ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.10.14р. Справа № 904/5624/14За позовом
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна
залізниця", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 40 962,52 грн.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: Макаровець І.В., дов. №
2364-НЮ від 12.08.14р.;

від відповідача: Мовчан О.В., дов.№ 6 від
15.08.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
звернулося до господарського суду з
позовом, в якому просить стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість"
заборгованість у розмірі 40 962 грн. 52
коп., з яких: 39 982 грн. 68 коп. - сума
основного боргу, 239 грн. 89 коп. - 3% річних
та 739 грн. 95 коп. - пені, відповідно до
умов Договору № 1594 від 23.07.12р. про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує, що в квітні 2014 року при
надходженні вагонів для відповідача на
залізничну станцію Нігін, після
одержання ним повідомлення залізниці
про готовність подавання вагонів,
останні затримувалися на станції
призначення в очікуванні подачі під
завантаження з вини вантажоодержувача.
Вказаний час затримки вагонів на
коліях станції зафіксовано актами
загальної форми ГУ-23, на підставі яких
позивачем нарахована плата за
користування вагонами по відомостям
форми ГУ-46.

Відповідач позовні вимоги не визнав. У
відзиві на позов зазначив, що відомості
плати за користування вагонами
підписані його представниками із
запереченнями, оскільки вказані
відомості про нарахуванні плати за
користування вагонами містять
посилання на акти загальної форми ГУ-23,
які на момент підписання відомостей не
були надані відповідачу для
ознайомлення та підписання, у зв'язку
із чим у відповідача була відсутня
можливість перевірити достовірність
та відповідність суми послуг за
користування вагонами. Вказані акти
загальної форми отримувалися
відповідачем вже після підписання
відомостей, що є порушенням Правил
користування вагонами і контейнерами з
боку залізниці. Крім того, вказує на
необґрунтованість розрахунку пені та 3%
річних, виконаного позивачем з 09.04.14р.
на всю суму заборгованості, яка
зафіксована у відомостях плати за
користування вагонами, що складалися
протягом квітня 2014 року, тобто виникла
пізніше 09.04.14р. Просив в позов
відмовити.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані докази, заслухавши
пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Державним територіально-галузевим
об'єднанням "Південно-Західна
залізниця" (залізниця) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Виробнича
компанія "Гірничодобувна
промисловість" (вантожовласник)
укладений договір № 1594 від 23.07.12р. "Про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги", згідно
умов якого позивач надавав відповідачу
послуги, пов'язані з перевезенням
вантажів.

Пунктами 3.1., 3.2., 3.3. Договору визначено,
що вантажовласник здійснює попередню
оплату залізниці на відповідний
рахунок. Одержані кошти залізниця
зараховує на особовий рахунок
вантажовласника. Розмір попередньої
оплати визначається вантажовласником
виходячи з очікуваного обсягу
перевезень та послуг на підставі
діючих тарифів. Залізниця відображає
відповідні суми (провізну плату,
додаткові збори, плату за користування
вагонами (контейнерами), штрафи, пеню) в
особовому рахунку вантажовласника на
підставі перевізних документів
накопичувальних карток, відомостей
плати за користування вагонами
(контейнерами) і т. ін., оформлених
паперовому або електронному вигляді.

У квітні 2014 року до станції Нігін
Південно-Західної залізниці для
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість"
надходили вагони, які затримувалися на
станції призначення з вини відповідача
через зайнятість фронту погрузки чи
несвоєчасне розкредитування
перевізних документів
вантажовласником.

Вказаний час затримки вагонів на
коліях станції було зафіксовано актами
затримки форми ГУ-23, на підставі яких
позивачем була нарахована плата за
користування вагонами по відомостям
форми ГУ-46, на загальну суму 39 982 грн. 68
коп., розмір якої підтверджується
обґрунтованим розрахунком позивача.

Оскільки вказані вище відомості плати
за користування вагонами були
підписані представниками відповідача
із запереченнями, позивач вимагає
стягнути з відповідача зазначену плату
за користування вагонами у судовому
порядку.

