РІШЕННЯ

"03" жовтня 2014 р.Справа №
921/951/14-г/13Господарський суд
Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

Розглянув матеріали справи

за позовом Шумського районного
міжгосподарського підприємства по
рибництву, с. Великі Дедеркали,
Шумський район, Тернопільська область,
47144

до Шумської районної державної
адміністрації, вул. Українська, 59, м.
Шумськ, Тернопільська область, 47100

про визнання недійсним розпорядження
голови Шумської районної державної
адміністрації "Про припинення права
користування землями водного фонду
Шумським районним міжгосподарським
підприємством по рибництву" №193-од від
24.06.2014р..

За участю представників:

позивача: Федірко В.Я., довіреність №б/н
від 04.09.2014 р.

відповідача: Корець Т.Ф., довіреність
№7-7/01-1518 від 11.09.2014р.

Учасникам судового процесу роз'яснено
їх права та обов'язки, передбачені
ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Технічна фіксація судового процесу не
здійснювалася за відсутності
відповідного клопотання представників
сторін.

В судовому засіданні 03.10.2014р.
відповідно до ст.85 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть справи: Шумське районне
міжгосподарське підприємство по
рибництву, с.Великі Дедеркали, Шумський
район, Тернопільська область,
звернулося до господарського суду
Тернопільської області з позовом про
визнання незаконним і скасування
розпорядження голови Шумської
районної державної адміністрації "Про
припинення права користування землями
водного фонду Шумським районним
міжгосподарським підприємством по
рибництву" №193-од від 24.06.2014р.

Ухвалою суду від 08.09.2014р. порушено
провадження у справі та призначено
розгляд справи на 15.09.2014р. Також,
відповідно до ст.77 ГПК України в
судовому засіданні оголошувались
перерви до 26.09.2014р. та до 03.10.2014р. для
надання можливості сторонам подати
додаткові обгрунтування та
заперечення.

В судовому засіданні 03.10.2014р.
представником позивача подане
клопотання про уточнення позовних
вимог, відповідно до яких останній
просить суд визнати недійсним і
скасувати розпорядження голови
Шумської районної державної
адміністрації "Про припинення права
користування землями водного фонду
Шумським районним міжгосподарським
підприємством по рибництву" №193-од від
24.06.2014р.

Суд розцінює подані уточнення позовних
вимог як заяву про зміну предмета
позову, та приймає її як таку, що подана
у відповідності до ст.22 ГПК України та
до початку розгляду спору по суті,
відтак спір вирішується виходячи з
нового предмета позову - визнання
недійсним розпорядження голови
Шумської районної державної
адміністрації "Про припинення права
користування землями водного фонду
Шумським районним міжгосподарським
підприємством по рибництву" №193-од від
24.06.2014р.

В судовому засіданні 03.10.2014р. суд
перейшов до розгляду спору по суті.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
зазначених у позовній заяві, в
поясненнях на відзив (вх. №17142 від
24.09.2014р.) та з урахуванням поданих
уточнень.

Представник відповідача в засіданні та
згідно поданого відзиву на позовну
заяву (вх. №7-7/01-1521 від 12.09.2014р.) проти
позову заперечив, зокрема, зазначивши,
що оскаржуване розпорядження було
прийняте відповідно в результаті
невиконання Шумським районним
міжгосподарським підприємством по
рибництву вимог розпорядження голови
Шумської райдержадміністрації від
03.12.2012р. №547-од.

Крім того, просить суд врахувати: - що
райдержадміністрація виступала
стороною (орендодавцем) по договору
оренди ставків від 03.08.2002р., укладеного
на той час в межах її повноважень; -
наявність у позивача заборгованості по
сплаті орендної плати в розмірі 9,5 тис.
грн.; - відсутність на водних об'єктах,
які перебували у користуванні позивача
місць для безоплатного забезпечення
права громадян на загальне
водокористування, що відповідно до ст.51
Водного кодексу України є підставою
для розірвання договору оренди; -
додаткова угода про поновлення
договору оренди землі між Шумською
райдержадміністрацією та Шумським
районним міжгосподарським
підприємством по рибництву від 03.12.2012р.
не була зареєстрована підприємством у
встановлені строки, а відповідно до ч.1
ст.210 ЦК України правочин, який підлягає
державній реєстрації, є вчиненим з
моменту його державної реєстрації.

