ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р.Справа № 922/3444/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання
Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Газенергокомплект", м.
Харків до Адміністративної колегії
Харківського обласного
Територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Харків про визнання недійсним
рішення за участю представників:

позивача - Бондаренко Г.І., довіреність
№ 2945 від15.09.2014 року;

відповідача - Решетнікова Л.М.,
довіреність № 79 від 23.09.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Газенергокомплект", м. Харків (позивач)
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом до
відповідача - про визнання недійсним
рішення Адміністративної колегії
Харківського обласного
Територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Харків, в якому просить суд скасувати
рішення Адміністративної колегії
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
181-Р/К від 29.07.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 21 серпня 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/3444/14 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 16 вересня 2014 року о 12:00.

В судових засіданнях неодноразово
оголошувалась перерва, так, в судовому
засіданні 16 вересня 2014 року до 23
вересня 2014 року до 14:00; 23 вересня 2014 року
оголошено перерву до 29 вересня 2014 року
до 12:00; 29 вересня 2014 року до 02 жовтня 2014
року до 11:40, відповідно до приписів ст. 77
ГПК України.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 02 жовтня 2014
року клопотання позивача про
відкладення розгляду справи (вх.№34390/14)
задоволено та розгляд справи
відкладено на 13 жовтня 2014 року об 11:20,
відповідно до приписів ст. 77 ГПК
України.

09.10.2014 року через канцелярію суду, до
матеріалів справи від позивача
надійшло правове обґрунтування
позовних вимог (вх.№35405/14), яке
досліджено та долучено судом до
матеріалів справи.

Позивач в судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримав повністю з
підстав, викладених в позовній заяві та
просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечив повністю з підстав,
викладених в наданому раніше відзиві
на позовну заяву, просив суд в
задоволенні позову відмовити.
Представником відповідача, як і в
попередніх судових засіданнях, для
огляду були надані матеріали справи №
3/01-172-14.

Враховуючи те, що норми ст.38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів для
формування справи.

За висновками суду, в матеріалах справи
№ 922/3444/14 достатньо документів, які
мають значення для правильного
вирішення спору та є необхідними для
прийняття повного і обґрунтованого
судового рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, всебічно та повно
дослідивши надані учасниками судового
процесу докази і таким чином з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, суд встановив
наступне.

Так, відповідно до Рішення, в
інформаційному бюлетені "Вісник
державних закупівель" від 23.04.2012 року №
49 (651), ДП заводом "Електроважмаш"
(замовником) опубліковане оголошення №
173837 про проведення відкритих
конкурсних торгів на закупівлю за
державні кошти приладів вимірювальних,
контрольних, випробувальних різних,
код за ДК 016-97: 33.20.6 (Торги).

Вищезазначена закупівля відбулась
23.05.2012 року шляхом застосування
процедури відкритих торгів відповідно
до Закону України "Про здійснення
державних закупівель" в редакції, що
діяла на час закупівель.

Закупівля приладів вимірювальних,
контрольних, випробувальних різних
здійснювалась за 26 лотами.

Відповідно до реєстру отриманих
пропозицій конкурсних торгів від 23.05.2012
року у Торгах на закупівлю приладів,
представлених лотом № 1, брали участь
три учасники: АТ "Газенергокомплект"
(позивач у справі), ТОВ "НВП "Ексіммаш",
МПП "Норма".

Згідно з протоколом оцінки пропозицій
конкурсних торгів (цінових пропозицій)
від 20.06.2012 року, складеним за
результатами засідання комітету з
конкурсних торгів, переможцем Торгів
за критерієм "Ціна" з сумарною оцінкою
100 балів по лоту 1 і лоту 23 визначено
позивача у даній справі.

Враховуючи вищенаведене, 09.07.2012 року
між ДП завод "Електроважмаш"
(замовником) та позивачем у справі було
укладено Договір № 238-18/65-Т на загальну
суму 169469,92 грн. та Договір № 206/82 СО-Т на
загальну суму 879136,50 грн. Відповідно до
умов вказаних Договорів сторони
погодили та встановили низку цивільних
прав та обов'язків, які були фактично
повністю виконано сторонами.

Адміністративною колегією
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
29.07.2014 року прийнято рішення № 181-р/к у
справі № 3/01-172-14 (далі-Рішення) яким
визнано, що позивач у справі - ПАТ
"Газенергокомплект" та ТОВ "НВП
"Ексіммаш", погодивши під час участі у
торгах на закупівлю за державні кошти
приладів вимірювальних, контрольних,
випробувальних, різних, проведених
Державним підприємством завод
"Електроважмаш", свої пропозиції
конкурсних торгів з метою забезпечення
перемоги ПАТ "Газенергокомплект",
вчинивши порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбачене п. 1 ст. 50, п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, що
стосуються спотворення результатів
торгів.

