ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Справа № 904/54/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого суддіКорсака
В.А.суддівДанилової М.В., Данилової
Т.Б.розглянувши касаційну скаргу
Дніпропетровської міської радина
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.05.2014 у справі № 904/54/14 Господарського
суду Дніпропетровської областіза
позовомДніпропетровської міської ради
до Приватного підприємства "Приватна
фірма "Віктор-13"третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача:
Виконавчий комітет Дніпропетровської
міської радитретя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача:
Фінансово-економічний департамент
Дніпропетровської міської
радипроспонукання укласти договір

в судовому засіданні взяли участь
представники :

- - позивачане з'явились- -
відповідачане з'явились- - третьої
особи-1не з'явились- - третьої
особи-2не з'явились

В С Т А Н О В И В:

В січні 2014 року Дніпропетровська
міська рада звернулась до
Господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою до
Приватного підприємства "Приватна
фірма "ВІКТОР-13", в якій просило суд
зобов'язати відповідача укласти з
Фінансово-економічним департаментом
Дніпропетровської міської ради
договір про пайову участь на розвиток
соціальної та інженерно-транспортної
інфраструктури м. Дніпропетровська.

Ухвалою Господарського суду
Дніпропетровської області від 28.01.2014 до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача
залучено Виконавчий комітет
Дніпропетровської міської ради та
Фінансово-економічний департамент
Дніпропетровської міської ради.

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 25.03.2014
(суддя Колісник І.І.) залишеним без змін
постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.05.2014 (у складі головуючого
Березкіної О.В., суддів: Іванова О.Г.,
Подобєда І.М.) у справі № 904/54/14 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із судовими рішеннями,
Дніпропетровська міська рада
звернулась до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, просить їх скасувати та прийняти
нове рішення про задоволення позову.

Приватне підприємство "Приватна фірма
"Віктор-13", не надіслало відзив на
касаційну скаргу, що в силу положень
статті 1112 Господарського
процесуального кодексу України не
перешкоджає перегляду судового акту,
що оскаржується.

Учасники судового процесу не
реалізували процесуальне право на
участь у судовому засіданні суду
касаційної інстанції, хоча про час та
місце його проведення були повідомлені
належним чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
юридичну оцінку встановлених
фактичних обставин, проаналізувавши
правильність застосування
господарськими судами норм
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що касаційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій на
підставі поданих до матеріалів справи
доказів встановлено, що Приватне
підприємство "Приватна фірма "Віктор-13"
(відповідач у справі) є замовником
будівництва житлового будинку, який
прийнятий в експлуатацію в травні 2012
року.

Листом № 10/15-600 від 10.09.2013
Фінансово-економічний департамент
Дніпропетровської міської ради
надіслав на адресу відповідача для
підписання проект договору про пайову
участь на розвиток соціальної та
інженерно-транспортної інфраструктури
м. Дніпропетровська з додатком 1
("Розрахунок пайової участі на розвиток
соціальної та інженерно-транспортної
інфраструктури м. Дніпропетровська") та
додатком 2 ("Графік сплати забудовником
пайової участі на розвиток соціальної
та інженерно-транспортної
інфраструктури м. Дніпропетровська у
зв'язку з будівництвом житлового
будинку (секція №1) за адресою: Донецьке
шосе, 15 (далі - Об'єкт)") (т. 1, а.с. 19 - 24).

Спір виник у зв'язку із тим, що
відповідач, за посиланням позивача, без
достатніх правових підстав ухиляється
від укладання зазначеного договору.

Колегія суддів вважає висновки судів
попередніх інстанцій про відмову у
позові достатньо обґрунтованими та
такими, що відповідають вимогам
діючого законодавства, виходячи з
наступного.

Обов'язок замовника, який має намір
щодо забудови земельної ділянки у
населеному пункті, взяти участь у
створенні і розвитку його
інфраструктури, встановлений частиною
другою статті 40 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
і реалізується шляхом укладання
договору з органом місцевого
самоврядування (частина п'ята статті 40
цього Закону). Необхідність укладення
договору про пайову участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту
передбачений також Порядком залучення,
розрахунку і використання коштів
пайової участі (внесків) у розвитку
інфраструктури міста Дніпропетровська
(у редакції згідно з рішенням міськради
№ 5/14 від 29.07.2011, а.с.36-42).

За правилами частини дев'ятої статті 40
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" договір про
пайову участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту
укладається не пізніше ніж через 15
робочих днів з дня реєстрації
звернення замовника про його
укладення, але до прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію.

Факт прийняття об'єкта в експлуатацію
відповідач доводить Декларацією про
готовність об'єкта до експлуатації №
ДП2, зареєстрованою Інспекцією
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області 17
травня 2012 року.

Зазначена дата, в силу правила пункту 11
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
№ 461, є датою прийняття об'єкта в
експлуатацію.

Оскільки Фінансово-економічний
департамент Дніпропетровської міської
ради звернувся до відповідача з
пропозицією укласти договір про пайову
участь у розвитку інфраструктури
населеного пункту вже після прийняття
об'єкта будівництва в експлуатацію,
правових підстав для зобов'язання
відповідача укласти цей договір,
немає. Така правова позиція
підтверджується і судовою практикою
Вищого господарського суду України при
розгляді аналогічних спорів.

Визнавши встановленими зазначені
обставини на підставі сукупності
поданих до матеріалів справи доказів,
суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Відповідно до приписів статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України, касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти їх.
Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
усім обставинам справи дана належна
правова оцінка і вважає, що судами
вірно застосовані до спірних відносин
норми матеріального та процесуального
права.

Стосовно доводів, викладених в
касаційній скарзі, слід зазначити, що
вони не спростовують зазначених вище
висновків та пов'язані з вирішенням
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, що виходить за межі
повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.05.2014 у справі № 904/54/14 залишити без
змін.

Головуючий суддя
В.А. Корсак

С у д д і
М.В. Данилова

Т.Б. Данилова