ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р.
Справа № 5021/1165/12

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В. , суддя Горбачова Л.П.,

при секретарі Сіренко К.О.,

за участю представників сторін:

прокурора - Захарової Н.О. (поств.№01640
від 22.04.2013р.),

позивача - Щербака В.І. (дов.№0901-Х7/З від
08.01.14),

відповідача - Огорілка Ю.М. (дов.№12-68 від
27.02.2014р.), Мельник О.В. (дов.№5 від
08.01.2014р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу УДППЗ "Укрпошта" в
особі Сумської дирекції УДППЗ
"Укрпошта" (вх.№2310С/3) на рішення
господарського суду Сумської області
від 25 червня 2014 року по справі №5-21/1165/12,

за позовом Управління майна
комунальної власності Сумської
міської ради, м.Суми,

до Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції
УДППЗ "Укрпошта", м.Суми,

за участю прокуратури м.Суми,

про виселення з нежитлового приміщення
та стягнення 271012,98 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду Сумської області з позовною
заявою, в якій, з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог від 07.08.2013р.,
просив суд збільшити позовні вимоги та
стягнути з відповідача на його користь
271012,98 грн., з яких: 256344, 70 грн. -
заборгованість з орендної плати, 14668,28
грн. пені, нарахованих у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов укладеного між сторонами договору
оренди №ФМ-206 від 09 листопада 1998 року,
викладеного в редакції зміни №4 від 16
січня 2010 року та зміни №5 від 08.08.2011
року; виселити відповідача з
нежитлового приміщення, площею 259,90 кв.
м., розташованого по вул. Харківська, 24 в
м. Суми, а також судові витрати по
справі покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 22.08.2013р. по справі №5021/1165/12,
яке залишено без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 24.10.2013р. по
даній справі, позов задоволено.
Стягнуто з Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції
(40000, м. Суми, вул. Привокзальна, 5, код
22981300) на користь Управління майна
комунальної власності Сумської
міської ради (40000, м. Суми, вул. Садова, 33,
код 33525906) 256344 грн. 70 коп. заборгованості
з орендної плати, 14668 грн. 28 коп. пені.
Постановлено виселити Українське
державне підприємство поштового
зв'язку "Укрпошта" в особі Сумської
дирекції (40000, м. Суми, вул. Привокзальна,
5, код 22981300) з нежитлового приміщення,
площею 259,90 кв. м., розташованого по вул.
Харківська, 24 в м. Суми. Стягнуто з
Управління майна комунальної
власності Сумської міської ради (40000, м.
Суми, вул. Садова, 33, код 33525906) в доход
державного бюджету України (рахунок
3002, МФО 837013, , отримувач
- УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001) 129 грн. 26
коп. судового збору. Стягнуто з
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" в особі
Сумської дирекції (40000, м. Суми, вул.
Привокзальна, 5, код 22981300) на користь
Управління майна комунальної
власності Сумської міської ради (40000, м.
Суми, вул. Садова, 33, код 33525906) 6567 грн. 26
коп. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду
України від 20.01.2014р. по справі №5021/1165/12
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 24.10.2013р. у
справі господарського суду Сумської
області №5021/1165/12 та рішення
господарського суду Сумської області
від 22.08.2013р.скасовано. Справу
направлено на новий розгляд до
господарського суду Сумської області.

Скасовуючи вищезазначені судові акти,
суд касаційної інстанції вказав, що
господарські суди не встановили
наявність права власності чи інших
речових прав позивача на майно,
визначене умовами договору, та не
встановили його правовий режим.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 25 червня 2014 року по справі
№5021/1165/12 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя Резніченко О.Ю., суддя
Заєць С.В., суддя Зайцева І.В.) позов
задоволено. Стягнуто з Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" в особі Сумської
дирекції (40000, м. Суми, вул. Привокзальна,
5, код 22981300) на користь Управління майна
комунальної власності Сумської
міської ради (40000, м. Суми, вул. Садова, 33,
код 33525906) 256344 грн. 70 коп. заборгованості
з орендної плати, 14668 грн. 28 коп. пені.
Виселено Українське державне
підприємство поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції
(40000, м. Суми, вул. Привокзальна, 5, код
22981300) з нежитлового приміщення, площею
259,90 кв. м., розташованого по вул.
Харківська, 24 в м. Суми. Стягнуто з
Управління майна комунальної
власності Сумської міської ради (40000, м.
Суми, вул. Садова, 33, код 33525906) в доход
державного бюджету України (рахунок
3002, МФО 837013, , отримувач
- УДКС у м. Суми (м. Суми), 22030001) 129 грн. 26
коп. судового збору. Стягнуто з
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" в особі
Сумської дирекції (40000, м. Суми, вул.
Привокзальна, 5, код 22981300) на користь
Управління майна комунальної
власності Сумської міської ради (40000, м.
Суми, вул. Садова, 33, код 33525906) 6567 грн. 26
коп. судового збору.