Враховуючи наведене, посилаючись на
приписи ст. 52 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" пунктом 2
резолютивної частини оскаржуваного
Рішення № 181-р/к на позивача у даній
справі - ПАТ "Газенергокомплект"
накладено штраф у розмірі 10000,00 грн.

Вищезазначене Рішення прийняте за
результатом розгляду справи № 3/01-172-14
розпочатої за ознаками вчинення
позивачем та ТОВ "НВП "Ексіммаш"
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції під час участі
у торгах на закупівлю за державні
кошти, проведених ДП завод
"Електроважмаш".

Не погодившись із зазначеним Рішенням,
позивач звернувся з даним позовом до
господарського суду, в якому наголошує,
що оскаржуване Рішення № 181-р/к від
29.07.2014 року є незаконним та таким, що
прийнято з порушенням норм
матеріального права, на підставі чого,
просить суд скасувати Рішення
адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.07.2014 року № 181-Р/К по справі № 3/01-172-14 в
частині визнання АТ
"Газенергокомплект" та ТОВ "НВП
"Ексіммаш", що полягають у погодженні
під час участі у торгах на закупівлю за
державні кошти приладів вимірювальних,
контрольних, випробувальних, різних,
проведених ДП завод "Електроважмаш",
своїх пропозицій конкурсних торгів з
метою забезпечення перемоги ПАТ
"Газенергокомплект", порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим пунктом 1
статті 50, пунктом 4 частини другої
статті 6 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
антиконкурентних узгоджених дій, що
стосуються спотворення результатів
торгів, а також скасувати вказане вище
Рішення № 181-р/к від 29.07.2014 року по
справі № 3/01-172-14 в частині накладення на
позивача штрафу у розмірі 10000,00 грн. за
вчинене порушення.

Відповідач під час розгляду справи
проти позову заперечив повністю,
зазначав про те, що оскаржуване Рішення
прийнято при повному з'ясуванню
обставин, висновки, які зроблені
Рішенням відповідають обставинам
справи.

Окрім того, в обґрунтування своїх
заперечень відповідач посилався на
Лист позивача за вих. № 2393 від 24.07.2014
року, в якому, на думку відповідача,
позивач визнав факт вчинення порушення
та погодився з попередніми висновками
викладеними у поданні.

На доводи відповідача, викладеним
останнім у відзиві на позовну заяву,
позивач наголошував, що вказаний Лист
за вих. № 2393 від 24.07.2014р. хоча і був
направлений на адресу відповідача,
проте жодним чином не свідчить про
визнання позивачем обставин, які
викладені в оскаржуваному Рішенні
адміністративної коллегії.

Більш того, позивач зазначав, що
вищенаведений Лист мав лише
інформаційний характер та свідчить
лише про намір з боку позивача
запобігати вчиненню дій, в наслідок
яких може виникнути підозра порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Позивачем також було наголошено, що
зазначений вище Лист за вих. № 2393 від
24.07.2014р. було направлено ще до винесення
відповідачем (відділенням) та
отримання позивачем оскаржуваного
Рішення, отримавши яке, позивач
категорично не погодився з викладеними
в ньому обставинами, у зв'язку з чим
звернувся до суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
інтересів.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про антимонопольний комітет України",
Антимонопольний комітет України,
адміністративні колегії
Антимонопольного комітету України,
державні уповноважені
Антимонопольного комітету України,
адміністративні колегії
територіальних відділень
Антимонопольного комітету України є
органами Антимонопольного комітету
України.

Адміністративна колегія
територіального відділення
Антимонопольного комітету України має
повноваження, зокрема, розглядати
заяви і справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; приймати передбачені
законодавством про захист економічної
конкуренції розпорядження та рішення
(ст. 14 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України").

Правові та економічні засади
здійснення закупівель товарів, робіт і
послуг за державні кошти встановлює
Закон України "Про здійснення
державних закупівель".

У п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
здійснення державних закупівель" в
редакції від 01.06.2010р. № 2289-І (яка діяла
на час здійснення закупівель)
зазначено, що змова - домовленість між
двома чи кількома учасниками процедури
закупівлі, спрямована на встановлення
ціни пропозиції конкурсних торгів або
цінової пропозиції на штучних або
неконкурентних рівнях з відома або без
відома замовника.