До того ж, в судовому засіданні 26.09.2014р.
представником відповідача заявлено
усне клопотання про витребування в
органів Держземагаенства довідки щодо
категорій земельних ділянок, щодо яких
було прийняте оскаржуване
розпорядження, яке судом було
відхилено як таке, що не має значення
для вирішення даного спору по суті.

В судовому засіданні 03.10.2014р.
представником відповідача долучено до
матеріалів справи лист Відділу
Держземагенства у Шумському районі
Тернопільської області №02-15/1689 від
02.10.2014р., у якому зазначено, що згідно з
умовами договору оренди ставків від
03.08.2002р., укладеним між Шумською
райдержадміністрацією та Шумським
районним міжгосподарським
підприємством по рибництву, цільове
призначення земельних ділянок - для
рибогосподарських потреб, що
відповідає вимогам Класифікації видів
цільового призначення земель,
затвердженого наказом Держкомзему
України від 23.07.2010 №548; дані земельні
ділянки відносяться до категорії
земель - землі водного фонду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши в процесі розгляду справи
представників сторін, господарський
суд встановив:

- 03.08.2002 р. між Шумською районною
державною адміністрацією
Тернопільської області (Орендодавець)
та Шумським районним міжгосподарським
підприємством по рибництву (Орендар)
укладено договір оренди ставків, за
умовами якого (п.1) Орендодавець на
підставі розпорядження голови
Шумської районної державної
адміністрації від 05 травня 2001р. №188
передає, а Орендар приймає в строкове
платне володіння і користування
наступні земельні ділянки водного
фонду з прибережною захисною смугою,
надалі - Ставок:

1) Ставок села Бриків Шумського району
Тернопільської області, площею 60,3330 га;

2) Ставок села Вовківці Шумського
району Тернопільської області площею
17,7116 га;

Ставок села Великі Дедеркали Шумського
району Тернопільської області площею
12,6449 га, загальною площею 30,3565 га;

3) Ставок села Кордишів Шумського
району Тернопільської області, площею
27,1799 га;

4) Ставки №№1, 2, 3 села Людвище Шумського
району Тернопільської області
загальною площею15,9041 га;

5) Ставки №№1, 2 села Темногайці
Шумського району Тернопільської
області, загальною площею 21,7849 га;

6) Ставок села Цеценівка Шумського
району Тернопільської області площею
17,9052 га.

Пунктом 2 Договору сторони погодили, що
Ставки передаються на умовах оренди
строком на 10 років до 03 серпня 2012р.

Пунктом 3 Договору визначено порядок,
розмір та строки внесення орендної
плати за користування Ставками,
зокрема вказано, що орендна плата
вноситься Орендарем виключно в
грошовій формі щорічно до 15 листопада
поточного року.

За змістом п.13 Договору, після
закінчення строку, на який було
укладено договір, Орендар, який належно
виконував обов'язки відповідно до умов
договору, має право за інших рівних
умов переважне право на поновлення
договору оренди.

Вказаний Договір зареєстровано 02.12.2002р.
у Великодедеркальській сільській раді,
02.12.2002р. у Кордишівській сільській раді,
02.12.2002р. у Цеценівській сільській раді,
03.12.2002р. у Темногаєцькій сільській раді,
05.12.2002р. у Людвищенській сільській раді,
06.12.2002р. у Бриківській сільській раді.

- 03.12.2012 р. головою Шумської районної
державної адміністрації прийнято
розпорядження №547-од "Про поновлення
договору оренди", пунктом 1 якого
вирішено поновити (продовжити) дію
договору оренди землі між Шумською РДА
та Шумським районним міжгосподарським
підприємством по рибництву, що
зареєстрований 02.12.2002р. у
Великодедеркальській сільській раді,
02.12.2002р. у Кордишівській сільській раді,
02.12.2002р. у Цеценівській сільській раді,
03.12.2002р. у Темногаєцькій сільській раді,
05.12.2002р. у Людвищенській сільській раді,
06.12.2002р. у Бриківській сільській раді,
на новий строк - на 10 років.

