м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/21939/14 24.10.14

За заявоюТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Мрія-Лізинг"прозабезпечення позовуу
справі №910/21939/14за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Мрія-Лізинг" доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Український
лізинговий фонд"третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на сторонівідповідачаПриватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу
ОСОБА_1провизнання таким, що не
підлягає виконанню виконавчий напис
нотаріуса Суддя Васильченко Т.В.

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український лізинговий фонд" про
визнання таким, що не підлягає
виконанню виконавчий напис нотаріуса.

Разом з позовною заявою Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Мрія-Лізинг" подано до суду заяву про
вжиття заходів до забезпечення позову,
в якій він просить зупинити стягнення
на підставі спірного виконавчий напис
нотаріуса до вирішення спору по суті на
набрання рішенням у справі законної
сили.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.10.2014 порушено провадження у
справі №910/21939/14, залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
та призначено справу розгляду.

23.10.2014 через відділ діловодства суду
від позивача надійшла повторна заява
про забезпечення позову, в якій позивач
просить вжити заходів до забезпечення
позову шляхом зупинення стягнення на
підставі спірного виконавчого напису
нотаріуса.

Зазначені заяви обґрунтовані тим, що на
підставі оскаржуваного виконавчого
напису нотаріуса Відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Тернопільській
області було відкрито виконавче
провадження, у зв'язку з чим, на його
думку, враховуючи предмет спору у даній
справі, невжиття заходів забезпечення
позову суттєво утруднить або ж зробить
неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяви позивача про вжиття
заходів забезпечення позову,
дослідивши позовні матеріали в цілому,
суд дійшов висновку, що заяви про
вжиття заходів забезпечення позову
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК
України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника,
який подав позов, або з своєї
ініціативи має право вжити заходів до
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті
заходи до забезпечення позову
застосовуються господарським судом як
засіб запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів особи та гарантія реального
виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 16
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо).

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом спору між сторонами є
визнання виконавчого напису нотаріуса
таким, що не підлягає виконанню, у
зв'язку з його невідповідністю вимогам
закону.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" державною
виконавчою службою підлягають
виконанню виконавчі написи нотаріусів.

Як вбачається з представлених
позивачем доказів, на виконанні
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області перебуває
виконавчий напис НАЕ 212125, виданий
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1
за №1590 від 15.09.2014.

На думку суду, у випадку вчинення дій
органами державної виконавчої служби
щодо примусового повернення предмету
лізингу за спірним виконавчим написом,
вирішення спору по суті у даній справі
стане неможливим, оскільки виконавчий
напис буде вже виконаним, тому захист
прав позивача у визначений ст. 50 Закону
України "Про нотаріат" спосіб буде
неможливим.

Крім того, виконання рішення суду, у
разі задоволення позову, також буде
неможливим, оскільки повернення
предмету лізингу органами державної
виконавчої служби в примусовому
порядку за спірним виконавчим написом,
унеможливить виконання рішення суду
про визнання такого виконавчого напису
таким, що не підлягає виконанню,
оскільки він буде вже фактично
виконаним (відповідної правової
позиції також дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
від 24.06.2008 у справі № 38/51, щодо якої
ухвалою Судової палати у господарських
справах Верховного Суду України від
21.08.2008 було відмовлено у порушенні
провадження з перегляду).

Заходи щодо забезпечення позову
обов'язково повинні застосовуватися
відповідно до їх мети, з урахуванням
безпосереднього зв'язку між предметом
позову та заявою про забезпечення
позову.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається
його відповідністю вимогам, на
забезпечення яких він вживається.
Оцінка такої відповідності
здійснюється господарським судом,
зокрема, з урахуванням співвідношення
прав (інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до приписів статті 67 ГПК
України позов забезпечується, зокрема,
шляхом зупиненням стягнення на
підставі виконавчого документа або
іншого документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку.

Обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

Відповідно до приписів частини 1 статті
3 ГК України під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність. Поняття господарської
діяльності міститься і в інших законах
України, проте на відміну від
загального визначення господарської
діяльності в ГК України, її визначення,
що міститься в спеціальних законах,
застосовується лише для цілей цих
законів.

У даному випадку зупинення стягнення
за виконавчим написом, який є предметом
спору у даній справі, в якості заходу до
забезпечення позову, не може
перешкоджати господарській діяльності
відповідача.

Дослідивши збалансованість інтересів
сторін, суд вважає, що застосування
вищезгаданих заходів не порушує прав
та охоронюваних законом інтересів
відповідача по справі чи інших осіб, що
не є учасниками даного судового
процесу.

Водночас, беручи до уваги те, що
позивачем вказується на фактичне
порушення його прав та охоронюваних
законом інтересів, суд дійшов висновку
про можливість існування небезпеки в
заподіянні шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до вирішення спору
по суті та набрання рішенням законної
сили.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 66, 67, 86 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" про
забезпечення позову задовольнити.

2. Зупинити стягнення за виконавчим
написом за №1590 від 15.09.2014 виданим
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_1,
про зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мрія-Лізинг" повернути на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Український
лізинговий фонд" майно - автобус ПАЗ 4234,
2012 року випуску: шасі № Х1М4234Т0С0001615,
двигун № Д2459Е2747054, реєстраційний
№АА3723КК, вартістю 237456,86 грн., що
передане в користування на підставі
договору фінансового лізингу №2825/05/14В,
укладеного 05.05.2014 р.

3. Ухвала про забезпечення позову
набирає законної сили з 24.10.2014, підлягає
негайному виконанню в порядку,
встановленому чинним законодавством
України для виконання судових рішень,
та може бути пред'явлена до виконання в
передбаченому чинним законодавством
порядку до 24.10.2015.

4. Стягувачем за даною ухвалою є
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" (48257,
Тернопільська обл., Гусятинський район,
село Васильківці, ідентифікаційний
код: 35855770).

5. Боржником за даною ухвалою є
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Український
лізинговий фонд" (04205, м. Київ, просп.
Оболонський, будинок 35-А, офіс 301,
ідентифікаційний код: 37859096).

Суддя
Т.В.Васильченко