РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року
Справа № 906/1218/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя
Філіпова Т.Л. , суддя Бучинська Г.Б.

при секретарі Мухомеджанов Д.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився;

від відповідача 1: представник не
з'явився;

від відповідача 2: представник не
з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
позивача ОСОБА_1 на ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 11.09.14 р. у справі № 906/1218/14
(суддя Ляхевич А.А.)

за позовом ОСОБА_1

до Відповідача 1: ОСОБА_2

Відповідача 2: ОСОБА_3

про припинення права на частку у
спільному майні

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Житомирської області від 11 вересня 2014
року в справі № 906/1218/14 (за позовом
ОСОБА_1 (надалі - Позивач) до ОСОБА_2
(надалі - Відповідач 1) та ОСОБА_3 (надалі
- Відповідач 2) про припинення права на
частки у спільному майні) відмовлено
Позивачу у прийнятті позовної заяви (на
підставі пункту 1 частини 1 статті 62
Господарського процесуального кодексу
України).

Не погоджуючись з прийнятою
ухвалою, Позивач звернувся з
апеляційною скаргою (а.с. 3-5), у якій
просить оскаржувану ухвалу скасувати
та передати справу на розгляд до
місцевого господарського суду.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що вказана ухвала винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та
невідповідністю висновків суду
обставинам справи. Крім того, Позивач
як на підставу скасування ухвали
посилається на той факт, що враховуючи
статтю 12 Господарського
процесуального кодексу України та
згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, колективне
підприємство - колективний приватний
магазин № 2 є юридичною особою, а
Позивач, Відповідач 1, та Відповідач 2 є
засновниками цієї юридичної особи, що
підтверджується статутом колективного
приватного магазину № 2,
зареєстрованим 5 вересня 2005 року за №
1000231.

Відповідач 1 та Відповідач 2 не
скористалися правом подачі письмового
відзиву на апеляційну скаргу, що у
відповідності до частини 2 статті 96
Господарського процесуального кодексу
України не перешкоджає перегляду
рішення суду.

Представники Позивача,
Відповідача 1 та Відповідача 2 в судове
засідання від 13 жовтня 2014 року не
з'явилися. Про дату, час та місце
розгляду справи Позивач, Відповідач 1
та Відповідач 2 були належним чином
повідомлені, про що свідчать
повідомлення про вручення поштового
відправлення (а.с. 23-25). Причини неявки
своїх повноважного представників
Відповідач 1, Відповідач 2, та Позивач не
повідомили. Водночас, в ухвалі відсутні
вимоги щодо обов'язкової явки
представників сторін.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно статті 77 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вищеописане та приписи
статті 101, частини 2 статті 102
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів визнала за
можливе здійснити розгляд апеляційної
скарги за відсутності представника
Позивача, Відповідача 1 та Відповідача 2
за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали та
обставинами справи, апеляційну скаргу,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
місцевим господарським судом при
винесенні ухвали норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційну скаргу Позивача слід
задоволити, ухвалу господарського суду
Житомирської області від 11 вересня 2014
року скасувати, справу направити
господарському суду Житомирської
області для розгляду по суті. При цьому
колегія суду виходила з наступного.

Рівненським апеляційним
господарським судом встановлено, що
Позивач звернувся з позовною заявою
до Відповідача 1 та Відповідача 2 про
припинення прав Відповідачів на частки
у спільному майні (в статутному фонді)
колективного приватного магазину №2
шляхом компенсації їм Позивачем
вартості частини майна та визнання за
Позивачем права власності на вказані
частки.

Пунктом 1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
24 жовтня 2011 року №10 «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам» передбачено, що
підвідомчість - це визначена законом
сукупність повноважень господарських
судів щодо розгляду справ, віднесених
до їх компетенції.

Питання підвідомчості справ
господарським судам врегулювано
статтею 12 Господарського
процесуального кодексу України.

Колегія суддів звертає увагу, що у
відповідності до частини третьої
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
вдосконалення правового регулювання
діяльності юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» від 10 жовтня 2013 року
пункт 4 частини першої статті 12
Господарського процесуального кодексу
України було висвітлено в наступній
редакції: справи, що виникають з
корпоративних відносин у спорах між
юридичною особою та її учасниками
(засновниками, акціонерами, членами), у
тому числі учасником, який вибув, а
також між учасниками (засновниками,
акціонерами, членами) юридичної особи,
пов'язаними із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності
такої особи, крім трудових спорів".

Даний Закон набрав чинності 28 березня
2014 року, а тому на час прийняття
господарським судом Житомирської
області ухвали від 11 вересня 2014 року
діяла вже нова редакція пункту 4
частини 1 статті 12 Господарського
процесуального кодексу України, згідно
якої підвідомчість господарським
судам спорів, що виникають з
корпоративних відносин не обмежується
лише спорами між господарським
товариством та його учасником
(засновником, акціонером), а
розповсюджується на спори між
будь-якою між юридичною особою та її
учасниками (засновниками, акціонерами,
членами).

