ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб-сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 р.
Справа №923/1432/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Нікітенка С.В. при
секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом міського комунального
підприємства "Херсонтеплоенерго", м.
Херсон

до комунального установи з
капітального будівництва та
експлуатації об'єктів соціально-
культурного і комунального
призначення, м. Херсон

про стягнення 7377,34 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник Попель І.О.,
довіреність №3358-15 від 20.12.2013р.

від відповідача - представник Ігнатова
Г.В., довіреність №1 від 19.02.2014р.

Суть спору: міське комунальне
підприємство "Херсонтеплоенерго"
(позивач) звернулось до суду з позовом,
в якому просить стягнути з комунальної
установи з капітального будівництва та
експлуатації об'єктів
соціально-культурного і комунального
призначення (відповідач)
заборгованість у розмірі 10037,35 грн., з
якої: 1728,07 грн. - сума інфляційних втрат,
184,27 грн. - сума 3% річних, 2242,00 грн. - сума
пені та 3223,00 грн. - сума штрафу. Судовий
збір позивач просить суд покласти на
відповідача.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує посиланнями на умови
договору №1218 від 01.10.2011р. про
постачання теплової енергії,
додаткової угоди №5 від 23.01.2013р. до
договору №218 від 01.10.2011 про постачання
теплової енергії від 23.01.2014р., положення
ст.ст. 525, 526, 530, 629, 901-903 ЦК України та
ст.ст. 173, 193, 216 ГК України.

17.10.2014р. відповідачем через
канцелярію суду подано витребувані
ухвалою суду від 30.09.2014р. про порушення
справи документи. Дані документи суд
прийняв до розгляду та залучив до
матеріалів справи.

Також 17.10.2014р. відповідачем через
канцелярію суду подано відзив на
позовну заяву, в якому відповідач
позовні вимоги визнав у повному обсязі.
Даний відзив з додатком суд прийняв до
розгляду та залучив до матеріалів
справи.

20.10.2014р. позивачем через
канцелярію суду подано клопотання про
уточнення позовних вимог, в якій
зазначає, що в прохальній частині
позовної заяви допущено технічну
помилку в частині зазначення ціни
позову - 10037,35 грн., та просить визначити
загальну ціну позову у розмірі 7377,34 грн.

Таким чином, суд визначає ціну
позову у розмірі 7377,34 грн.

Представником відповідача у
судовому засіданні 21.10.2014р. подано
клопотання, в якому просить суд
зменшити розмір неустойки (пені) та
штрафних санкцій на 95%. В обґрунтування
даного лопотання відповідач
посилається на ті обставини, що
споживачем не виконано п.6.6 договору
№1218, зі змінами згідно додаткової
угоди №5 від 23.01.2013р., а саме: не
здійснено оплату за теплову енергію,
згідно умов договору не пізніше 25 числа
місяця по причині, що не залежала від
дій та волевиявлення споживача. У
зв'язку з тим, що державний бюджет
України на 2014 рік був прийнятий 16.01.2014р.
та кошториси на фінансування були
складені у лютому-березні 2014 року
державні установи, що розміщені в
адміністративній будівлі по вул.
Перекопській, 17 у м. Херсоні не мали
можливості вчасно здійснити
відшкодування за теплову енергію
відповідачу, та останній, в свою чергу,
не мав можливості вчасно здійснювати
оплату за постачання теплової енергії
позивачу. Відповідач також вказує, що
не має власних коштів для здійснення
оплати сум штрафних санкцій, пені,
неустойки, адже є неприбутковою,
госпрозрахунковою установою та
фінансується за кошти обласного та
Державного бюджетів України.
Відповідач зазначає, що виконував
взяті на себе зобов'язання з високим
ступенем відповідальності та
намагався якнайшвидше здійснити
оплату за теплову енергію, сумлінно
ставився до своїх зобов'язань за
договором, незначно прострочив
виконання зобов'язання, намагання
найскоріше усунути негативні для
позивача наслідки у зв'язку із
несвоєчасним здійсненням платежів.

