м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/16257/14 15.10.14

за позовомКомунального підприємства
"Дирекція по обслуговуванню
нежитлового фонду Дарницького району
міста Києва" до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 17 193,39 грн.

Суддя
Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача ОСОБА_2 - представник за
довіреністю № 03 від 08.01.14;від
відповідачане з'явились

В судовому засіданні 15.10.14, в порядку ст.
85 ГПК України, було оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Комунального підприємства "Дирекція по
обслуговуванню нежитлового фонду
Дарницького району міста Києва" до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення 17 193,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 01.11.2009 між сторонами було
укладено договір оренди № 622, на
підставі якого відповідачу було
передано у строкове платне
користування нежиле приміщення
загальною площею 35,5 кв. м. в підвалі
будинку АДРЕСА_1. 02.12.2013р. орендоване
приміщення було повернуто
орендодавцеві за актом. За доводами
позивача, відповідач порушуючи умови
укладеного договору не сплачував
орендні платежі за користування
орендованими приміщеннями в період з
жовтня 2011 р. по грудень 2013 р., в
результаті чого у відповідача виникла
заборгованість у розмірі 17 193,39 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 06.08.2014 порушено провадження у
справі № 910/16257/14 за вказаною позовною
заявою та призначено розгляд справи в
судовому засіданні 24.09.2014.

У судове засідання, призначене на
24.09.2014, з'явився представник позивача,
який на виконання вимог ухвали суду
надав документи, що були долучені до
матеріалів справи. Представник
позивача заявив усне клопотання про
відкладення розгляду справи та подав
письмове клопотання про продовження
строку розгляду спору. Відповідач в
судове засідання 24.09.2014 не з'явився,
вимоги ухвали суду не виконав, про
причини неявки суду не повідомив, про
дату, час та місце судового розгляду
був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 24.09.14 задоволено
клопотання позивача, продовжено строк
вирішення спору, розгляд справи
відкладено на 15.10.14.

В судове засідання 15.10.14. з'явився
представник позивача, надав додаткові
документи по справі, пояснення по суті
спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання 15.10.2014 року не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, обґрунтованих клопотань щодо
своєї неявки не направляв, хоча про час
і місце судових засідань був
повідомлений належним чином, оскільки
ухвали суду направлялись на юридичну
адресу відповідача - 02088 м. Київ, вул.
Котовського, буд. 25, що зазначена у
Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, що надана позивачем.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами. Проаналізувавши зібрані
по справі докази, суд дійшов висновку
про достатність матеріалів справи для
її розгляду по суті за відсутності
представника відповідача та його
відзиву на позовну заяву.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.

01 листопада 2009 р. між Комунальним
підприємством «Дирекція з управління
та обслуговування нежитлового фонду»
Дарницького району м. Києва, що в
подальшому було перейменовано на
Комунальне підприємство "Дирекція по
обслуговуванню нежитлового фонду
Дарницького району м. Києва" (позивач,
орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач,
орендар) було укладено договір № 622
оренди нерухомого майна (будівель,
споруд, приміщень) комунальної
власності територіальної громади
Дарницького району м. Києва, відповідно
до умовам якого позивач, на підставі
розпорядження Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації передає,
а відповідач приймає в оренду нерухоме
майно, що належать до комунальної
власності територіальної громади
Дарницького району м. Києва, за адресою:
АДРЕСА_1, цільове призначення - під
перукарню.

Відповідно до п. 2.1. договору об'єктом
оренди є нежиле приміщення загальною
площею 35,5 кв.м. розміщене в підвалі
будинку.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що за
користування об'єктом оренди
відповідач сплачує позивачеві орендну
плату, розрахунок якої здійснюється на
підставі Методики розрахунку орендної
плати за користування майном
територіальної громади Дарницького
району м. Києва, затвердженої рішенням
Дарницької райради від 19.12.2007 р. № 13 та
на дату підписання договору становить
24,42 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в
цілому складає 866,67 грн.

Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається з
урахуванням індексу інфляції за
поточний місяць (п. 3.2. договору).

Орендна плата сплачується
відповідачем, починаючи з дати
підписання акта приймання - передачі.
Останнім днем сплати орендної плати є
дата підписання сторонами акта
приймання-передачі при поверненні
об'єкта оренди позивачеві (п. 3.5.
договору).

Згідно з п. 3.6 договору орендна плата
сплачується відповідачем незалежно
від наслідків господарської
діяльності відповідача, щомісячно, не
пізніше 15 числа поточного місяця на
рахунок позивача.

