ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" жовтня 2014 р.Справа № 916/2420/14

За позовом : Біляївського міжрайонного
прокурора Одеської області

Третя особа на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Біляївська районна рада;

Августівська сільська рада
Біляївського району Одеської області

до відповідачів: Біляївська районна
державна адміністрація Одеської
області ;

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Аероклуб „Одеса"

Про визнання недійсним договору та
зобов'язання повернути земельну
ділянку

Головуючий суддя Рога Н.В.

Суддя Власова С.Г.

Суддя Зайцев Ю.О.

Представники:

Від прокуратури: Доброжан Н.І.- згідно
посвідчення , Незовибатько О.В.- згідно
посвідчення

Від третьої особи: Біляївська районна
рада : не з'явився.

Від третьої особи: Августівська
сільська рада : не з'явився.

Від відповідача: Біляївська
райдержадміністрація - Бєдний О.М.-
довіреність №01-09-108 від 09.04.2014р.

Від відповідача: ТОВ „Аероклуб
„Одеса"- Оборін К.В.- президент клубу.

В засіданні
брали участь:

Від прокуратури: Доброжан Н.І.- згідно
посвідчення.

Від третьої особи: Біляївська районна
рада : не з'явився.

Від третьої особи: Августівська
сільська рада : не з'явився.

Від відповідача: Біляївська
райдержадміністрація - не з'явився.

Від відповідача: ТОВ „Аероклуб
„Одеса"- не з'явився.

Суть спору: Біляївський
міжрайонний прокурор Одеської області
, за участю третьої особи , яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору- Біляївської районної ради,
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом до
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області та
Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі- ТОВ) „Аероклуб
„Одеса" про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки від
02.06.2006р. , укладеного між Біляївською
райдержадміністрацією та ТОВ
„Аероклуб „Одеса" (реєстраційний
номер 04.06.516.00019) та додаткової угоди до
нього від 20.10.2009р. (реєстраційний номер
04.10.516.00803), а також про повернення до
земель запасу Августівської сільської
ради земельної ділянки (реєстраційний
номер 04.06.516.00019),загальною площею 101,19 га,
розташованої на території
Августівської сільської ради за межами
населеного пункту, нормативною
вартістю 370 658 грн. 97 коп.

Представник прокуратури позовну
заяву підтримує, наполягає на
задоволенні позову.

Відповідач- Біляївська районна
державна адміністрація Одеської
області про місце та дату судових
засідань була повідомлена належним
чином, але представник
райдержадміністрації в судові
засідання не зявлявся, про поважність
причин нез'явлення суд не повідомив.
Відзив на позовну заяву від
Біляївської районної державної
адміністрації Одеської області до суду
не надходив.

Відповідач- ТОВ „Аероклуб „Одеса"
проти позову заперечує з мотивів,
викладених у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15.07.2014р.
визначено процесуальний статус
Біляївської районної ради у даній
справі як третя особа на стороні
позивача, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору. Зазначена третя
особа свою позицію щодо позову виклала
у поясненнях по справі, що надійшли до
суду 31.07.2014р.

Ухвалою від 31.07.2014р. справу
№916/2420/14 призначено до колегіального
розгляду у складі трьох суддів
господарського суду Одеської області.
Розпорядженням заступника керівника
апарату суду від 31.07.2014р. призначено
автоматичний розподіл справи для
визначення складу колегії, за
результатами якого справу передано на
розгляд колегії суддів: Рога Н.В.
(головуючий суддя), суддя Власова С.Г.,
суддя Зайцев Ю.О. Ухвалою від 01.08.2014р.
справу прийнято до розгляду у такому
складі суду.

Ухвалою суду від 01.08.2014р. залучено
до участі у справі у якості третьої
особи на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору Августівську сільську раду
Біляївського району Одеської області.
Зазначена третя особа про місце та
дату судових засідань була повідомлена
належним чином, але представник
райдержадміністрації в судові
засідання не зявлявся, про поважність
причин нез'явлення суд не повідомив.
Міркувань щодо позову від
Августівської сільської ради
Біляївського району до суду не
надходило.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст..75 ГПК
України.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін , суд встановив:

02 червня 2006 р. між Біляївською
районною державною адміністрацією
Одеської області (Орендодавець) та ТОВ
„Аероклуб „Одеса" (Орендар) був
укладений Договір оренди землі, згідно
якого Орендодавець надає, а Орендар
приймає у строкове, платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення,
яка знаходиться за межами населених
пунктів на території Августівської
сільської ради Біляївського району
Одеської області, загальною площею 101,19
га забудованих земель під аеродромом
та відвідними спорудами. Земельна
ділянка передається в оренду для
розміщення та експлуатації
спортивного аеродрому, строком на 14
років.

