ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" жовтня 2014 р.
Справа № 918/1135/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Бережнюк В.В.
розглянувши справу за позовом
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нур"

до відповідача Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2

про стягнення в сумі 21 000,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Сероветник О.А.

від відповідача: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нур" звернулось до
господарського суду Рівненської
області з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення
помилково перерахованих коштів в сумі
21 000 грн. 00 коп. Позовні вимоги
мотивовані тим, що позивач платіжним
дорученням №50 від 23 квітня 2014 року
перерахував на рахунок відповідача 21 000
грн. 00 коп. Згідно призначення платежу
попередня оплата була здійснена за
товар згідно договору №27/03/14-ПМ від
27.03.14 р., проте між сторонами не існує
договірних відносин, відтак позивач
стверджує, що вказані кошти були
помилково перераховані.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач письмового відзиву на позов
не подав. В судовому засіданні вимоги
заперечив, та пояснив, що ним було
передано позивачу брус та дерев'яні
дошки на загальну суму 30 840 грн. 00 коп.
Також вказує, що отримав вказаний товар
від відповідача ОСОБА_4. Останній
повинен був доставити брус та дошки до
ТзОВ "Нур". Відтак, підприємець ОСОБА_2
стверджує, що 21 000 грн. 00 коп. позивач
перерахував йому в якості оплати за
отриманий брус та дерев'яні дошки. За
наведеного просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, повно та
об'єктивно оцінивши всі обставини
справи в їх сукупності, господарський
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню повністю. При
цьому суд виходив з такого.

Судом встановлено, що 23 квітня 2014 року
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Нур» на рахунок ФОП
ОСОБА_2 №НОМЕР_2 в банку РОД АТ
"РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" м.Рівне, МФО 333227
були перераховані грошові кошти за
платіжним дорученням : №50 на суму 21 000
грн. 00 коп. Призначення платежу в
платіжному дорученні зазначено
"попередня оплата за товар згідно
договору №27/03/14 від 27.03.14 без ПДВ" (арк.с.
6).

Ні позивачем, ні відповідачем не надано
суду документів, на підставі яких
перераховувалися вищевказані кошти.
Зокрема, у матеріалах справи відсутні
докази укладення між сторонами
договору №27/03/14 від 27.03.14 р. та докази
поставки товару на виконання згаданого
договору.

Натомість відповідач подав до
матеріалів справи накладну №37 від 23
квітня 2014 року, у якій вказано, що для
ТзОВ "Нур" від ФОП ОСОБА_2 відпущено брус
та дошки на загальну суму 30 840 грн. 00 коп.
(арк.с. 21). Даний документ підписаний ФОП
ОСОБА_2 та скріплений печаткою
останнього. Зі сторони ТзОВ "Нур" на
накладній наявні два підписи осіб, які
прийняли товар, без зазначення
прізвища, ім'я, по-батькові та посади
цих осіб. Печатка позивача на згаданому
документі також відсутня.

Згідно п.30.1 ст.30 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні»переказ вважається завершеним
з моменту зарахування суми переказу на
рахунок отримувача або її видачі йому в
готівковій формі.

Позивач посилається на те, що грошові
кошти на рахунок відповідача були
перераховані помилково.

Згідно п.1.24. ст.1 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» помилковий переказ - рух
певної суми коштів, внаслідок якого з
вини банку або іншого суб'єкта переказу
відбувається її списання з рахунку
неналежного платника та/або
зарахування на рахунок неналежного
отримувача чи видача йому цієї суми у
готівковій формі.

За змістом пункту 1.4. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті помилкове
списання/зарахування коштів -
списання/зарахування коштів, унаслідок
якого з вини банку або клієнта
відбувається їх списання з рахунку
неналежного платника та/або
зарахування на рахунок неналежного
отримувача. Неналежним отримувачем є
особа, якій без законних підстав
зарахована сума переказу на її рахунок
або видана їй у готівковій формі.