Відповідач з рішенням суду не
погодився та звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення господарського суду Сумської
області по справі №5021/1165/12 скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог Управління
майна комунальної власності Сумської
міської ради до УДППЗ "Укрпошта" в особі
Сумської дирекції УДППЗ "Укрпошта" по
справі №5021/1165/12. Стягнути судові
витрати з Управління майна комунальної
власності Сумської міської ради (40009, м.
Суми, вул.Садова,33, ) на
користь Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції
УДППЗ "Укрпошта" (40003, м.Суми, пл.
Привокзальна,5, ).

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження. Розгляд апеляційної
скарги призначено на "02" жовтня 2014 р. о
10:00 год. у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Білецька А.М., суддя Горбачова Л.П.

Розпорядженням секретаря судової
палати №3 від 01.10.2014р. у зв'язку з
відпусткою судді Білецької А.М. для
розгляду справи сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В.,
суддя Горбачова Л.П.

15.09.2014р. заступник прокурора Сумської
області звернувся до суду з заявою
(вх.№7733) про вступ у справу з метою
захисту економічних та майнових
інтересів держави як суб'єкта права
власності на комунальне майно,
забезпечення надходження коштів до
бюджету, керуючись ст.121 Конституції
України, ст.ст.2, 29 Господарського
процесуального кодексу України, ст.36-1
Закону України "Про прокуратуру",
прокурор вступає на стадії
апеляційного перегляду на захист
інтересів держави у справу №5021/1165/12 за
позовом управління майна комунальної
власності Сумської міської ради до
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" про
виселення з нежитлового приміщення та
стягнення 271012,98 грн.

У відповідності до статті 29
Господарського процесуального кодексу
України прокурор бере участь у
розгляді справ за його позовами, а
також може вступити за своєю
ініціативою у справу, порушену за
позовом інших осіб, на будь-якій стадії
її розгляду для представництва
інтересів громадянина або держави. З
метою вступу у справу прокурор може
подати апеляційну, касаційну скаргу,
заяву про перегляд рішення Верховним
Судом України, про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами або
повідомити суд і взяти участь у
розгляді справи, порушеної за позовом
інших осіб. Про свою участь у вже
порушеній справі прокурор повідомляє
господарський суд письмово, а в
судовому засіданні - також і усно.

Враховуючи викладене, на підставі
вищезазначених норм чинного
законодавства, прокурор вступив в
справу №5021/1165/12 на стадії апеляційного
провадження, а тому дана справа має
розглядатися за участю прокуратури
Сумської області.

16.10.2014р. до суду від УДППЗ «Укрпошта» в
особі Сумської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» надійшли додаткові
пояснення (вх.№9072), в якій просить суд
врахувати факт вчинення Відділом ДВС
СМУЮ дій примусового характеру щодо
стягнення боргу на користь Управління
майна комунальної власності Сумської
міської ради при розгляді апеляційної
скарги по справі №5021/1165/12.

У судовому засіданні 16.10.2014р. апелянт
підтримав вимоги апеляційної скарги в
повному обсязі. В обґрунтування своїх
вимог посилається на те, що у позивача
відсутнє право власності на майно, що є
об'єктом оренди, а, відтак, і
правомочностей, як на момент укладення,
так і протягом всього дії договору
Також вважає, що розмір орендної плати,
який визначно в договорі оренди, є
незаконним.

Представник позивача у судовому
засіданні проти задоволення
апеляційної скарги заперечував, вважає
її необґрунтованою з підстав,
зазначених в запереченнях (вх.№9071) на
апеляційну скаргу. Закорема, позивач
зазначає, що видача реєстраційного
посвідчення, яке є невідємною частиною
првавовстановлюючого документу -
рішення Сумської міської ради від
24.09.1998 року підприємством БТІ
відповідає вимогам діючого
законодавства на дату реєстрації прав
комунальної власності на об'єкт оренди.
Просить суд апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а рішення
господарського суду Сумської області
від 25.06.2014р. у справі №5021/1165/12 - без змін.

