КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2014 р. Справа№ 910/10872/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Башмаков К.О. - дов. від
31.12.2013 року № 9

від відповідача: Данілова Т.О. - дов. від
17.10.2013 року б/н

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Поляна Україна
Груп" на рішення господарського суду
міста Києва від 26.08.2014 року

у справі № 910/10872/14 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Комунального підприємства
„Київтранспарксервіс" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Поляна Україна
Груп" (м. Київ)

про стягнення 53 033 грн. 92 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва
звернулося Комунальне підприємство
„Київтранспарксервіс" з позовом (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог) до Товариства з
обмеженою відповідальністю „Поляна
Україна Груп" про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
основного боргу в розмірі 50 400 грн., суми
пені - 2 112 грн. 80 коп., суми 3% річних - 521
грн. 12 коп., всього - 53 033 грн. 92 коп.

Рішенням від 26.08.2014 року господарський
суд міста Києва позов задовольнив.
Стягнув з ТОВ „Поляна Україна Груп" на
користь КП „Київтранспарксервіс" 50 400
грн. основного боргу, 2 112 грн. 80 коп.
пені, 521 грн. 12 коп. 3% річних, а також 1 827
грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
місцевого господарського суду ТОВ
„Поляна Україна Груп" звернулося до
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 26.08.2014 року по справі №
910/10872/14 та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014 року
апеляційна скарга відповідача була
прийнята до провадження та призначено
розгляд справи № 910/10872/14 у судовому
засіданні за участю представників
сторін.

В судовому засіданні 23.10.2014 року
представник відповідача підтримала
вимоги апеляційної скарги. Представник
позивача проти вимог апеляційної
скарги заперечував.

Дослідивши докази, що є у справі,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги судова
колегія апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення господарського
суду міста Києва має бути скасовано в
частині стягнення 41 432 грн. 66 коп. та
прийнято нове рішення, яким в цій
частині в позові відмовлено повністю,
виходячи з наступного.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
згідно з п. 3 Рішення Київської міської
ради „Про вдосконалення паркування
автотранспорту в м. Києві" від 26.06.2007
року № 930/1591 Комунальне підприємство
„Київтраспарксервіс" є єдиним
оператором з паркування транспортних
засобів, яке займається стягненням
паркувального збору та виготовленням
єдиних абонементних талонів з
паркування автомобільного транспорту.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України,
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів.

30.12.2011 року Комунальне підприємство
„Київтраспарксервіс" та Товариство з
обмеженою відповідальністю „Поляна
Україна Груп" уклали договір про
надання в експлуатацію фіксованих
місць для денного паркування № 1.1-199.11,
відповідно до умов якого позивач надає
відповідачу право на експлуатацію 36
фіксованих місць для щоденного
паркування автотранспортних засобів
за адресою: м. Київ, Печерський район,
вул. Мечникова, 18-22А.

Договір вважається укладеним і набирає
чинності з 01.01.2012 року до 31.12.2012 року (п.
5.1 договору).

Відповідно до п. 5.2 договору від 30.12.2011
року № 1.1-199.11, якщо за місяць до
закінчення терміну дії договору одна
із сторін письмово не повідомить іншу
сторону про його розірвання, договір
вважається продовженим ще на один рік.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про те, що бажання відповідача
продовжувати відносини за
вищевказаним договором висловлюється
конклюдентними діями - використанням
фіксованих місць після закінчення
строку дії договору, та не направленням
відповідної заяви, яка передбачена п. 5.2
договору. А що ж стосується позивача,
то підставою для продовження відносин
за договором є його мовчазна згода, яка
виражається у відсутності заперечень
протягом одного місяця до закінчення
строку дії договору про надання в
експлуатацію фіксованих місць для
денного паркування від 30.12.2011 року №
1.1-199.11.

В матеріалах справи відсутні докази
направлення жодною із сторін в період з
01.12.2012 року по 31.12.2012 року заяв про
закінчення строку дії договору.

З огляду на вищевикладене місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку, що строк дії вищевказаного
договору було продовжено до 31.12.2013 року.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погодженні ними. Та умови,які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Пункт 1 ст. 762 Цивільного кодексу
України визначає, що за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму.