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повинен був застосувати
процесуальне законодавство, яке
існувало на час винесення
процесуального документу, оскільки
відмова у прийнятті позовної заяви, в
зв'язку з тим, що заява не підлягає
розгляду в господарських судах
(непідвідомчістю), судом створена
штучна процесуальна ситуація, при якій
Позивач зобов'язаний буде подати новий
позов, який в будь-якому разі підлягає
розгляду в господарському суді.

З огляду на вищезазначені обставини
справи та норми чинного законодавства,
колегія суддів дійшла висновку, що
корпоративний спір між Позивачем та
Відповідачем 1 і Відповідачем 2
підвідомчий господарським судам
України.

Крім того, у відповідності до частини 7
статті 16 Господарського
процесуального кодексу України справи
у спорах між юридичною особою та її
учасниками (засновниками, акціонерами,
членами), у тому числі учасником, який
вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами, членами)
юридичної особи, пов'язаними із
створенням, діяльністю, управлінням та
припиненням діяльності такої особи,
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням юридичної особи
згідно з Єдиним державним реєстром
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Матеріали справи містять витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від 28
жовтня 2011 року за № 11561021, відповідно до
якого 12 червня 1996 року проведено
державну реєстрацію юридичної особи -
Колективне підприємство Колективний
приватний магазин № 2 (а.с. 12-13).

Окрім того, серед переліку засновників
(учасників) юридичної особи значаться
Позивач, Відповідач 1, Відповідач 2 із
зазначенням їхнього місця проживання
та розміру внеску до статутного фонду
юридичної особи.

За приписами статті 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушення.

Колегія суду звертає увагу, що
Колективне підприємство Колективний
приватний магазин № 2 як юридичну особу
створено засновниками, зокрема, шляхом
об'єднання частини фінансових,
матеріальних і трудових ресурсів для
спільного господарювання з метою
ефективного виконання завданню
колективного підприємства.

Поряд з тим, згідно правової позиції,
висвітленої в Довідці Вищого
господарського суду України від 1
лютого 2014 року «Довідка за
результатами узагальнення судової
практики вирішення спорів про
корпоративне управління та реалізацію
корпоративних прав» згідно статті 93
Господарського кодексу України
підприємством колективної власності
визначається унітарне підприємство, що
діє на основі колективної власності
засновника (засновників).
Підприємствами колективної власності
є виробничі кооперативи, підприємства
споживчої кооперації.

Таким чином, підприємства колективної
власності є господарськими
товариствами у розумінні статей 79 та 93
Господарського суду України.

Дана правова позиція, висвітлена у
Постанові Верховного Суду України від
19 лютого 2008 року справа № 14/680/07.

Водночас, стаття 111-28 Господарського
процесуального кодексу України
визначає обов'язковість рішення для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовоий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Таким чином, з врахуванням
вищеописаного в сукупності з правовою
позицією Верховного Суду України в
контексті статті 12 Господарського
процесуального кодексу України (в
новій редакції), колегія суду
констатує, що справа № 906/1218/14 щодо
корпоративного спору між Позивачем,
Відповідачем 1 та Відповідачем 2
підлягає розгляду в господарських
судах (в даному випадку господарським
судом Житомирської області), і вже за
наслідками розгляду даної справи,
дослідженню всіх обставин та доказів в
сукупності, місцевий господарський суд
може прийняти рішення про відмову чи
задоволення позову.

Все вищенаведене у даній судовій
постанові призводить Рівненський
апеляційний господарський суд до
висновку, що апеляційна скарга
Позивача є підставна, обґрунтована та
підлягає до задоволення.

Колегія суду звертає увагу, що
Позивач, звертаючись до суду з позовом
обґрунтовано та підставно зазначив у
своїй позовній заяві в чому полягає
порушення його права та існування між
сторонами саме корпоративних відносин
із визначенням частки кожного із
учасників Колективного підприємства,
котрі були внесені до статутного фонду
юридичної особи з метою здійснення
спільної діяльності, при цьому додав до
позовної заяви належні та допустимі
докази в обґрунтування своїх вимог в
розрізі статтей 33-34 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи усе вищевказане в даній
судовій постанові Рівненський
апеляційний господарський суд
констатує порушення господарським
судом першої інстанції норм
процесуального права (а саме статті 62
Господарського процесуального кодексу
України). Дане, в свою чергу, в силу дії
пункту 4 частини 1 статті 104
Господарського процесуального кодексу
України є підставою для скасування
даного судового рішення.

Відповідно, Рівненський апеляційний
господарський суд задовольняє
апеляційну скаргу Позивача, щодо
скасування ухвали господарського суду
Житомирської області від 11 вересня 2014
року у справі № 906/1218/14.

З урахуванням усього вищевказаного,
суд апеляційної інстанції направляє
позовну заяву Позивача до
господарському суду Житомирської
області для розгляду питання щодо
прийняття позовної заяви до розгляду
та порушення провадження по справі.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 - 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задоволити.

2. Ухвалу господарського суду
Житомирської області області від 11
вересня 2014 року у справі № 906/1218/14 -
скасувати.

3. Справу направити господарському суду
Житомирської області для розгляду
питання щодо прийняття позовної заяви
до розгляду та порушення провадження
по справі.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

5. Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

6. Справу № 906/1218/14 повернути
господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Василишин А.Р.

Суддя
Філіпова Т.Л.

Суддя
Бучинська Г.Б.