Прокурор вважає рішення суду першої
інстанції правомірним та таким, що
ґрунтується на нормах матеріального та
процесуального права, просить суд
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі та
запереченнях на апеляційну скаргу
доводи сторін, заслухавши у судовому
засіданні пояснення уповноважених
представників сторін та доводи
прокурора, перевіривши правильність
застосування господарським судом
Сумської області норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлених обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та,
розглянувши справу у порядку статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09
листопада 1998 року між сторонами
укладено договір оренди № ФМ-206,
відповідно до п.1.1 договору позивач
передає, а відповідач приймає на
умовах, визначених Договором, в оренду
нежитлові приміщення за адресою: м.
Суми, вул. Харківська, 24, загальною
площею 341,6 кв.м., для розміщення
службових приміщень 24го відділення
зв'язку, право на оренду яких
відповідач одержав на підставі
розпорядження Сумського міського
голови №505-р від 11.09.1998р.

В подальшому, до вказаного Договору
було укладено зміни, а саме:

- згідно зі змінами № 2 від 05.02.2003 року
договір викладено в новій редакції та
встановлено строк його дії до 09.11.2003
року;

- згідно зі змінами № 3 від 07.05.2008 року
договір викладено в новій редакції та
встановлено строк його дії до 09.11.2008
року;

- згідно зі змінами № 4 від 16.01.2010 року
договір викладено в новій редакції та
встановлено строк його дії до 16.01.2011
року;

- згідно зі змінами № 5 від 08.08.2011 року
строк дії договору встановлено до
16.01.2012 року.

В ході дії договору в нових редакціях
сторони погоджували істотні умови, в
тому числі, щодо найменування орендаря
та орендодавця у зв'язку з їх
реорганізацією, уточнювали площі
орендованого майна, його ринкову
вартість, розрахунок орендної плати,
цільового використання тощо, що було
відображено в додаткових угодах.

Правовідносини, що склались між
позивачем та відповідачем
врегульовані договором в редакції
викладеній у зміні № 4 від 16.01.2010 року із
змінами № 5 від 08.08.2011 року, відповідно
до умов п.п. 1.1. якого позивач передав, а
відповідач прийняв у строкове платне
користування на умовах, визначених
договором, нежитлове приміщення за
адресою: м. Суми, вул. Харківська, 24 на
1-му поверсі, площею 259.9 кв.м. з цільовим
призначенням для розміщення
відділення поштового зв'язку.

Відповідно до п. 4.1 Договору (в редакції
змін №4 від 16 січня 2010 року та змін №5
від 08.08.2011 року) орендна плата за об'єкт
оренди розраховується на підставі
діючої Методики розрахунків і порядку
використання плати за оренду
комунального майна, затвердженої
відповідним рішенням Сумської міської
ради. Базова ставка орендної плати
встановлюється відповідним рішенням
Сумської міської ради.

На виконання умов договору оренди, за
формулою, визначеною Методикою
розрахунку і порядку використання
плати за оренду комунального майна,
затвердженою рішенням Сумської
міської ради від 23.06.2010 року № 3964 - МР,
позивачем була нарахована відповідачу
орендна плата за період з 01.07.2011 року по
01.06.2013 року в розмірі 257844,44 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач сплатив позивачу лише 1573,06
грн. орендної плати, внаслідок чого
утворилась заборгованість в сумі 256344,70
грн.

Господарський суд Сумської області,
приймаючи оскаржуване рішення, виходив
з наступного.

09.11.1998 року між позивачем та
відповідачем виникли орендні
правовідносини, згідно з укладеним
договором оренди №ФМ-206, з урахуванням
подальших змін до нього.

Договір оренди було укладено
відповідно до розпорядження міського
голови м. Суми від 11.09.1998 року № 505-р "Про
передачу в оренду нежитлових
приміщень" у зв'язку із прийняттям
рішення Сумською міською радою від
24.06.1998 року "Про зарахування до переліку
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Суми
будинків № 3,7, 9, 12, 23, 24, 32" (а.с.217, том 3).

Відповідно до п.п.1.10 вищезазначеного
розпорядження вирішено переукласти
договори оренди
вбудовано-прибудованих нежитлових
приміщень за вказаними адресами: вул.
Харківська, 24 з обласним підприємством
поштового звязку «Суми пошта» Сумський
поштамт для розміщення 24 відділення
зв`язку. Адже до зарахування цих
приміщень до комунальної власності,
згідно з вищевказаним рішенням
Сумської міської ради від 24.06.1998 року,
зазначений об'єкт оренди перебував в
користуванні у відповідача відповідно
до договору оренди № 170 від 20.05.1997 року,
за яким орендодавцем виступав
житлово-комунальний відділ Сумського
в/о "Хімпром".