Договір зареєстровано Одеською
регіональною філією Державного
підприємства „Центр державного
земельного кадастру" 04.09.2006 р. за №
04.06.516.00019.

Згідно акту приймання - передачі
об'єкта оренди строком на 14 років ТОВ
„Аероклуб „Одеса" для розміщення та
експлуатації спортивного аеродрому
Орендодавець передав згідно договору
оренди землі та плану
землекористування земельну ділянку
загальною площею 101,19 га забудованих
земель під аеродромом та відповідними
спорудами, а Орендар прийняв в оренду
вищезгадану земельну ділянку строком
на 14 років, згідно договору оренди
землі для розміщення та експлуатації
спортивного аеродрому.

20 жовтня 2009р. сторони за Договором
уклали додаткову угоду до нього,
згідно якої уточнено мету використання
земельної ділянки- для розміщення
спортивного аеродрому з метою розвитку
авіаційних видів спорту, малої авіації
та уставної діяльності орендаря. Крім
того, сторони встановили, що в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 101,19 га забудованих
земель під спортивним аеродромом та
відповідними спорудами. Сторони за
договором також змінили строк дії
Договору та визначили, що Договір
укладено на 24 роки , до 02.06.2030р. Пунктом 5
додаткової угоди внесено зміни до п.8
Договору та збільшено розмір орендної
плати до 8 500 грн. в рік.
Біляївський міжрайонний прокурор
Одеської області вважає, що зазначені
вище Договір оренди земельної ділянки
від 02.06.2006р. та додаткова угода до нього
від 20.10.2009р. мають бути визнані
недійсними, а земельна ділянка
загальною площею 101,19 га, розташована
на території Августівської сільської
ради за межами населеного пункту має
бути повернута до земель запасу
Августівської сільської ради ,
посилаючись на те, що в порушення
ст.ст.13, 20,21,23 Закону України „Про
оцінку земель" ( в редакції, що була
чинною на момент виникнення спірних
правовідносин) технічна документація з
нормативно-грошової оцінки переданої в
оренду ТОВ „Аероклуб „Одеса"
земельної ділянки на розгляд
Біляївської районної ради не
надавалась, останньою не
затверджувалась, що підтверджується
листом Біляївської районної ради від
18.04.2014р. за №26-21-142/01-117 та листом
архівного відділу Біляївської
районної ради від 18.09.2014р. №18-43/10.

Відповідно ж до ст..216 Цивільного
кодексу України у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину.

Біляївський міжрайонний прокурор
Одеської області зазначає, що про
факти порушення йому стало відомо лише
у квітні 2014р. в ході перевірки
дотримання вимог земельного та
податкового законодавства при
стягнення плати за землю на території
Одеської області, у зв'язку з чим
прокурор вважає, що строк, передбачений
ст..257 Цивільного кодексу України, ним
не пропущений.

Крім того, Біляївський
міжрайонний прокурор Одеської області
зазначає, що статтею 36-1 Закону України
"Про прокуратуру" передбачено, що
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Однією з форм
представництва є звернення до суду з
позовами або заявами про захист прав і
свобод іншої особи, невизначеного кола
осіб, прав юридичних осіб, коли
порушуються інтереси держави, або про
визнання незаконними правових актів,
дій чи рішень органів і посадових осіб.
Підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів
держави.Представництво інтересів
громадянина або держави здійснюється
прокурором також на підставі
заподіяння громадянину або державі
шкоди внаслідок вчинення
кримінального правопорушення чи
іншого суспільно небезпечного діяння,
передбаченого законом про кримінальну
відповідальність.