Вартість комунальних послуг, витрат на
утримання прибудинкової території,
вартість послуг по ремонту і
технічному обслуговуванню,
інженерного обладнання та
внутрішньобудинкових мереж, ремонту
будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду,
вивіз сміття тощо, не входять до складу
орендної плати та сплачується
відповідачем окремо на підставі
договорів, укладених відповідачем з
організаціями, що надають такі послуги
(п. 3.8. договору).

Пунктом 9.1 договору строк його дії
встановлений з 01.11.09 р. до 01.11.14.

На підставі акту прийому-передачі
орендованого приміщення від 01.11.2009 р.
позивач передав, а відповідач прийняв в
орендне користування нежиле
приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 35,5 кв.м. для
використання під перукарню.

В матеріалах справи наявний акт
приймання-передачі від 02.12.2013 року, з
якого вбачається, що орендар звільнив
приміщення за адресою: АДРЕСА_1, площею
35,5 кв.м. та передав його представникам
орендодавця в належному стані.

Як зазначає позивач, внаслідок
порушення відповідачем зобов'язання
щодо своєчасності та повноти сплати
орендної плати відповідно до умов
Договору оренди № 622 у відповідача за
період з жовтня 2011 по грудень 2013 року
виникла заборгованість з орендної
плати в розмірі 14 454,51 грн.

Претензіями (вих. № 728 від 27.09.13, № 636 від
28.08.13, № 812 від 30.10.13) позивач звертався
до відповідача з вимогою про сплату
заборгованості, станом на момент
вирішення спору відповідач відповіді
на претензії не надав, заборгованість в
повному обсязі не погасив.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Укладений між позивачем та
відповідачем договір є договором
оренди, а відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 58 Цивільного
кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України та
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для
виникнення у їх сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" однією із істотних умов договору
оренди та основним обов'язком орендаря
є сплата орендних платежів з
урахуванням індексу інфляції.

Статтею 18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
визначається, що орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

Згідно ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар за користування об'єктом
оренди вносить орендну плату незалежно
від наслідків господарської
діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України
визначено, що орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з частиною третьою статті 653 ЦК
України у разі зміни або розірвання
договору зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Частиною другою статті 795 ЦК України
встановлено, що повернення наймачем
предмета договору найму оформляється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту договір найму
припиняється.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконало належним чином,
надав відповідачеві у тимчасове платне
користування майно на певний строк та
за відповідну плату згідно умов
Договору оренди нерухомого майна № 622
від 01.1109, а відповідач в порушення умов
Договору не сплатив на користь
позивача плату за користування
приміщенням за період з жовтня 2011 по
грудень 2013 року (включно).

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
наддав.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості з орендної
плати у розмірі 14 545,51 грн. є
обґрунтованими, документально
підтвердженими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, за прострочення
виконання грошового зобов'язання,
позивач просить суд стягнути з
відповідача 398,52 грн. пені, 1758,75 грн.
інфляційних нарахувань та 581,61 грн. - 3 %
річних.

Згідно з частиною 1 статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу
України визначено, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п.6.2 договору передбачена
відповідальність орендаря за
несвоєчасну сплату орендних платежів у
вигляді пені в розмірі 0,5 % від розміру
несплачених орендних платежів за
кожний день прострочення, але не більше
розміру встановленого законодавством
України.

Законом України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» встановлено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню пеня в розмірі 398,52
грн., що відповідає обґрунтованому
розрахунку позивача, з яким
погоджується суд.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Так як факт прострочення виконання
грошового зобов'язання встановлений
судом та відповідачем не спростований,
з відповідача підлягає стягненню 1758,75
грн. інфляційних нарахувань, та 581,61 грн.
- 3 % річних, що відповідає
обґрунтованому розрахунку позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про
стягнення основної заборгованості в
сумі 14 454,51 грн., пені в сумі 398,52 грн.,
інфляційних нарахувань в сумі 1758,75 грн.
та 3 % річних в сумі 581,61 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
а часткова сплата заборгованості була
здійснена ним після звернення позивача
з даним позовом до суду, то судовий збір
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Комунального
підприємства «Дирекція по
обслуговуванню нежитлового фонду
Дарницького району м. Києва" (02121 м. Київ,
вул. Вербицького, будинок 32,
ідентифікаційний код 35660296)
заборгованість по орендній платі в
розмірі 14 454 (чотирнадцять тисяч
чотириста п'ятдесят чотири) грн. 51 коп.,
398 (триста дев'яноста вісім) грн. 52 коп.
пені, 1758 (одну тисячу сімсот п'ятдесят
вісім) грн. 75 коп. інфляційних
нарахувань, 581 (п'ятсот вісімдесят одну)
грн. 61 коп. - 3 % річних, 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17.10.2014 р.

Суддя
Пукшин Л.Г.