Представник позивача у судовому
засіданні 21.10.2014р. надав письмові
заперечення на клопотання відповідача
про зменшення штрафних санкцій. Дане
заперечення з додатком суд прийняв до
розгляду та залучив до матеріалів
справи.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача у
судовому засіданні позовні вимоги
визнав у повному обсязі, але просить
суд зменшити розмір штрафних санкцій
на 95%, надавши аналогічні пояснення, які
містяться у відзиві на позовну заяву та
вищевказаному клопотанні.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що
01.01.2011р. між МКП "Херсонтеплоенерго"
(надалі - виробник або позивач) та
комунальною установою з капітального
будівництва та експлуатації об'єктів
соціально-культурного і комунального
призначення (надалі - споживач або
відповідач) укладено договір №1218 про
постачання теплової енергії (надалі
договір).

Відповідно до п.1.1. договору,
виробник приймає на себе зобов'язання
виробити та поставити споживачеві
теплову енергію в обумовлених
договором обсягах, а споживач
зобов'язується приймати теплову
енергію і оплачувати її за
встановленими тарифами у строки,
передбачені цим договором.

На підставі п.6.6 договору, оплата
за теплову енергію здійснюється
споживачем згідно з умовами цього
договору не пізніше 25 числа місяця, що
наступає за розрахунковим.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач свої договірні
зобов'язання щодо постачання споживачу
теплової енергії у період
січень-березень 2014р. виконав належним
чином, що підтверджується актами
здачі-приймання робіт на загальну суму
62403,17 грн. Дані акти підписанні
уповноваженими представниками
виконавця та замовника без зауважень.

Відповідач, в порушення умов п.6.6.
договору, не виконав зобов'язання з
оплати за теплову енергію у
встановлені договором строки, у зв'язку
з чим позивачем було здійснено йому
нарахування пені, штрафу, інфляційних
втрат та 3% річних за прострочення
виконання грошових зобов'язань за
договором.

Обґрунтовуючи підстави позову,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем умов договору в
частині своєчасних розрахунків за
спожиту теплову енергію, внаслідок
чого позивачем нараховано відповідачу
пеню у розмірі 2242,00 грн., штрафу у
розмірі 3223,00 грн., інфляційні втрати у
розмірі 1728,07 грн. та 3% річних у розмірі
184,27 грн.

Проаналізувавши заявлені позовні
вимоги з положеннями чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 174
Господарського кодексу України
договір є підставою для виникнення
цивільних прав і обов'язків
(господарських зобов'язань).

Відповідно до положень ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином,
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 202 ГК України
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.
Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду. До відносин щодо
припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом, зокрема, виконанням,
проведеним належним чином (стаття 599
цього кодексу).

Отже, чинне законодавство не припиняє
грошових зобов'язань боржника та не
виключає його відповідальності за
порушення строків розрахунків.

Факт порушення відповідачем умов п.6.6.
договору підтверджується матеріалами
справи та поясненнями самого ж
відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно ч. 1. ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України
передбачено, що в разі, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено,
що штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України,
у разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Право на нарахування пені та
штрафу сторони узгодили в п.7.3.
договору, яким передбачили, що за
несвоєчасну оплату за спожиту теплову
енергію у встановлений договором
термін, згідно ст.231 Господарського
кодексу України від 16.01.2003р.
нараховується пеня в розмірі 0,1
відсотка від суми заборгованості за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
стягується штраф у розмірі 7 (сім)
відсотків вказаної вартості.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені та штрафу, суд дійшов
висновку про його правильність та
відповідність умовам договору.

Разом з тим, суд приймає до уваги
клопотання відповідача про зменшення
розміру штрафних санкцій, та вважає за
можливе зменшити заявлену до стягнення
позивачем суму пені та штрафу на 50%, з
огляду на наступне.

В обґрунтування даного
клопотання відповідач посилається на
ті обставини, що теплову енергію, яку
виробляє МКП "Херсонтеплоенерго",
споживають державні установи,
адміністративна будівля яких,
знаходиться на балансі відповідача, а
тому основним джерелом доходів
відповідача є грошові кошти, які
надходять від цих установ. У зв'язку з
тим, що державний бюджет України на 2014
рік був прийнятий 16.01.2014 року та
кошториси на фінансування буди
складені у лютому-березні 2014 року,
державні установи, що розміщені в
адміністративній будівлі по вул.
Перекопській, 17 у м. Херсоні на мали
можливості вчасно здійснити
відшкодування за теплову енергію
відповідачу. Дані обставини,
перешкоджають відповідачеві своєчасно
сплачувати власні борги за отримання
теплової енергії.