Відповідно до п. 3.1 договору від 30.12.2011
року № 1.1-199.11 (в редакції додаткової
угоди від 27.06.2013 року) сторони узгодили
загальну вартість використання
фіксованих місць для паркування
автотранспортних засобів у розмірі 10 080
грн. на місяць.

Згідно п. 3.2. договору від 30.12.2011 року №
1.1-199.11 розрахунок між сторонами
здійснюється щомісячно шляхом оплати у
розмірі 100% місячної вартості послуг не
пізніше п'ятнадцятого числа поточного
місяця.

При цьому, пунктом 3.3 договору від 30.12.2011
року № 1.1-199.11 зазначено, що позивач
щомісячно, не пізніше п'ятого числа
місяця, наступного за звітнім надає
відповідачу в двох примірниках акт
приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п. 3.4 договору від 30.12.2011 року №
1.1-199.11 відповідач зобов'язаний протягом
2 (двох) календарних днів з дня
отримання акту приймання-передачі
наданих послуг підписати його та
повернути позивачу один примірник
акту.

Відповідно до п. 3.5 договору від 30.12.2011
року № 1.1-199.11 якщо на думку відповідача
надані позивачем послуги не
відповідають встановленим вимогам, то
протягом 3-х робочих днів місяця,
наступного за звітним, відповідач
повинен надати мотивовану відмову від
прийняття послуг. Якщо в установлений
строк позивач не одержить підписаний
акт приймання-передачі наданих послуг
або мотивовану відмову від підписання
акту, послуги вважаються прийнятими з
виконанням всіх умов договору. Акт без
підпису відповідача вважається
прийнятим за умови наявності запису
„Зауваження від Сторони-2 не надійшли".

Відповідно до п. 5 ст. 762 Цивільного
кодексу України плата за користування
майном вноситься щомісячно, якщо інше
не встановлено договором.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено, що наявні в матеріалах
справи акти здачі-прийняття робіт
(надання послуг) з серпня по грудень 2013
року з боку відповідача не підписані та
за відсутності мотивованої відмови
відповідача від їх підписання на актах
проставлена відмітка „Зауваження від
сторони-2 не надійшли".

Втім 14.08.2013 року Кабінет Міністрів
України постановою „Про внесення змін
до Правил паркування транспортних
засобів" № 583 доповнив Правила
паркування транспортних засобів
пунктом 8-1, де визначено, що операторам
заборонено передавати майданчики для
паркування на тротуарах і проїжджій
частині автомобільних доріг в
користування іншим суб'єктам
господарювання.

Постанова була опублікована та набрала
чинності 03.09.2013 року.

Колегія суддів не погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що постанова має
застосовуватись до відносин, які
виникли після набрання нею чинності, і
не впливає на діючі правовідносини між
сторонами.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що у відповідача є заборгованість по
договору від 30.12.2011 року № 1.1-199.11 за
серпень 2013 року у розмірі 10 080 грн. та за
2 дні вересня 2013 року у розмірі 672 грн., а
всього 10 752 грн.

На підставі змін, що відбулися в
законодавстві після 03.09.2013 року у
позивача було відсутнє право надавати
в експлуатацію відповідачу фіксовані
місця для денного паркування, а тому
рішення місцевого господарського суду
про стягнення з відповідача основного
боргу за період з 03.09.2013 по 31.12.2013 року у
розмірі 39 648 грн. підлягає скасуванню, а
в позові в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 статті 231 ГК України
встановлюється, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

П. 4.1 договору від 30.12.2011 року № 1.1-199.11
передбачено, що за несвоєчасне
перерахування плати, зазначеної в п. 3.1
цього договору, відповідач сплачує
позивачу пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла на
момент прострочення, за кожний день
прострочення від суми несплати.

Позивач просив суд стягнути на свою
користь пеню у розмірі 2 112 грн. 80 коп. за
період з 16.08.2013 року по 12.02.2014 року.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зробила
перерахунок розміру пені та дійшла
висновку, що місцевий господарський
суд надмірно стягнув 1 427 грн. 09 коп.
пені., а з відповідача підлягає
стягненню 685 грн. 71 коп. пені (649 грн. 81
коп. за період з 16.08.2013 року по 12.02.2014
року (181 день); 35 грн. 90 коп. за період з
16.09.2013 року по 12.02.2014 року (150 днів) за 2
дні в вересні 2013 року).