Зарахування вказаного приміщення до
комунальної власності відповідно до
зазначеного рішення Сумської міської
ради від 24.06.1998 року відбувалось у
відповідності до Положення про порядок
передачі в комунальну власність
загальнодержавного житлового фонду, що
перебувало у повному господарському
віданні або в оперативному управлінні
підприємств, установ та організацій,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06.11.1995 року №891,
п.3 якого передбачено, що разом з
відомчим житловим фондом передаються
відповідним комунальним підприємствам
зовнішні мережі електро-, тепло-, газо-,
водопостачання та водовідведення, а
також будівлі, призначені для
обслуговування цього фонду (бойлерні,
котельні, каналізаційні та
водопровідні споруди, вбудовані і
прибудовані приміщення, обладнання
тощо).

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги апелянт вказує на відсутність
права власності, а відтак і
правомочностей у позивача в момент
укладання та протягом всього строку
дії договору на майно, що є об'єктом
оренди. Як стверджує апелянт, договір
укладено неуповноваженою особою, що не
була власником об'єкту оренди та не
мала права реалізовувати
правомочності власника, оскільки
Договір із змінами було укладено 09.11.1998
року зі строком дії до 16.01.2012 року. Проте
право власності на об'єкт оренди у
позивача виникло після закінчення
строку дії Договору - 16.01.2012 року, що
підтверджується Витягом про державну
реєстрацію права власності № 35583851 від
21.09.2012 року.

Також апелянт зазначає, що право
власності на об'єкт оренди мало бути
оформлене Свідоцтвом про право
власності та підлягало державній
реєстрації.

Однак матеріалами справи
підтверджується, що після прийняття
рішення Сумською міською радою від
24.06.1998 року, Сумським міським
об'єднанням бюро технічної
інвентаризації було проведено
державну реєстрацію прав власності на
зазначене нерухоме майно, що
підтверджується реєстраційним
посвідченням від 05.08.1998 року, яке
відповідає вимогам п. 1.5 Інструкції про
порядок державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб, затвердженої Наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 09.06.1998 року № 121, відповідно
до якої Державну реєстрацію права
власності на об'єкти нерухомого майна
здійснюють державні комунальні
підприємства - бюро технічної
інвентаризації.

Пунктом 1.1 Інструкції встановлено, що
інструкція визначає порядок
здійснення державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна в
Україні.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції державна
реєстрація права власності на об'єкти
нерухомого майна в бюро технічної
інвентаризації є обов'язковою для
власників, незалежно від форми
власності.

Згідно з п. 2.1 Інструкції реєстрація
провадиться на підставі
правовстановлюючих документів у
такому порядку: заявник подає до бюро
технічної інвентаризації два
примірники правовстановлювального
документа; відповідальний працівник
бюро технічної інвентаризації вивчає
законність та повноту документів і на
підставі їх робить відповідний запис у
реєстрову книгу; адреса об'єкта, що
реєструється, записується в алфавітний
журнал адрес, прізвище, ім'я та по
батькові власників нерухомого майна,
що належить фізичним особам, вносяться
в алфавітний журнал або картотеку
власників; на оригіналі
правовстановлювального документа
робиться реєстраційний напис (якщо на
правовстановлювальному документі,
немає місця для реєстраційного напису,
то видається реєстраційне посвідчення,
яке є невід'ємною частиною такого
документа); на копії
правовстановлювального документа,
робиться відмітка про реєстрацію з
посиланням на реєстровий номер та дату
реєстрації; до інвентаризаційної
справи додається копія
правовстановлювального документа,
довідка про належність об'єкта
нерухомого майна, в якій записується:
прізвище, ім'я та по батькові або
найменування власника, назва і зміст
правовстановлювального документа,
число і місяць реєстрації з підписом
особи, яка відповідає за реєстрацію.

Як вбачається з реєстраційного
посвідчення від 05.08.1998 року Сумським
обласним об'єднаним бюро технічної
інвентаризації зазначено: "Посвідчую,
що житловий будинок, який знаходиться в
місті Суми, по вул. Харківська, № 24
зареєстровано за комунальною
власністю територіальної громади м.
Суми на право власності згідно з
рішенням Сумської міської ради ІІ
сесії ХХІІІ скликання від 24.06.1998 року та
записано у реєстрову книгу 16, сторінка
50 за № 645 від 05.08.1998 року" (а.с.221, том 3).

Таким чином, видача реєстраційного
посвідчення, яке є невід'ємною частиною
правовстановлюючого документу -
рішення Сумської міської ради від
24.06.1998 року підприємством Сумського БТІ
повністю відповідає вимогам
законодавства, яке було діючим на дату
реєстрації прав.