Ч.1 ст. 2 Господарського процесуального
кодексу України, в якій визначено
підстави порушення справ у
господарському суді, відносить до
таких підстав позовні заяви прокурорів
та їх заступників, які звертаються до
господарського суду в інтересах
держави. Відповідно до положень ч.3 цієї
статті прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві.

Враховуючи те, що Біляївська районна
державна адміністрація, на яку
відповідно до ст..21 Закону України „Про
місцеві державні адміністрації" та
ст..122 Земельного кодексу України
покладено повноваження щодо
розпорядження земельними ділянками
державної власності, є стороною за
оскаржуваним Договором і нею допущено
порушення законодавства при укладанні
Договору, прокурор самостійно
звернувся до суду з даним позовом за
захистом інтересів держави.

Крім того, прокурор зазначив, що він не
має права звертатися до суду з позовом
в інтересах держави в особі Державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області, Головного управління
Держземагенства в Одеській області,
Головного управління Міндоходів в
Одеській області так як надані
зазначеним установам повноваження не
регулюють спірні правовідносини.

В обгрунтування позову прокурор
зазначає, що згідно ст.215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу , іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства ,
його моральним засадам.

Третя особа на стороні позивача,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору- Біляївська районна рада
вважає що, виходячи зі змісту положень
ст..ст.2,29 ГПК України , тільки у разі
відсутності державного органу ,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах , або
відсутності у такого органу
повноважень щодо звернення до суду,
прокурор має право виступати в
господарському процесі як позивач. Як
вбачається з позовної заяви, спірна
земельна ділянка знаходиться за межами
населеного пункту, у зв'язку з чим,
відповідно до п.3 ст.122 Земельного
кодексу України (в редакції, що була
чинною станом на дату укладання
договору) органом уповноваженим
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах є
Біляївська райдержадміністрація , але
остання визначена прокурором як
відповідач у даній справі.

Крім того, третя особа звернула
увагу суду на те, що Прикінцевими та
перехідними положеннями Закону
України „Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності" від 06.09.2012р.
№5245-УІ розмежовано землі державної та
комунальної власності , визначено
компетенцію органів виконавчої влади
та місцевого самоврядування щодо
розпорядження цими землями.

Враховуючи те, що прокурор у позові
не вказав обставин, пов'язаних з
порушенням інтересів держави або з
обґрунтуванням необхідності захисту
таких інтересів, з урахуванням позиції,
що викладена у постанові Пленуму
Вищого господарського суду України
від 23.03.2012р. №7 „Про деякі питання
участі прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам" ,
третя особа вважає, що позов
Біляївського міжрайонного прокурора
Одеської області має бути залишений
без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.81 ГПК
України.

Біляївська районна рада також
зазначила, що Договір оренди землі від
02.06.2006р. має усі істотні умови,
передбачені ст..15 Закону України „Про
оренду землі", у зв'язку з чим відсутні
підстави для визнання його недійсним.

Відповідач - Біляївська
райдержадміністрація , своїм правом на
захист не скористався, відзив на
позовну заяву до суду не надав.

Відповідач - ТОВ „Аероклуб „Одеса"
проти позову заперечує, посилаючись на
те, що укладанню Договору оренди землі
від 02.06.2006р. передувало виготовлення
відповідного проекту щодо відведення
земельної ділянки площею 101,19 га ТОВ
„Аероклуб „Одеса", який був
затверджений рішенням Біляївської
районної ради від 16.12.2005р. №336-ІУ. Крім
того, Одеською регіональною філією ДП
„Центр державного земельного кадастру
„ 31.05.2006р. була проведена відповідна
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки, яка підтверджена Витягом з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
(реєстраційний №5069 від 02.06.2006р) ,
виданим Біляївським районним відділом
земельних ресурсів. Встановлену
сторонами у Договорі та додатковій
угоді до нього від 20.10.2009р. орендну
плату ТОВ „Аероклуб „Одеса" сплачує
своєчасно та у повному обсязі.

Відповідач також зазначає, що
29.04.2014р. Біляївська районна рада
прийняла рішення №597-УІ „Про
проведення нормативної грошової
оцінки земель
несільськогосподарського призначення
за межами населених пунктів на
території Біляївського району
Одеської області".