Також, відповідно до п.2 розпорядження,
у зв'язку із поновленням дії договору
оренди землі, вирішено укласти
додаткову угоду до договорів оренди
водних об'єктів, які знаходяться на
території Бриківської,
Великодедеркальської, Кордишівської,
Людвищенської, Темногаєцької,
Цеценівської сільських рад, про
встановлення нового розміру орендної
плати за оренду водних об'єктів.

Пунктом 3 розпорядження погоджено
запропонований проект додаткової
угоди до договору оренди землі.

- на виконання вказаного розпорядження
голови райдержадміністрації, 03.12.2012р.
Шумською районною державною
адміністрацією, як Орендодавцем, та
Шумським районним міжгосподарським
підприємством по рибництву як
Орендарем, було підписано Додаткову
угоду про поновлення договору оренди
землі між Шумською районною державною
адміністрацією та Шумським районним
міжгосподарським підприємством по
рибництву, що зареєстрований 02 грудня
2002р. у Великодедеркальській сільській
раді, 02 грудня 2002р. у Кордишівській
сільській раді, 02 грудня 2002р. у
Цеценівській сільській раді, 03 грудня
2002р. у Темногаєцькій сільській раді, 05
грудня 2002р. у Людвищенській сільській
раді, 06 грудня 2002р. у Бриківській
сільській раді, на новий строк - 10 років.

- 24.06.2014р. головою Шумської районної
державної адміністрації прийнято
розпорядження №193-од "Про припинення
права користування землями водного
фонду Шумським районним
міжгосподарським підприємством по
рибництву", відповідно до п.п.1, 2 якого
вирішено визнати таким, що втратило
чинність, розпорядження голови
районної державної адміністрації від
03.12.2012р. №547-од "Про поновлення договору
оренди" та припинити дію додаткової
угоди про поновлення договору оренди
землі між Шумською районною державною
адміністрацією та Шумським районним
міжгосподарським підприємством по
рибництву, що зареєстрований 02 грудня
2002р. у Великодедеркальській сільській
раді, 02 грудня 2002р. у Кордишівській
сільській раді, 02 грудня 2002р. у
Цеценівській сільській раді, 03 грудня
2002р. у Темногаєцькій сільській раді, 05
грудня 2002р. у Людвищенській сільській
раді, 06 грудня 2002р. у Бриківській
сільській раді.

Позивач звернувся із даним позовом та
просить суд визнати недійсним
розпорядження голови Шумської
районної державної адміністрації від
24.06.2014р. №193-од, посилаючись на те, що
останнє є незаконним, так як прийняте з
перевищенням повноважень, наданих
районній державній адміністрації
статтею 122 Земельного кодексу України,
та з втручанням у господарську
діяльність підприємства, чим
порушуються права останнього. Крім
того, просить врахувати, що відповідно
до ст.1 Закону України "Про
аквакультуру", аквакультура (рибництво)
- це сільськогосподарська діяльність
із штучного розведення, утримання та
вирощування об'єктів аквакультури у
повністю або частково контрольованих
умовах для одержання
сільськогосподарської продукції
(продукції аквакультури) та її
реалізації, а з 01.01.2013р. в районної
державної адміністрації відсутні
повноваження щодо розпорядження
земельними ділянками
сільськогосподарського призначення
державної власності.