Згідно п. 4.3. Договору у разі виникнення
боргу вантажовласника перед
залізницею, вантажовласник сплачує
залізниці пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожний день прострочки з
першого дня виникнення заборгованості
включаючи день оплати.

На підставі п. 4.3 Договору позивач
нарахував до сплати відповідачу пеню у
загальному розмірі 739 грн. 95 коп. за
період з 09.04.14р. по 20.06.14р..

Із посиланням на норми ст. 625 Цивільного
кодексу України, позивач нарахував
додатково до суми основного боргу та
вимагає стягнути з відповідача 3%
річних у розмірі 239 грн. 89 коп. за
вказаний вище період.

Відповідач доказів про добровільну
оплату на користь позивача плати за
користування вагонами та нарахованих
позивачем сум пені, 3% річних на час
розгляду справи суду не надав.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши надані докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини п'ятої
статті 307 Господарського кодексу
України, які кореспондуються з
положеннями частини другої статті 908 та
статті 920 Цивільного кодексу України,
умови перевезення вантажів окремими
видами транспорту, а також
відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами. Сторони
можуть передбачити в договорі також
інші умови перевезення, що не
суперечать законодавству та додаткову
відповідальність за неналежне
виконання договірних зобов'язань.

Статтею 71 Статуту залізниць України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 року № 457,
(далі - Статут), визначено
взаємовідносини залізниці з
підприємством, порядок і умови
експлуатації залізничних під'їзних
колій визначаються договором. Порядок
подачі і забирання вагонів і
контейнерів на залізничній під'їзній
колії встановлюється договором на
експлуатацію залізничної колії
(договором на подачу та забирання
вагонів).

Статтею 119 Статуту визначено, що за
користування вагонами і контейнерами
залізниці вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами, громадянами
- суб'єктами підприємницької
діяльності вноситься плата. Порядок
визначення плати за користування
вагонами (контейнерами) та звільнення
вантажовідправника від зазначеної
плати у разі затримки забирання
вагонів (контейнерів), що виникла з вини
залізниці, встановлюється Правилами.
Зазначена плата вноситься також за час
затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства. За час затримки на
коліях залізниці вагонів, що належать
підприємствам чи орендовані ними,
стягується 50 відсотків зазначених
розмірів плати.

Відповідно до пункту 3 Правил
користування вагонами і контейнерами,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 25.02.1999р. № 113 (зі
змінами) (надалі - Правила), облік часу
користування вагонами та нарахування
плати за користування ними провадиться
на станціях відправлення та
призначення за Відомістю плати за
користування вагонами форми ГУ-46, яка
складається на підставі Пам'яток про
подавання/забирання вагонів форми ГУ-45,
Повідомлення про закінчення вантажних
операцій з вагонами, Актів про затримку
вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної
форми ГУ-23.

Пунктом 4 Правил визначено, що
відомості плати за користування
вагонами (контейнерами) складаються на
вагони, що подаються під навантаження
та вивантаження, є документами обліку
часу перебування вагонів у пунктах
навантаження та вивантаження і містять
розрахунки платежів за користування
вагонами, за маневрову роботу та за
подавання й забирання вагонів.

У разі затримки вагонів на станції з
причин, які залежать від
вантажовласника, складається акт
загальної форми, який підписується
представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
початку та закінчення затримки вагонів
і їх номери (п. 8 Правил).

Як вбачається з матеріалів справи,
станцією затримки Нігін
Південно-Західної залізниці були
оформлені відповідні документи, у тому
числі акти форми ГУ-23, на підставі яких
за час знаходження спірних вагонів на
станції затримки розрахована плата за
користування вагонами за відомостями
ф. ГУ-46 у загальній сумі 39 982 грн. 68 коп.

Судом здійснено перевірку розрахунків
виконаних позивачем, на підставі
наданих позивачем в матеріали справи
оригіналів документів, у зв'язку з чим
суд приходить до висновку про їх
обґрунтованість.

Враховуючи, що в обґрунтування своїх
позовних вимог позивачем надано
належні та допустимі докази на
підтвердження того, що затримка
вагонів на станції призначення
відбулась з вини відповідача через
зайнятість фронту погрузки чи
несвоєчасне розкредитування
перевізних документів
вантажовласником, які складені
відповідно до встановлених
законодавством вимог, суд вважає що
позивачем правомірно нарахована
відповідачу плата за користування
вагонами.