В частині стягнення 1 427 грн. 09 коп. пені
рішення місцевого господарського суду
підлягає скасуванню, а в позові в цій
частині слід відмовити.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Позивач просив суд стягнути на свою
користь 3% річних у розмірі 521 грн. 12 коп.
за період з 16.08.2013 року по 18.02.2014 року.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зробила
перерахунок розміру пені та дійшла
висновку, що місцевий господарський
суд надмірно стягнув 357 грн. 57 коп. 3%
річних, а з відповідача підлягає
стягненню 163 грн. 55 коп. №% річних (154 грн.
93 коп. за період з 16.08.2013 року по 18.02.2014
року (187 день); 8 грн. 62 коп. за період з
16.09.2013 року по 18.02.2014 року (156 днів) за 2
дні в вересні 2013 року).

В частині стягнення 357 грн. 57 коп. 3%
річних рішення місцевого
господарського суду підлягає
скасуванню, а в позові в цій частині
слід відмовити.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України
невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи, та порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права
є підставами для скасування рішення
місцевого господарського суду.

Враховуючи те, що місцевий
господарський суд дійшов невірного
висновку про те, що постанова Кабінету
Міністрів України від 14.08.2013 року № 583
не впливає на діючі правовідносини між
сторонами, та ним було невірно
обраховано розмір основної
заборгованості, пені та 3% річних,
колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення, прийняте господарським
судом міста Києва 26.08.2014 року по справі
№ 910/10872/14 підлягає скасуванню в частині
стягнення 41 432 грн. 66 коп. з прийняттям
нового рішення про відмову в
задоволенні позову в цій частині. В
іншій частині рішення має бути
залишено без змін. Апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 105 ГПК України
та ст. 49 ГПК України апеляційний
господарський суд здійснив
перерозподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю „Поляна
Україна Груп" на рішення
господарського суду міста Києва від
26.08.2014 року по справі № 910/10872/14
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 26.08.2014 року по справі №
910/10872/14 скасувати в частині стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Поляна Україна
Груп" (04053, м. Київ, вул.. Обсерваторна,
12-А, ідентифікаційний код 36592399) на
користь Комунального підприємства
„Київтранспарксервіс" (04073, м. Київ, вул.
Копилівська, 67, корп. 10,
ідентифікаційний код 35210739) 39 648
(тридцять дев'ять тисяч шістсот сорок
вісім) грн. основного боргу, 1 427 (одна
тисяча чотириста двадцять сім) грн. 09
коп. пені, 357 (триста п'ятдесят сім) грн. 57
коп. 3% річних та прийняти нове рішення
по справі, яким в цій частині в позові
відмовити.

3. В частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю „Поляна
Україна Груп" (04053, м. Київ, вул.
Обсерваторна, 12-А, ідентифікаційний код
36592399) на користь Комунального
підприємства „Київтранспарксервіс"
(04073, м. Київ, вул. Копилівська, 67, корп. 10,
ідентифікаційний код 35210739) 10 752 (десять
тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн.
основного боргу, 685 (шістсот вісімдесят
п'ять) грн. 71 коп. пені, 163 (сто шістдесят
три) грн. 55 коп. 3% річних рішення
залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Поляна Україна
Груп" (04053, м. Київ, вул.. Обсерваторна,
12-А, ідентифікаційний код 36592399) на
користь Комунального підприємства
„Київтранспарксервіс" (04073, м. Київ, вул.
Копилівська, 67, корп. 10,
ідентифікаційний код 35210739) 399 (триста
дев'яносто дев'ять) грн. 66 коп. судового
збору за розгляд позовної заяви.

5. Стягнути з Комунального підприємства
„Київтранспарксервіс" (04073, м. Київ, вул.
Копилівська, 67, корп. 10,
ідентифікаційний код 35210739) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Поляна Україна
Груп" (04053, м. Київ, вул.. Обсерваторна,
12-А, ідентифікаційний код 36592399) 727
(сімсот двадцять сім) грн. 73 коп.
судового збору за розгляд апеляційної
скарги.

4. Видачу виконавчих документів
доручити господарському суду міста
Києва.

5. Матеріали справи № 910/10872/14
повернути до господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Повний текст постанови
підписано__24.10.2014 р.__

Головуючий суддя
О.М. Гаврилюк

Судді
В.В. Сулім

О.М. Коротун