З приводу заперечень відповідача,
викладених у відзиві на позов,
зазначає, що укладаючи додаткову угоду
про поновлення договору оренди землі
строком на 10 років, підприємство
реалізовує плани довгострокового
використання орендованих ставків - на
орендованих ставках запущено для
вирощування личинки риби для її
штучного розведення (відтворення) з
подальшим вселенням у водні об'єкти (їх
частини) за рахунок своїх коштів.
Технологія вирощування личинки риби
передбачає відсутність у ставках
товарної риби, у зв'язку з чим
забезпечення права громадян на
загальне водокористування, яке б
включало в себе вилов риби, є
неможливим. Проте, інші види загального
водокористування, визначені ст.51
Водного кодексу України (плавання на
човнах, купання тощо) на орендованих
ставках дозволені. Твердження
відповідача щодо наявності
заборгованості по орендній платі
вважає безпідставними, оскільки за
даними податкової інспекції, станом на
01.01.2014р. у підприємства наявна
переплата в розмірі 5833,98 грн., до того ж
відповідно до п.3 Договору оренди
ставків від 03.07.2002р. орендна плата
вноситься Орендарем щорічно до 15
листопада поточного року, отже строк її
внесення за 2014 рік ще не настав. З
приводу тверджень відповідача про
невиконання підприємством вимог
розпорядження №547-од від 03.12.2012р.,
зокрема зазначив, що в розпорядженні не
було вказано термінів оформлення права
власності на гідротехнічні споруди. З
метою внесення відомостей про
орендовані земельні ділянки до
Державного реєстру земель, 18.10.2012р.
підприємством укладено договір про
виконання геодезичних робіт №2012-73,
проте завершити на даний час
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості), отримати
кадастрові номери земельних ділянок та
зареєструвати їх позивач не має
можливості, зокрема у зв'язку із
прийняттям оскаржуваного
розпорядження.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, давши
оцінку поданим сторонами доказам та
наведеним доводам дійшов до висновку,
що позовні вимоги підлягають до
задоволення.

При цьому, суд виходить з наступного.

- згідно ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3
ст.24 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" (далі - Закон),
органи державної влади та місцевого
самоврядування та їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
України.

- статтею 1 Закону України "Про місцеві
державні адміністрації" передбачено,
що місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади, в межах своїх повноважень
здійснює виконавчу владу на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

- відповідно до ст.6 вказаного Закону, на
виконання Конституції України,
законів України, актів Президента
України, актів Кабінету Міністрів
України, міністерств та інших
центральних органів виконавчої влади,
які відповідно до закону забезпечують
нормативно-правове регулювання
власних і делегованих повноважень,
голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження.
Розпорядження голів місцевих
державних адміністрацій, прийняті в
межах їх компетенції, є обов'язковими
для виконання на відповідній території
всіма органами, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами та громадянами.

Частиною 3 ст.43 Закону передбачено, що
розпорядження голови державної
адміністрації, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
іншим актам законодавства або є
недоцільними, неекономними,
неефективними за очікуваними чи
фактичними результатами, скасовуються
Президентом України, головою місцевої
державної адміністрації вищого рівня
або в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі (п.2 Роз'яснення Президії ВАСУ
№02-5/35 від 26.01.2000р. "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів).

Повноваження місцевих державних
адміністрацій щодо розпорядження
земельними ділянками на момент
прийняття оскаржуваного розпорядження
голови Шумської районної державної
адміністрації №193-од від 24.06.2014р.
визначались, зокрема, частиною 3 ст. 122
Земельного кодексу України, а саме:
Районні державні адміністрації на
їхній території передають земельні
ділянки із земель державної власності,
крім випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів для: а) ведення водного
господарства; б) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті; в) індивідуального дачного
будівництва.

При цьому, частиною 4 вказаної статті
визначено, що центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Статтею ст.19 ЗК України визначено, що
землі України за основним цільовим
призначенням поділяються на такі
категорії: землі
сільськогосподарського призначення;
землі житлової та громадської
забудови; землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; землі оздоровчого
призначення; землі рекреаційного
призначення; землі
історико-культурного призначення;
землі лісогосподарського призначення;
землі водного фонду; землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Землями сільськогосподарського
призначення, відповідно до вимог ч.1 ст.
22 ЗК України, визнаються землі, надані
для виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури, у тому
числі інфраструктури оптових ринків
сільськогосподарської продукції, або
призначені для цих цілей.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
"Про аквакультуру" аквакультура
(рибництво) - сільськогосподарська
діяльність із штучного розведення,
утримання та вирощування об'єктів
аквакультури у повністю або частково
контрольованих умовах для одержання
сільськогосподарської продукції
(продукції аквакультури) та її
реалізації, виробництва кормів,
відтворення біоресурсів, ведення
селекційно-племінної роботи,
інтродукції, переселення,
акліматизації та реакліматизації
гідробіонтів, поповнення запасів
водних біоресурсів, збереження їх
біорізноманіття, а також надання
рекреаційних послуг.

