комунальному
підприємству "Полтава-Сервіс"
Полтавської міської ради земельну
ділянку пл.. 1,9470 га, за адресою АДРЕСА_3,
за рахунок міських земель, для
організації ринку "Речовий" (землі
житлової та громадської забудови).

01.11.2011 року між Комунальним
підприємством "Полтава-Сервіс"
Полтавської міської ради в особі
директора Пантюх Ю.М. та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено
договір оренди № 3Р-67, предметом якого є
торговельне місце сектору 3: НОМЕР_3
загальною площею 4 кв. м., яке
знаходяться на території комунального
ринку "Речовий" за адресою: АДРЕСА_3
(далі - Договір оренди). В матеріалах
справи знаходяться заява приватного
підприємця ОСОБА_1 від 29.10.2011 року,
адресована Комунальному підприємству
"Полтава-сервіс" про укладення з нею
договору оренди торгового місця.

За вказаним Договором оренди
орендодавець (позивач) надає орендарю
(відповідачу) торговельне місце у
тимчасове платне користування для
провадження торговельної діяльності.
Орендар використовує об'єкт оренди
виключно для здійснення роздрібної
торгівлі та надання послуг населенню
(п.1.5. Договору оренди). Строк дії
Договору оренди - з 01.11.2011 року по 27.09.2016
року.

Орендар набуває права користування
об'єктом оренди з дня підписання
договору (п. 1.4. Договорів оренди).

Як вбачається з договору, він
підписаний відповідачем 01.11.2011 року.

За змістом ст. 283, 286 ГК України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності. Орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Орендна плата
встановлюється у грошовій формі і
строки її внесення визначаються в
договорі.

Згідно п. 4.1. Договору оренди розмір
орендної плати за користування
об'єктом оренди становить 234,75 грн. за
місяць.

Орендна плата обчислюється на підставі
розрахунку згідно з додатком до
Договору та вноситься до 25 числа
місяця, що передує місяцю, за який
проводиться оплата. Орендна плата
підлягає сплаті незалежно від
результатів провадження господарської
діяльності орендаря (п. 4.2 Договору
оренди).

Обов'язок наймача здійснювати оплату
за передане майно у користування
визначений також ст. 759 ЦК України.

Своїх зобов'язань за договорами в
частині своєчасної і повної сплати
орендної плати орендар належним чином
не виконав, внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка станом на момент
розгляду справи в суді за розрахунком
позивача становить 3364,31 грн. - це
орендна плата з червня 2013 року по
вересень 2014 року включно (розрахунок з
помісячною розбивкою в матеріалах
справи, а.с. 19). Заборгованість за період
з червня по серпень 2014 року на суму 3129,55
грн., підтверджується актом звірки
взаємних розрахунків, що підписаний
сторонами по справі (а.с. 19). Доказів
оплати відповідачем заборгованості, у
тому числі у встановлені договором
строки, суду не надано.

При вирішенні спору по суті судом
враховано наступне.

Статтею 761 ЦК України передбачено право
передання майна у найм власника речі
або особи, якій належать майнові права,
та особи, уповноваженої на укладення
договору найму.

Право адміністрації ринку укладати
письмові угоди з продавцями про
надання торговельних місць на
визначений термін передбачено пунктом
20 Правил торгівлі на ринках,
затверджених наказом Міністерства
економіки та з питань європейської
інтеграції України, Міністерства
внутрішніх справ України, Державної
податкової адміністрації України,
Державного комітету стандартизації,
метрології та сертифікації України від
26 лютого 2002 року № 57/188/84/105.

Згідно з пунктом 20 цих Правил
адміністрація ринку при наданні
продавцям торговельних місць на
визначений термін укладає з ними
письмову угоду, в якій рекомендується
зазначати термін дії угоди, асортимент
(вид) товарів, що реалізуються,
розташування торговельного місця,
умови оренди торговельного місця,
розмір та порядок оплати за оренду
майна, перелік послуг, які надає ринок,
та їх вартість.