Відповідно до п. 4.1 Інструкції про
порядок державної реєстрації
оформлення права власності на об'єкти
нерухомого майна проводиться з видачею
свідоцтва про право власності.

Як вбачається з Інструкції про порядок
державної реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна, що
перебувають у власності юридичних та
фізичних осіб, видача свідоцтва про
право власності є наслідком проведення
державної реєстрації, однак
відсутність свідоцтва не спростовує
факту наявності державної реєстрації
на майно.

Відповідно до п. 1.10 Інструкції про
порядок державної реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
що перебувають у власності юридичних
та фізичних осіб БТІ у державній
реєстрації об'єкта нерухомості може
бути відмовлено, якщо
правовстановлювальний документ не
передбачений цією Інструкцією.

Як вбачається з матеріалів справи
Сумським обласним об'єднаним бюро
технічної інвентаризації реєстраціним
посвідченням від 05.08.1998 року було
зареєстровано за комунальною
власністю територіальної громади
міста Суми житловий будинок № 24 по вул.
Харківській у м. Суми.

Апелянт погоджується з тим фактом, що
вищезазначене реєстраційне
посвідчення вказує на реєстрацію
житлового будинку, проте вважає, що
об'єктом оренди є нежитлове приміщення.

Однак такі твердження апелянта
спростовуються наступним.

В матеріалах справи міститься довідка
щодо житлового будинку та нежитлових
приміщень, які в ньому розташовані, за
адресою: м. Суми, вул. Харківська, 24, з
якої вбачається, що спірне нежитлове
приміщення не зареєстровано за іншими
особами, а житловий будинок є
комунальною власністю територіальної
громади м.Суми (а.с.216, том 3).

Також в матеріалах справи міститься
Експлікація внутрішніх площ до плану
будівель літера "А" по вул. Харьківска №
24", в якій зазначено розмір площ
спірного приміщення (а.с. 218, том 3).

З копії свідоцтва від 11.02.1998 року про
право власності на житло, вбачається,
що частина приміщень була
приватизована під час перебування
вказаного будинку у власності ВАТ
"Сумихімпром", а тому не були передані
до комунальної власності, оскільки
були приватизовані.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що твердження відповідача про
відсутність у позивача на дату
укладення спірного договору
реєстрації прав власності на об'єкти
оренди, не відповідають фактичним
обставинам справи - об'єкт оренди був
зареєстрований за позивачем.

Суд першої інстанції правомірно не
взяв до уваги доводи відповідача про
те, що приміщення у 1976 році надавалось
для розміщення в ньому відділення
поштового зв'язку №24, а органи,
уповноважені управляти державним
майном не передавали та не могли
передати державне майно (могли
передати лише магазини і кіоски
Союздруку), в якому розміщувалося
відділення поштового зв'язку до
комунальної власності, оскільки такі
твердження відповідача не
підтверджені належними та допустимими
доказами, мають характер припущення та
не відповідають фактичним обставинам
справи.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги відповідач посилається на
преюдиційність фактів встановлених
відносно відповідача у справах №920/13/13,
№5-24/274/2011; №5/293-06, №9/331-06.

А саме: у рішенні по справі 920/13/13 за
позовом Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції до
Управління майна комунальної
власності Сумської міської ради про
зобов'язання укласти договір, яке
залишено без змін постановою Вищого
господарського суду України від 14.10.2013
року було встановлено, що УДППЗ
"Укрпошта" здійснює розповсюдження
періодичних видань суб'єктів, а отже
органи влади та місцевого
самоврядування мають встановлювати
річну орендну плату в розмірі 1 грн. для
УДППЗ "Укрпошта". УДППЗ "Укрпошта"
користується орендою майна в порядку
та з розміром орендної плати,
встановленого для бюджетних установ.

Також, відповідач зазначає, що
вищезазначені факти встановлені у
справі №5021/274/2011 за позовом УДППЗ
"Укрпошта" в особі Херсонської дирекції
до регіонального відділення Фонду
державного майна України у Херсонській
області про зобов'язання укласти
договір оренди, справі №9/331-06 за
позовом ВАТ "Укртелеком" в особі
Сумської філії м. Суми до УДППЗ
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції
про внесення змін до договору, справі №
5/293-06 за позовом ВАТ "Укртелеком" в особі
Сумської філії м. Суми до УДППЗ
"Укрпошта" про внесення змін до
договору оренди нерухомого майна, а
тому, відповідно до ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України, факти не потребують
доказуванню і повинні бути враховані
при винесенні рішення по справі.