У свою чергу, відповідно до частини 1
статті 17 Закону замовник приймає
рішення про відмову учасникові
попередньої кваліфікації в участі у
процедурі закупівлі, попередній
кваліфікації учасників та зобов'язаний
відхилити пропозицію конкурсних
торгів (кваліфікаційну, цінову
пропозицію) учасника (учасника
попередньої кваліфікації), у разі якщо,
зокрема, виявлено факт участі учасника
або учасника попередньої кваліфікації
у змові.

Частиною 1 статті 30 Закону встановлено,
що замовник відміняє торги в разі,
зокрема, виявлення факту змови
учасників.

У свою чергу, відповідно до частини 1
статті 5 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" узгодженими
діями є укладення суб'єктами
господарювання угод у будь-якій формі,
прийняття об'єднаннями рішень у
будь-якій формі, а також будь-яка інша
погоджена конкурентна поведінка
(діяльність, бездіяльність) суб'єктів
господарювання.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
антиконкурентними узгодженими діями є
узгоджені дії, які призвели чи можуть
призвести до недопущення, усунення чи
обмеження конкуренції.
Антиконкурентними узгодженими діями,
зокрема, визнаються узгоджені дії, які
стосуються: встановлення цін чи інших
умов придбання або реалізації товарів;
спотворення результатів торгів,
аукціонів, конкурсів, тендерів.

Водночас, згідно зі статтею 3 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України", основним завданням
Антимонопольного комітету України є
участь у формуванні та реалізації
конкурентної політики в частині,
зокрема, здійснення контролю щодо
створення конкурентного середовища та
захисту конкуренції у сфері державних
закупівель.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України", у
сфері здійснення контролю за
дотриманням законодавства про захист
економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України має
такі повноваження: зокрема, приймати
передбачені законодавством про захист
економічної конкуренції розпорядження
та рішення за заявами і справами,
перевіряти та переглядати рішення у
справах, надавати висновки щодо
кваліфікації дій відповідно до
законодавства про захист економічної
конкуренції; призначати експертизу та
експерта з числа осіб, які володіють
необхідними знаннями для надання
експертного висновку.

У відповідності до вимог ст. 22
вищезазначеного Закону розпорядження,
рішення та вимоги органу
Антимонопольного комітету України,
голови територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
вимоги уповноважених ними працівників
Антимонопольного комітету України,
його територіального відділення в
межах їх компетенції є обов'язковими
для виконання у визначені ними строки,
якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ст. 48 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" за результатами розгляду
справ про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; накладення штрафу.

Разом з тим, в силу ч. 1 ст. 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" заявник, відповідач, третя
особа мають право оскаржити рішення
органів Антимонопольного комітету
України повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

За приписами ст. 25 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" з
метою захисту інтересів держави,
споживачів та суб'єктів господарювання
територіальні відділення
Антимонопольного комітету України у
зв'язку з порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції
органами влади, юридичними чи
фізичними особами подають заяви,
позови, скарги до суду, в тому числі про
скасування рішення Антимонопольного
комітету України.

В оскаржуваному Рішенні наведені
виявлені схожості в оформленні та
допущених позивачем та ТОВ "НВП
"Ексіммаш" однакових помилок при
складанні пропозицій конкурсних
торгів, що на думку Адміністративної
колегії Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
свідчить про їх узгоджену поведінку
щодо підготовки та участі у торгах.

Відповідно до п. 8.3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" від 26.12.2011 року № 15
зазначено про те, що ознаки схожості в
діях (бездіяльності) суб'єктів
господарювання не є єдиним достатнім
доказом наявності попередньої змови
(антиконкурентних узгоджених дій).

Антиконкурентна узгоджена поведінка
підлягає встановленню та доведенню із
зазначенням відповідних доказів у
рішенні органу Антимонопольного
комітету України; при цьому схожість
має бути саме результатом узгодженості
конкурентної поведінки, а не
виявлятися у простому співпадінні дій
суб'єктів господарювання, зумовленим
специфікою відповідного товарного
ринку.

Слід звернути увагу на те, що в
оскаржуваному Рішенні Відділенням не
доведено, як виявлені схожості в
оформленні та допущенні позивачем
однакових помилок при складанні
пропозицій конкурсних торгів, свідчить
про їх узгоджену поведінку щодо
підготовки та участі у торгах,
призвели чи можуть призвести до
недопущення, усунення чи обмеження
конкуренції, зокрема спотворення
результатів торгів, зважаючи на
кількість учасників, які зверталися із
заявами про участь у процедурі
закупівлі, подавали пропозиції
конкурсних торгів, взяли участь у
конкурсних торгах. Тобто, не доведено
як схожість в оформленні пропозицій
конкурсних торгів та допущення
однакових помилок, що спотворило
результати вказаних торгів.