Відповідно абзацу 3 пункту 13 Правил
торгівлі на ринках торговельне місце -
площа, відведена для розміщення
необхідного для торгівлі інвентарю
(вагів, лотків тощо) та здійснення
продажу продукції з прилавків (столів),
транспортних засобів, причепів,
візків (у тому числі ручних), у
контейнерах, кіосках, палатках тощо.
Розмір торговельного місця
визначається в правилах торгівлі на
ринках, що затверджуються відповідно
до законодавства.

Таким чином, безпосередньо Правила
торгівлі на ринках передбачають
укладення між адміністрацією ринку і
підприємцями, що займаються
торговельною діяльністю, саме
договорів, що за своєю правовою
природою є договорами оренди (найму)
торгових площ. Відповідна правова
позиція викладена в Постанові
Верховного суду України № 11/110 від
24.10.2011 року по справі № 07/33-71, яка є
обов'язковою для суду згідно ч. 1 ст. 111-28
Господарського процесуального кодексу
України.

Отже, сторони уклали договір оренди
торговельного місця у відповідності до
Правил торгівлі на ринках.

Ця угода містить усі істотні для
договорів оренди (найму) умови - предмет
(торговельне місце сектору 3: НОМЕР_3
загальною площею 4 кв. м.), плату (234,75 грн.
за місяць), строк дії договору (з 01.11.2011
року до 27.09.2016 року) та інші.

Відповідно до частини першої статті 760
ЦК України предметом договору найму
може бути річ, яка визначена
індивідуальними ознаками і яка
зберігає свій первісний вигляд при
неодноразовому використанні
(неспоживна річ).

Нормами статті 184 ЦК України
передбачено, що річ є визначеною
індивідуальними ознаками, якщо вона
наділена тільки їй властивими
ознаками, що вирізняють її з-поміж
інших однорідних речей,
індивідуалізуючи її.

Індивідуальні ознаки торговельного
місця, яке передавалося відповідачу в
користування, визначені в пункті 1.1
Договору.

Стаття 629 ЦК України встановлює
обов'язковість договору для виконання
сторонами.

Стаття 193 ГК України встановлює
загальні умови виконання
господарських зобов'язань: суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

У відповідності до ст.ст. 525, 526
Цивільного Кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним
із засобів захисту цивільних прав є
примусове виконання обов'язку в натурі,
яке в даному випадку полягає у
виконанні відповідачем договірних
зобов'язань з оплати коштів за оренду
торговельного місця.

За ст. 611 ЦК України в разі порушення
зобов'язання настаються правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, якщо він не
почав його виконувати або не виконав
його у строк, встановлений договором.

Відповідно до Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", п. 6 ст.
231 Господарського кодексу України, за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань підлягають стягненню
штрафні санкції у вигляді пені, розмір
якої повинен визначатися обліковою
ставкою Національного банку України,
за увесь час користування чужими
коштами та узгоджуватися в договорі.

Відповідно до вимог п. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 6.4. Договору сторони
передбачили, що у разі несвоєчасної
оплати орендарем орендної плати та
витрат за комунальні послуги та/або у
разі несвоєчасного повернення
орендарем з оренди торгівельного
місця, останній сплачує орендодавцю
пеню у розмірі 1% від суми
заборгованості за кожен день такої
несплати.

Позивачем заявлено до стягнення 93,04
грн. пені за період з 01.03.2014 року по
30.09.2014 року, яка підлягає задоволенню в
межах заявленої суми, оскільки її
розмір та період нарахування не
суперечить вимогам п. 6 ст. 232 ГК України,
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

Оцінивши представлені докази, суд
прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та їх
задоволення в повному обсязі.

Судовий збір, понесений позивачем
відповідно до частини 2 ст. 49 ГПК
України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49 (ч. 2), 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, 36000,
ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь
Комунального підприємства "Полтава -
сервіс" Полтавської міської ради, пров.
Чайковського, 5, м. Полтава, 36002, р/р
в ПАТ "Укргазбанк", МФО 331489, - 3364 грн. 31 коп. основної
заборгованості по орендній платі; 93
грн. 04 коп. - пені; 1827 грн. 00 коп. - витрат
по оплаті судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням
законної сили.

Суддя
Пушко І.І.