Колегія суддів не може погодитись з
такими доводами апелянта, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст.35 ГПК України, обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Предметом спору у даній справі є
виселення з нежитлового приміщення та
стягнення 271012,98 грн.

Колегія суддів зазначає, що дані факти
свідчать про те, що вказані
відповідачем справи та дана справа
мають різний предмет та підстави, отже,
посилання відповідача є
преюдиціальність є помилковими.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги відповідач посилається на те, що
згідно з преамбулою та ст.6 параграфу 1
Конвенції про захист прав та свобод
людини, згідно рішення Європейського
суду з прав людини від 25.07.2002 року у
справі № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг"
проти України, а також згідно рішення
Європейського суду з прав людини від
28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95
"Брумареску проти Румунії" встановлено,
що існує усталена судова практика
конвенційних органів щодо визначення
основним елементом верховенства права
принципу правової певності, який
передбачає серед іншого і те, що у
будь-якому спорі рішення суду, яке
вступило в законну силу, не може бути
поставлено під сумнів.

В матеріалах справи міститься рішення
господарського суду Сумської області
від 15.11.2012 р. у справі №5021/1287/12, з якого
вбачається, що відповідач звертався до
господарського суду Сумської області з
позовною заявою до Управління майна
комунальної власності Сумської
міської ради про визнання недійсним
частини договору оренди № ФМ-206 від
09.11.1998 року, а саме: додатку № 3 до зміни
№ 4 від 16.01.2010 року до цього договору;
частини додатку № 3 цього договору,
починаючи з абзацу 4 розділу № 3 до змін
№ 5 від 08.08.2011 року, на підставі чого
господарським судом Сумської області
було порушено провадження у справі №
5021/1287/12.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 15.11.2012р. у справі №5021/1287/12,
залишеним без змін судами апеляційної
та касаційної інстанцій, в позові
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" в особі
Сумської дирекції Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" відмовлено.

Даними судовими рішеннями встановлено,
що до спірних правовідносин правомірно
застосовуються положення методики
розрахунку і порядку використання
плати за оренду комунального майна,
затвердженої рішенням Сумської
міської ради 23.06.2010 року № 3964 - МР при
оформленні розрахунку орендної плати,
який викладено у додатку № 3 до
договору оренди № ФМ - 206 від 09.11.1998 року,
починаючи з абзацу 4 розділу № 3 до змін
№ 5 від 08.08.2011 року, тобто в частині
нарахування орендарю орендної плати з
січня 2012 року, а також методики
розрахунку і порядку використання
орендної плати за оренду комунального
майна, затвердженої рішенням Сумської
міської ради від 27.09.2006 року №182 - МР при
оформленні розрахунку орендної плати,
який викладено у додатку № 3 до зміни №
4 від 16.01.2010 року до договору оренди № ФМ
- 206 від 09.11.1998 року.

Судом у рішенні по справі №5021/1287/12 не
спростовується право відповідача
користуватись пільгами, встановленими
законом для підприємств, які
розповсюджують періодичні видання,
однак, встановлено, що нарахування
позивачем орендної плати відповідачу
повинно здійснюватися згідно з
розрахунком орендної плати, що є
додатком № 3 до діючої редакції
договору оренди в редакції зміни № 4 і
зміни № 5 до Договору, а також
встановлено, що відповідачем не
доведено наявність підстав для сплати
орендної плати на пільгових підставах
у відповідності до ст. 6 Закону України
"Про державну підтримку засобів
масової інформації та соціальний
захист журналістів".

Під час перегляду пов'язаної з даною
справою справи №5021/1287/12 апеляційною
інстанцією встановлено, що орендовані
відповідачем приміщення, згідно з п. 1.1.
Договору мають використовуватись за
цільовим призначенням - під розміщення
відділення поштового зв'язку і орендар
не позбавлений був права ініціювати
внесення до діючого договору оренди
змін в частині зміни цільового
призначення орендованих приміщень з
метою використання їх для
розповсюдження періодичних видань та
отримання відповідної пільги з
орендної плати, передбаченої Законом
України "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів" в тій
частині, наскільки вони забезпечують
діяльність цих засобів масової
інформації.

Колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду
Сумської області, який відмовив у
задоволенні клопотання про
застосування ст.35 Господарського
процесуального кодесу України,
оскільки факти, встановлені рішеннями
по справах № 5021/274/2011, № 9/331-06, №5/293-06, не
стосуються предмету данного спору та,
як встановлено вище, не впливають на
прийняття рішення по даній справі,
оскільки факт наявності права
відповідача користуватись пільгами,
встановленими законом, у разі
дотримання відповідної процедури, не
ставиться під сумнів, проте у рішенні №
5021/1287/12 (про визнання недійсним частини
Договору стосовно порядку нарахування
орендної плати) встановлено, що з боку
відповідача була відсутня процедура
передоговірного врегулювання спору, а
при розгляді справи відповідачем не
доведено наявності підстав для сплати
орендної плати на пільгових підставах.