На підтвердження протиправної
узгодженості в діях конкурсантів
відповідач послався виключно на
зовнішні ознаки, які могли свідчити про
те, що між ними, як учасниками процедури
закупівлі на конкурсних торгах, дійсно
відбувся обмін інформацією при
оформленні конкурсної документації,
однак із змісту прийнятого
оскаржуваного Рішення не вбачається
доказів, які б свідчили про те, що обмін
інформацією розповсюджувався також і
на суть зроблених ними конкурсних
пропозицій.

Слід звернути увагу на те, що згідно з
протоколом оцінки пропозицій
конкурсних торгів від 20.06.2012 року б/н,
найбільш економічно вигідною за
критерієм "ціна", з сумарною оцінкою 100
балів по лоту 1 і лоту 23 визнано ціну
запропоновану позивачем, який отримав
перемогу в конкурсі на конкурентних
засадах з поміж інших учасників за
ціновим критерієм.

При дослідженні матеріалів справи №
3/01-172-14, наданих для огляду
представником відповідача
встановлено, що найбільшою ціновою
пропозицією серед трьох учасників
виявилась пропозиція МПП "Норма" (1201110,00
грн.), яка була більшою ніж у позивача
(879136,50 грн.) на 36,6 % і більшою ніж у ТОВ
"НВП "Ексіммаш" (932971,20 грн.) на 28,7 %,
оскільки основним критерієм
визначення переможця у процедурі
закупівлі за державні кошти є найнижча
цінова пропозиція, за рахунок
встановлення МПП "Норма" найвищої
цінової пропозиції по лоту 1,
підприємство не могло конкурувати на
рівні з іншими учасниками Торгів.

Оскільки відомості щодо найменування,
кількості, місцезнаходження учасників
процедури закупівлі, цін їх пропозицій
до проведення процедури офіційного
розкриття були невідомі, вплинути на
кількість та суб'єктний склад
потенційних учасників неможливо,
оскільки у процедурі взяли участь 3
учасника, передбачити ціну й інші
складові пропозиції третього учасника
двоє інших не могли, спрогнозувати
результати також, у зв'язку з чим,
усунути, не допустити чи обмежити
конкуренцію до проведення закупівлі в
даному випадку неможливо.

Враховуючи вищевикладене, можна
зробити висновок про те, що позивача
визнано переможцем конкурсних торгів з
причин запропонування останнім
найбільш економічно вигідної
пропозиції, а не з причин усунення
конкуренції між учасниками через
спотворення разом із ТОВ "НВП "Ексіммаш"
результатів торгів.

Таким чином, наведені відповідачем
обставини в оскаржуваному Рішенні не
підтверджують встановлення
узгодженості поведінки щодо
підготовки та участі у торгах позивача
та ТОВ "НВП "Ексіммаш", оскільки така
обставина, як виявлення схожості в
оформленні та допущенні позивачем та
ТОВ "НВП "Ексіммаш" однакових помилок
при складанні пропозицій конкурсних
торгів не доводить факту змови цих
учасників торгів.

За правилами ст.ст. 32, 33 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 129 Конституції України
встановлює, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкоряються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією із основних
засад судочинства.

Відповідач не довів суду факт вчинення
позивачем порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом
4 частини другої статті 6 Закону України
"Про захист економічної конкуренції", у
вигляді антиконкурентних узгоджених
дій, що стосуються спотворення
результатів торгів.

Таким чином, на підставі
вищевикладених норм та обставин, суд
дійшов висновків про доведеність та
обґрунтованість заявлених позивачем
вимог, а отже - задоволенню їх в повному
обсязі.

На підставі вищевикладених норм та
обставин, ретельно дослідивши
матеріали справи, вислухавши пояснення
представників сторін, суд дійшов
висновку про доведеність та
обґрунтованість заявлених позивачем
вимог, про те, що висновки
Антимонопольного комітету є
недоведеними, і такими, що не
підтверджуються належними та
допустимими доказами, що відповідно до
частини першої статті 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" є
підставою для визнання рішення
недійсним.

При розподілі господарських витрат,
суд керується приписами ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, проте, враховуючи, що
позивачем судові витрати не заявлені
до стягнення, а також те, що останній
під час розгляду справи просив суд
залишити понесені судові витрати за
позивачем, наразі судовий збір суд не
стягує.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України по
справі № 3/01-172-14 № 181-р/к від 29.07.2014 року.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу,
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 20.10.2014 р.

Суддя Є.М. Жиляєв