Відповідач вважає, що зі змісту
позовної заяви не вбачається в чому
саме полягає порушення інтересів
держави та обгрунтування необхідності
її захисту. Більш того, прокурор
просить суд зобов'язати одного
відповідача повернути земельну
ділянку іншому, що суперечить нормам
ГПК України.

Відповідач також зазначив, що він
є власником будівель та споруд,
розташованих на наданій в оренду
земельній ділянці.

Крім того, відповідач звернув
увагу суду на те, що оспорюваний
Договір оренди землі від 02.06.2006р.
неодноразово був перевірений як
контролюючими органами та к і органами
прокуратури. Зокрема, згідно листа
Біляївської райдержадміністрації від
25.02.2009р. за №22-08-1789/449 на адресу Одеської
транспортної прокуратури вбачається,
ще у листопаді 2008р. Одеська транспортна
прокуратура перевіряла правильність
розрахунку розміру орендної плати по
Договір оренди землі від 02.06.2006р.

Розглянув матеріали справи суд
доходить до такого висновку:

Згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
визначені статтею 203 Цивільного
кодексу України, ними зокрема є
наступні: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Пред'являючи позов в інтересах
держави щодо визнання недійсними
Договору оренди землі від 02.06.2006р. та
додаткової угоди до нього від 20.10.2009р.
позивач - прокурор послався на
відсутність при укладанні Договору
затвердженої Біляївською районною
радою нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, що була надана в
орендне користування ТОВ „Аероклуб
„Одеса", що , на його думку, є порушенням
ст..13 Закону України „Про оцінку
земель".

Але, з таким висновком прокурора
погодитися не можна, виходячи з
наступного:

Відповідно до частини другої
статті 792 Цивільного кодексу України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі, є
Закон України "Про оренду землі".

Так, згідно положень статті 13
Закону України "Про оренду землі"
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства. Стаття 21
Закону України „Про оренду землі" (в
редакції що була чинною станом на дату
укладання оспорюваного Договору)
передбачає, що орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Закону України "Про плату
за землю"). Обчислення розміру орендної
плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, 02
червня 2006 р. між Біляївською районною
державною адміністрацією Одеської
області (Орендодавець) та ТОВ
„Аероклуб „Одеса" (Орендар) був
укладений Договір оренди землі, згідно
якого Орендодавець надає, а Орендар
приймає у строкове, платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення,
яка знаходиться за межами населених
пунктів на території Августівської
сільської ради Біляївського району
Одеської області, загальною площею 101,19
га забудованих земель під аеродромом
та відвідними спорудами. Земельна
ділянка передається в оренду для
розміщення та експлуатації
спортивного аеродрому, строком на 14
років.

Відповідно до розділу „Орендна плата"
Договору орендна плата вноситься
Орендарем у грошовій формі у розмірі 1%
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки , що становить 3 706
грн. 60 коп. в рік. Обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції. Орендна
плата переглядається один раз у два
роки у разі: зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін, тарифів, у тому
числі- в наслідок інфляції; погіршення
стану орендованої земельної ділянки не
з вини орендаря, що буде підтверджено
документами.

Згідно акту приймання - передачі
об'єкта оренди строком на 14 років ТОВ
„Аероклуб „Одеса" для розміщення та
експлуатації спортивного аеродрому
Орендодавець передав згідно договору
оренди землі та плану
землекористування земельну ділянку
загальною площею 101,19 га забудованих
земель під аеродромом та відповідними
спорудами, а Орендар прийняв в оренду
вищезгадану земельну ділянку строком
на 14 років, згідно договору оренди
землі для розміщення та експлуатації
спортивного аеродрому.

20 жовтня 2009р. сторони за Договором
уклали додаткову угоду до нього, згідно
якої уточнено мету використання
земельної ділянки- для розміщення
спортивного аеродрому з метою розвитку
авіаційних видів спорту, малої авіації
та уставної діяльності орендаря. Крім
того, сторони встановили, що в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 101,19 га забудованих
земель під спортивним аеродромом та
відповідними спорудами. Сторони за
договором також змінили строк дії
Договору та визначили, що Договір
укладено на 24 роки , до 02.06.2030р. Пунктом 5
додаткової угоди внесено зміни до п.8
Договору та збільшено розмір орендної
плати до 8 500 грн. в рік.