Визначення поняття "водне
господарство" міститься у Постанові
Верховної Ради України "Про Концепцію
розвитку водного господарства України"
від 14 січня 2000 року №1390-XIV, як галузі,
завданням якої є задоволення потреб
населення і галузей економіки у водних
ресурсах, збереження, охорона та
відтворення водного фонду, захист
територій від шкідливої дії вод або
ліквідація її наслідків.

Таким чином, надаючи повноваження
районним державним адміністраціям
щодо розпорядження земельними
ділянками державної власності для
ведення водного господарства, статтею
122 ЗК України останнім не надано
повноважень щодо розпорядження
землями водного фонду, оскільки ці
поняття не тотожні.

Приписами ч.1 ст. 41 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації"
визначено, що голови місцевих
державних адміністрацій видають
розпорядження одноособово і несуть за
них відповідальність згідно із
законодавством.

Голови місцевих державних
адміністрацій при здійсненні своїх
повноважень, відповідно до ч.5 ст. 118
Конституції України, відповідальні
перед Президентом України і Кабінетом
Міністрів України, підзвітні та
підконтрольні органам виконавчої
влади вищого рівня.

Згідно з приписами ч. 8 ст. 118
Конституції України, рішення голів
місцевих державних адміністрацій, що
суперечать Конституції та законам
України, іншим актам законодавства
України, можуть бути відповідно до
закону скасовані Президентом України
або головою місцевої державної
адміністрації вищого рівня.

Акти місцевих державних адміністрацій,
що суперечать Конституції України,
законам України, рішенням
Конституційного Суду України, актам
Президента України та Кабінету
Міністрів України або інтересам
територіальних громад чи окремих
громадян, згідно з ч.1 ст. 43 Закону №586-XIV,
можуть бути оскаржені до органу
виконавчої влади вищого рівня або до
суду.

В порядку ч.3 ст. 43 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації", право
скасовувати розпорядження голів
районних державних адміністрацій, що
суперечать Конституції України та
законам України, рішенням
Конституційного Суду України, актам
Президента України, Кабінету Міністрів
України, голів обласних державних
адміністрацій, а також міністерств,
інших центральних органів виконавчої
влади належить головам обласних
державних адміністрацій.

Враховуючи приписи перелічених норм, у
голови Шумської районної державної
адміністрації були відсутні
повноваження визнавати нечинним
розпорядження №193-од від 24.06.2014р., а
тому, скасовуючи його відповідач діяв
всупереч вище перелічених вимог
Конституції України, Закону України
"Про місцеві державні адміністрації", а
також ст.122 Земельного кодексу України.

Оскаржуване розпорядження безумовно
зачіпає права позивача, якого фактично
позбавлено права користування
земельними ділянками.

Крім того, заслуговує на увагу і
позиція Конституційного Суду України,
викладена в Рішенні Конституційного
Суду України від 16 квітня 2009 року №
7-рп/2009 (справа про скасування актів
органів місцевого самоврядування), де
вказано, що органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є "гарантією
стабільності суспільних відносин" між
органами місцевого самоврядування і
громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення. Тому, на думку
Конституційного Суду України, органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.
Ненормативні правові акти місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вони вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, а тому не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

В даному випадку, слід відзначити, що
положеннями ст.16 ЦК України
передбачено такі способи захисту, як
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, приписами ст.20 ГК
України передбачено можливість
визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів.

За змістом ст.21 ЦК України суд визнає
незаконним та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

З врахуванням всього наведеного,
позовні вимоги Шумського районного
міжгосподарського підприємства по
рибництву підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним розпорядження
голови Шумської районної державної
адміністрації "Про припинення права
користування землями водного фонду
Шумським районним міжгосподарським
підприємством по рибництву" №193-од від
24.06.2014р.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня підписання повного
тексту рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено та підписано "10"
жовтня 2014 року.

Суддя
С.Г. Стопник