Задовольняючи позовні вимоги про
виселення з нежитлового приміщення та
стягнення заборгованості за договором
оренди, суд першої інстанції
правомірно виходив з наступного.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Частинами 4 та 7 ст. 179 Господарського
кодексу України передбачено, що при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін (пункт 1 частини 1
статті 632 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 189 Господарського кодексу
України встановлено, що ціна є істотною
умовою господарського договору. Ціна
зазначається у договорі у гривнях.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що договір
вважається укладеним з моменту
досягнення домовленості з усіх
істотних умов і підписання сторонами
тексту договору.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
у разі незгоди відповідача з умовами
договору, він вправі відмовитись
укладати договір на таких умовах,
запропонувавши орендодавцю інші умови
договору оренди. Однак, як вбачається з
матеріалів справи, відповідач уклав
договір оренди на вищевказаних умовах.
При цьому відповідач діяв вільно, та
погодив усі істотні умови договору,
підписавши його.

Зміна або розірвання господарських
договорів в односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором (частина 1 ст. 188
Господарського кодексу України).

У разі, якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни договору, заінтересована
особа має право передати спір на
вирішення суду ( ч. 4 ст. 188
Господарського кодексу України).

Підстави зміни розміру орендної плати
передбачені ст. 21 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна".

Враховуючи зазначені норми чинного
законодавства, у разі звернення до суду
з позовом про внесення змін до договору
стосовно орендної плати, відповідач
повинен довести суду ряд фактів, в тому
числі, довести для яких цілей було
укладено конкретний договір оренди та
довести, що при використанні об'єкту
оренди за кількома цільовими
призначеннями було зоновано об'єкт
оренди, визначено площу для кожного з
видів діяльності орендаря тощо.

Як встановлено судом першої інстанції,
оскільки з боку орендаря та
орендодавця відсутня процедура
переддоговірного врегулювання спору з
цього питання, відповідно, й відсутні
підстави для застосування відносно
відповідача порядку й тарифів,
встановлених для бюджетних
організацій.

Відповідно до ч.3. ст. 18 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар зобов'язаний вносити
орендну плату своєчасно і у повному
обсязі.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. (ст. 525 ЦК
України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей термін.

Пунктом 6.2.5 Договору (в редакції зміни
№4 від 16 січня 2010 року та зміни №5 від
08.08.2011 року) передбачено, що орендар
зобов'язаний сплачувати орендну плату
за об'єкт оренди у розмірі та термін,
згідно з договором на відповідний
рахунок місцевого бюджету.

Згідно з п. 4.3. Договору встановлено
строки та порядок оплати орендної
плати, згідно до якого орендна плата
сплачується щомісячно до 15 числа.

Отже, суд дійшов вірного висновку, що
спірний об'єкт оренди на момент
укладення Договору був зареєстрований
за позивачем, сторони уклали Договір,
Договір недійсним не визнавався,
сторони встановили розмір та порядок
нарахування орендної плати, позивач, як
встановлено рішенням по справі 5021/1287/12,
не довів свого права на зміну розміру і
методики нарахування орендної плати, а
тому є правомірним нарахування
відповідачу орендної плати за
користування нежитловим приміщенням
на підставі Договору оренди № ФМ-206 від
09.11.1998 року (в редакції зміни №4 від 16
січня 2010 року та зміни №5 від 08.08.2011
року) в розмірі 256344,70 грн. за період з
01.07.2011 року по 01.06.2013 року, згідно з
розрахунком, який міститься в
матеріалах справи.

З огляду на викладені обставини
обставини, зокрема, те, що відповідачем
не надано доказів сплати боргу за
спірним договором оренди, враховуючи
вищезазначені норми чинного
законодавства та умови договору
оренди, місцевий господарський суд
законно та обґрунтовано дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог в частині стягнення 256344,70 грн.
боргу за договором оренди.

Щодо задоволення судом першої
інстанції вимог позивача про стягнення
з відповідача пені в сумі 14668,28 грн. за
період з 01.12.2012 року по 31.05.2013 року то
колегія суддів виходить з наступного.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу
України у разі невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання до учасника господарських
відносин застосовуються штрафні
санкції, які відповідно до ст. 231
Господарського кодексу України
застосовуються у розмірі
встановленому договором.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" за невиконання зобов'язань за
договором оренди, в тому числі, за зміну
або розірвання договору в
односторонньому порядку, сторони
несуть відповідальність, встановлену
законодавчими актами України та
договором.