Заперечення відповідача в частині
стягнення плати за користування
вагонами в заявленій позивачем сумі
судом відхиляються, оскільки
спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до наявних матеріалів у
справі, відповідачем не доведена
відсутність своєї вини у спричиненні
затримки вагонів на станції
призначення. Крім того, плата за
користування вагонами не є мірою
відповідальності, яка може
застосовуватися лише за наявності вини
сторони у зобов'язанні.

Аналогічна правова позиція викладена
у постанові ВГСУ від 03.09.2013 року у
справі № 904/2287/13 та у постановах ВГСУ у
справах №№ 904/5778/13, 904/5819/13, 904/6846/13.

За встановлених обставин, суд зазначає,
що не підписання відповідачем актів
загальної форми та наявність
заперечень останнього у відомостях
плати, не є, згідно з вимогами ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України належними і допустимими
доказами відсутності вини відповідача
у спричиненні затримки вагонів на
станції призначення, відповідач не
спростував доводів позивача, а також не
довів наявності обставин, що могли б
бути підставою для відмови у позові з
огляду на положення пункту 121 Статуту
та пункту 16 Правил користування
вагонами і контейнерами.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача плати за користування
вагонами в сумі 39 982 грн. 68 коп.
обґрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача пені в сумі 739 грн. 95 коп. та
3% річних в розмірі 239 грн. 89 коп.,
нарахованих позивачем за період з
09.04.14р. по 20.06.14р., суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку позивача,
моментом виникнення грошового
зобов'язання відповідача він вважає
09.04.14р. - дату початку користування
вагонами у спірному періоді.

Однак, з наведеним погодитися не можна,
оскільки, як вбачається з наданих
позивачем до матеріалів справи
документів, зокрема, відомостей плати
за користування вагонами, вказана
плата нараховувалася залізницею за
користування вагонами відповідачем
протягом заявленого спірного періоду з
09.04.14р. по 22.04.14р.

Таким чином, розрахунок пені та 3%
річних виконано позивачем без
врахування часу затримки вагонів у
спірному періоді, у зв'язку із чим судом
було зобов'язано позивача здійснити
перерахунок заявлених сум пені та 3%
річних та надати до суду обґрунтований
детальний розрахунок по кожній
відомості окремо.

Оскільки вказані вимоги суду позивачем
виконані не були, що перешкоджає
всебічному, повному і об'єктивному
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності щодо
здійснення вказаних нарахувань та
встановленню обґрунтованості позовних
вимог в цій частині, господарський суд
доходить висновку про залишення без
розгляду позову в частині стягнення з
відповідача пені в сумі 739 грн. 95 коп. та
3% річних в розмірі 239 грн. 89 коп. на
підставі ч. 5 ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі покладаються на
обидві стороні пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі залишення заяви без
розгляду, крім випадків, якщо такі
заяви залишені без розгляду у зв'язку
з повторним неприбуттям позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 45, 49, п. 5 ст. 81,
ст. ст. 82-85, 116-117 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробнича компанія
"Гірничодобувна промисловість" (49069, м.
Дніпропетровськ, вул.. Червона, буд.. 37,
приміщ. 2, ) на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
(01601, м. Київ, вул. Лисенка, буд.. 6, ) 39 982 грн. 68 коп. (тридцять
дев'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят дві
грн. 68 коп.) плати за користування
вагонами, 1 827 грн. 00 коп. (одну тисячу
вісімсот двадцять сім грн.. 00 коп.)
витрат по сплаті судового збору.

Решту позовних вимог залишити без
розгляду.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Повернути Державному
територіально-галузевому об'єднанню
"Південно-Західна залізниця" (01601, м.
Київ, вул. Лисенка, буд.. 6, ) судовий збір в сумі 43 грн. 70 коп.
(сорок три грн. 70 коп.), перерахований
платіжним дорученням № 2533 від 22.07.2014р.,
яке знаходяться в матеріалах справи №
904/5624/14.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено -20.10.14р.