Згідно ст..15 Закону України „Про
оренду землі" (в редакції що була чинною
станом на дату укладання оспорюваного
Договору) істотними умовами договору
оренди землі є: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін. Відсутність у
договорі оренди землі однієї з
істотних умов, передбачених цією
статтею, а також порушення вимог статей
4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для
відмови в державній реєстрації
договору оренди, а також для визнання
договору недійсним відповідно до
закону. За згодою сторін у договорі
оренди землі можуть зазначатися інші
умови, зокрема якісний стан земельних
угідь, порядок виконання зобов'язань
сторін, порядок страхування об'єкта
оренди, порядок відшкодування витрат
на здійснення заходів щодо охорони і
поліпшення об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.
Невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); акт приймання-передачі
об'єкта оренди; проект відведення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Законом. У разі якщо
договором оренди землі передбачається
здійснити заходи, спрямовані на
охорону та поліпшення об'єкта оренди,
до договору додається угода щодо
відшкодування орендарю витрат на такі
заходи.

Із змісту спірного договору оренди
землі вбачається, що відповідачі
дійшли згоди відносно всіх
вищенаведених істотних умов договору
оренди землі, які передбачені частиною
першою статті 15 Закону України "Про
оренду землі" (у редакції, чинній на
момент укладення спірного договору), а
також договір містить усі невід'ємні
частини договору, що, в свою чергу,
свідчить про відсутність підстав для
застосування до спірних правовідносин
частини другої цієї статті щодо
визнання договору оренди землі
недійсним.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, Договір оренди землі від
02.06.2006р. зареєстровано Одеською
регіональною філією Державного
підприємства „Центр державного
земельного кадастру" 04.09.2006 р. за №
04.06.516.00019.

За приписами ст.. 201 Земельного
кодексу України (в редакції що була
чинною станом на таку укладання
оспорюваного Договору) грошова оцінка
земельних ділянок визначається на
рентній основі. Залежно від
призначення та порядку проведення
грошова оцінка земельних ділянок може
бути нормативною і експертною.
Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок використовується для
визначення розміру земельного податку,
втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва,
економічного стимулювання
раціонального використання та охорони
земель тощо. Експертна грошова оцінка
використовується при здійсненні
цивільно-правових угод щодо земельних
ділянок. Грошова оцінка земельних
ділянок проводиться за методикою, яка
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Натомість, незатвердження Біляївською
районною радою технічної документації
з

нормативно-грошової оцінки земельних
ділянок (у тому числі спірної земельної
ділянки) не має своїм наслідком
визнання договору оренди недійсним з
цієї підстави з огляду на наступне.

Статтями 18, 23 Закону України "Про оцінку
земель" передбачено, що дані про
нормативну грошову оцінку окремої
земельної ділянки оформляються як
витяг з технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель,
який видається центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері земельних відносин.
Тобто, дані про нормативну грошову
оцінку окремої земельної ділянки, які
використовуються при розрахунку
розміру орендної плати, викладаються у
відповідному витягу, що видається
відповідним державним органом.

Біляївським районним відділом
земельних ресурсів Одеського
обласного Головного управління
земельних ресурсів 02.06.2006р.
виготовлено витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, що
передавались в оренду відповідачу - ТОВ
„Аероклуб „Одеса" , в якому вказано
розмір нормативної грошової оцінки
земельної ділянки.

Підсумовуючи вищенаведене, судова
колегія зазначає, що за умови наявності
витягу з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки, виготовленого Біляївським
районним відділом земельних ресурсів
Одеського обласного Головного
управління земельних ресурсів 02.06.2006р.,
незатвердження Біляївською районною
радою виготовленої Одеською
регіональною філією ДП „Центр
державного земельного кадастру"
31.05.2006р. технічної документації не має
своїм наслідком її недійсність, а,
відтак, підстави для визнання договору
оренди недійсним відсутні.

Відповідно до ст..17 Земельного кодексу
України (в редакції що була чинною
станом на дату укладання оспорюваного
Договору) до повноважень місцевих
державних адміністрацій у галузі
земельних відносин належить, зокрема,
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом. Згідно ст.. 124 цього Кодексу
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

За приписами п.12 Перехідних положень
Земельного кодексу України до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, на яких розташовані державні, в
тому числі казенні, підприємства,
господарські товариства, у статутних
фондах яких державі належать частки
(акції, паї), здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Крім того, відповідно до ст..21
Закону України „Про місцеві державні
адміністрації" місцева державна
адміністрація, зокрема,
розпоряджається землями державної
власності відповідно до закону.