Відповідно до п. 4.7. Договору орендна
плата, перерахована несвоєчасно або не
в повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до бюджету відповідно до
законодавства з урахуванням пені у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
на дату нарахування пені від суми
заборгованості, за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Таким чином, перевіривши розрахунок
розміру пені, заявленої до стягнення
суду першої інстанції, колегія суддів
встановила, що суд першої інстанції
дійшов законного та обгрунтованого
висновку про стягнення суми пені з
відповідача у розмірі 14668,28 грн. за
період з 01.12.2012 року по 31.05.2013 року.

Стосовно вимоги позивача про виселення
відповідача з нежитлового приміщення,
площею 259,90 кв.м, розташованого по
вулиці Харківська, 24 в місті Суми, то
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення позову в цій частині,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст.759 Цивільного кодексу
України за договором оренди
наймодавець передає або зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Статтею 763 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Відповідно до зміни № 5 від 08.08.2011 року
до Договору, викладеного в редакції
зміни № 4 від 16.01.2010 року, строк оренди
спірного приміщення встановлено до
16.01.2012 року.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", ч.2 ст.291 Господарського кодексу
України та п.10.7 Договору договір оренди
припиняється, зокрема, в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" та ст.764 Цивільного кодексу
України, якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Відповідно до п. 10.8., п. 10.9. Договору у
разі припинення дії договору або його
розірвання, орендодавець має письмово
повідомити орендаря про дату передачі
орендарем об'єкта оренди орендодавцю.

Передача об'єкта оренди оформлюється
актом приймання - передачі, який
підписується сторонами договору.

Разом з об'єктом оренди, орендар
зобов'язаний передати орендодавцю
ключі від об'єкта оренди.

У разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору протягом одного місяця з дня
закінчення терміну дії договору, він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Судом першої інстанції встановлено, що
строк дії спірного договору оренди
закінчився 16.01.2012 року. У зв'язку з
закінченням строку, на який його було
укладено, позивач надіслав на адресу
відповідача лист від 07.02.2012 року
№09-138/01-09, який отриманий представником
відповідача (вх.№ 477 від 14.02.2012 року),
тобто в термін, встановлений п. 10.9.
Договору.

Як вбачається з листа від 07.02.2012 року
№09-138/01-09, позивачем було встановлено
строк до 20.02.2012 року для повернення
об'єкта оренди за актом приймання -
передачі, а також вказані заперечення
позивача на продовження Договору на
новий термін, оскільки відповідач
систематично порушував умови Договору
стосовно сплати орендної плати.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" та ст.785 Цивільного кодексу
України, п. 6.2.11 Договору наймач у разі
припинення договору найму зобов'язаний
повернути наймодавцю об'єкт оренди.

Як встановлено господарським судом
Сумської області та підтверджується
матеріалами справи відповідач не
звільнив орендованого приміщення та не
передав його за актом приймання -
передачі.

Таким чином, надаючи правову
кваліфікацію заявленим вимогам
позивача та фактичним обставинам
справи, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що судом першої
інстанції правомірно задоволено
позовні вимоги в частині виселення
відповідача з нежитлового приміщення,
площею 259,90 кв. м., розташованого по вул.
Харківська, 24 в м. Суми.

В судовому засіданні 16.10.2014р.
представником відповідача було
зазначено, що за результатами
виконання рішень господарського суду
Сумської області від 22.08.2013р. та
постанови Харківського апеляційного
господарського суду від 25.10.2013р. по
вказаній справі, з УДППЗ «Укрпошта» в
особі Сумської дирекції УДППЗ
«Укрпошта» були стягнуті кошти у
розмірі 256344,70 грн. (заборгованість) та
6567,26 грн. (судовий збір), однак доказів
того, що виконаче провадження
закінчено, матеріали справи не містять.
З метою уникнення повторного стягнення
боргу по даній справі, відповідач має
право подати докази примусового
виконання вищезазначених рішень до
господарського суду Сумської області.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що доводи,
викладені в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, і не можуть бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення по даній справі,
тому рішення господарського суду
Сумської області від 25 червня 2014 року
по справі №5021/1165/12 слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п.1 ст.103,
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу УДППЗ
"Укрпошта" в особі Сумської дирекції
УДППЗ "Укрпошта" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Сумської області від 25 червня 2014 року
по справі №5021/1165/12 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 21.10.2014
року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Горбачова Л.П.