В порядку п.п.23.1, 23.2, 23.4 ст.23 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» платіжне
доручення може бути відкликане
ініціатором переказу в будь-який час до
списання суми коштів з його рахунка
шляхом подання до банку, що обслуговує
цього ініціатора, документа на
відкликання. Розрахунковий документ
може бути відкликаний тільки в повній
сумі. Ініціатор до настання дати
валютування може відкликати кошти, які
до зарахування їх на рахунок
отримувача або видачі в готівковій
формі обліковуються в банку, що
обслуговує отримувача. Документ на
відкликання коштів ініціатор подає до
свого банку, який того самого дня надає
банку отримувача вказівку про
повернення коштів. Банк отримувача в
день одержання вказівки повертає кошти
за реквізитами, зазначеними в ній, якщо
на час надходження такої вказівки вони
не зараховані на рахунок отримувача, та
повідомляє отримувача про відкликання
коштів ініціатором.

Крім того, відповідно до п.3.4 вказаної
Інструкції платник до настання дати
валютування може відкликати кошти, які
до зарахування на рахунок отримувача
обліковуються в банку, що обслуговує
отримувача. Лист про відкликання
коштів платник подає до свого банку,
який того самого дня надає банку
отримувача вказівку про повернення
коштів. Банк отримувача, одержавши цю
вказівку, цього самого операційного
дня перераховує кошти з відповідного
рахунку на той самий рахунок у банку
платника, з якого вони надійшли, якщо на
час надходження вказівки кошти не
зараховані на рахунок отримувача, та
повідомляє отримувача про відкликання
коштів платником.

Однак, позивач своїм правом на
відкликання коштів не скористався.

Відповідно до п.3.8 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Національного Банку
України від 21.01.2004 року №22, реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу».

В якості призначення платежу, виходячи
з платіжного доручення №50 позивачем
зазначено: "попередня оплата за товар
згідно договору №27/03/14 від 27.03.14 без
ПДВ". Проте докази укладення між
сторонами такого договору у справі
відсутні.

На підтвердження наявності між
сторонами договірних відносин
відповідач надав суду накладну №37 від
23 квітня 2014 року, у якій вказано, що для
ТзОВ "Нур" від ФОП ОСОБА_2 відпущено брус
та дошки на загальну суму 30 840 грн. 00 коп.

Даний документ не може бути прийнятий
судом як належний та допустимий доказ
отримання позивачем товару від
відповідача, оскільки зі сторони ТзОВ
"Нур" на накладній наявні підписи осіб,
які прийняли товар, без вказання
прізвища, ім'я, по-батькові та посади
цих осіб. Печатка позивача на згаданому
документі також відсутня. Крім того, у
документі відсутнє посилання на
договір, для виконання якого
здійснюються поставки товару.

Всупереч вимогам статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України сторонами не надано суду
будь-яких інших доказів існування між
ними договірних відносин.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що кошти позивачем
перераховані на рахунок відповідача
помилково.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно, при цьому термін "майно" у
контексті частини 1 статті 1212 містить у
собі не тільки майно в розумінні статті
190 ЦК, але і гроші (грошові кошти).

Отже, підставою для виникнення
зобов'язання за вищенаведеною нормою
права є сукупність наступних умов:
набуття (збереження) майна однією
особою за рахунок іншої; відсутність
для цього підстав, встановлених
законом або договором.

Положення цієї статті застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Відповідно до ч.1ст.469 Цивільного
кодексу України особа, яка одержала
майно за рахунок іншої особи без
достатньої підстави, встановленої
законом або договором, зобов'язана
повернути безпідставно придбане майно
цій особі.

Судом встановлено, що грошові кошти
перераховувалися без правової
підстави, в зв'язку з чим відповідач є
неналежним отримувачем цих коштів.

Таким чином, беручи до уваги викладені
вище обставини, грошові кошти, які
перераховані Товариством з обмеженою
відповідальністю «Нур» на рахунок ФОП
ОСОБА_2 у розумінні ст.1212 ЦК України є
безпідставно набутим майном та
підлягають поверненню позивачу.

З огляду на наведене, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нур» про стягнення з
ФОП ОСОБА_2 21 000 грн. 00 коп. суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Судові витрати покладаються на
відповідача згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (34052, АДРЕСА_1,
ідент.код НОМЕР_1) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "Нур" (10001,
м.Житомир, вул.Баранова, 55 ) - 21 000 грн. 00 коп. помилково
перерахованих коштів, 1 827 грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
суду законної сили.

Повне рішення складено "16" жовтня 2014
року

Суддя
Бережнюк В.В.