Отже, виходячи з викладеного,
оспорюваний Договір був укладений
Біляївською райдержадміністрацією в
межах наданих їй законом повноважень.

Крім того, з наявних у матеріалах
справи документів вбачається, що ТОВ
„Аероклуб „Одеса" є власником
будівель та споруд, що розташовані на
орендованій земельній ділянці. Право
власності ТОВ „Аероклуб „Одеса"
зареєстроване у відповідності до норм
чинного законодавства, а отже, визнано
Державою Україна. Відповідно до ст..41
Конституції України кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю, ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. За таких обставин, на
думку колегії суддів, позбавлення ТОВ
„Аероклуб „Одеса" права користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані належні йому на праві
власності об'єкти нерухомості, може
призвести до порушення його
конституційних прав, що є
неприпустимим.

Слід також зауважити, що згідно із
приписами ст..17 Закону України „Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію про захист прав людини
і основоположних свобод 1950 року і
протоколи до неї, згоду на
обов'язковість яких надано Верховною
Радою України, а також практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права. В постанові від 23.01.2007р.
по справі №47/83 Вищий господарський
суд України констатує необхідність
застосування судової практики
Європейського суду з прав людини у
національному законодавстві як
інструменту функціонування Конвенції
про захист прав людини та основних
свобод, що є частиною національного
законодавства України, та зазначає про
неприпустимість визнання недійсним
договору , згідно якого покупець
отримав майно від держави та подальше
позбавлення його цього майна на
підставі того, що державний орган
порушив закон. Згідно рішення
Європейського суду з прав людини від
24.06.2003р. "Stretch проти Об'єднаного
Королівства Великобританії і
Північної Ірландії" визнання недійсним
договору, згідно якого покупець
отримав майно від держави, та подальше
позбавлення його цього майна на
підставі того, що державний орган
порушив закон, є неприпустимим. За
таких обставин, з огляду на те, що
посилання прокурора зосереджені на
порушенні земельного законодавства, що
було допущено органом місцевої
виконавчої влади, то , у будь-якому
випадку, відповідні порушення з
урахуванням вказаного вище не повинні
впливати на правомірні очікування його
контрагента, та покладати на
останнього негативні наслідки
можливого порушення.

Слід також звернути увагу на те,
що вимога Біляївського міжрайонного
прокурора Одеської області про
повернення до земель запасу
Августівської сільської ради
земельної ділянки загальною площею 101,19
га, розташованої на території
Августівської сільської ради за межами
населеного пункту, нормативною
вартістю 370 658 грн. 97 коп., яка є
наслідком визнання недійсним Договору
оренди землі від 02.06.2006р. та
обґрунтовується прокурор мст.216
Цивільного кодексу України, фактично
заявлена в інтересах Августівської
сільської ради, яка залучена судом до
участі у справі у якості третьої особи
на стороні позивача , яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору за
власною ініціативою. При цьому, згідно
наявного у матеріалах справи акту
приймання-передачі об'єкта оренди ,що є
додатком до Договору оренди землі від
02.06.2006р., передала земельну ділянку у
користування Біляївська районна
державна адміністрація, а не
Августівська сільська рада. Отже,
заявлена прокурором вимога щодо
повернення земельної ділянки саме до
земель запасу Августівської сільської
ради фактично є вимогою про
витребування земельної ділянки на
користь її власника , але така вимога
нормами законодавства не обґрунтована,
доказів наявності підстав щодо
витребування земельної ділянки
прокурором до матеріалів справи не
надано.

Відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, виходячи з
матеріалів справи, на думку суду,
позовні вимоги Біляївського
міжрайонного прокурора Одеської
області є недоведеними, не
підтвердженими матеріалами справи, у
з'вязку з чим не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82-85
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову
Біляївського міжрайонного прокурора
Одеської області відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 15
жовтня 2014р.

Головуючий суддя
Н.В. Рога

Суддя
С.Г. Власова

Суддя
Ю.О. Зайцев