На підставі пункту 3 частини 1
статті 83 ГПК України, господарський
суд, приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Відповідно до підпункту 3.17.4
підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи фактичні обставини
справи, приймаючи до уваги те, що
предметом договору є постачання
теплової енергії, яка споживається
державними бюджетними установами, які
обліковуються на балансі відповідача
та фінансуються безпосередньо з
Державного бюджету України
(адміністративні будівлі у м. Херсоні,
по вул. Перекопській, 17), що прострочка з
оплати теплової енергії за договором
виникла через несвоєчасний розрахунок
споживачів за надані послуги з
теплопостачання, а також, несвоєчасне
надходження від держави фінансування
на оплату поставленої теплової енергії
споживачам, суд вважає за можливе
частково задовольнити клопотання
відповідача, та відповідно до ст. 233 ГК
України, п.3 ст. 83 ГПК України зменшити
нараховані суми пені та штрафу на 50%.

За таких обставин, вимога
позивача про стягнення з відповідача
сум пені та штрафу підлягає частковому
задоволенню, пеня стягується у розмірі
1121,00 грн. а штраф у розмірі 1611,50 грн.

Аналогічної правової позиції
щодо можливості зменшення нарахованих
штрафних санкцій також дотримується
Вищий господарський суд України в
постанові від 27.03.2013р. по справі
№5023/3165/12 та постанові від 19.04.2013р. по
справі №18/1805/12.

Крім того, позивачем за
прострочене відповідачем зобов'язання
нараховано відповідачу інфляційні
втрати за весь час прострочення та 3%
річних, розмір яких складає 1728,07 грн. та
184,27 грн. відповідно.

Стаття 625 ЦК України допускає, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
"Урядовий кур'єр" та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua).
Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора. Індекс інфляції,
застосований у розрахунку відповідача,
відповідає таким даним.

В разі, якщо сторони в договорі не
передбачили сплату процентів річних та
їх розмір, підлягають сплаті три
проценти річних від простроченої суми
за весь час прострочення. Проценти
річних є самостійною формою
цивільно-правової відповідальності за
порушення грошових зобов'язань та
можуть стягуватися поряд із пенею.

За таких обставин, позовні вимоги
щодо стягнення сум 3% річних у розмірі
184,27 грн. та інфляційних втрат у розмірі
1728,07 грн., є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Перевіривши розрахунок сум
інфляційних втрат та 3% річних,
наведений позивачем, суд позовні
вимоги задовольняє повністю.

Доказів сплати нарахованих сум
інфляційних втрат у розмірі 1728,07 грн. та
3% річних у розмірі 184,27 грн.,
відповідачем суду не надано, а отже
вони підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги в
частині стягнення суми пені у розмірі
1121,00 грн., суми штрафу у розмірі 1611,50,
суми інфляційних втрат у розмірі 1728,07
грн. та суми 3% річних у розмірі 184,27 грн.
підлягають задоволенню, оскільки вони
погоджені та розраховані у
встановленому законом порядку.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені позивачем вимоги підлягають
частковому задоволенню.

Понесені позивачем витрати зі
сплати судового збору у розмірі 1827,00
грн., відшкодовуються йому за рахунок
відповідача, з вини якого спір доведено
до врегулювання у судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення і повідомлено
представникам сторін про дату
складення повного рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 44, 49, 82, п.3 ч.1 ст. 83, ст.ст.
84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунальної установи
з капітального будівництва та
експлуатації об'єктів
соціально-культурного і комунального
призначення (73000, м. Херсон, вул.
Маяковського, 6/29, код ЄДРПОУ - 14124906) на
користь міського комунального
підприємства "Херсонтеплоенерго" (73003,
м. Херсон, Острівське шосе, 1, код ЄДРПОУ
- 31653320) суму пені у розмірі 1121,00 грн.,
суму штрафу у розмірі 1611,50 грн., суму
інфляційних втрат у розмірі 1728,07 грн.,
суму 3% річних у розмірі 184,27 грн. та 1827,00
грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Наказ видати стягувачу після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.10.2014р.

Суддя
С.В. Нікітенко