ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"13" жовтня 2014 р.
Справа № 911/3664/14

за позовом Бориспільської міжрайонної
прокуратури Київської області в
інтересах держави в особі: Головного
управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Бориспільської ради , м. Бориспіль

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Бориспіль

про стягнення 10 197,76 грн.

Суддя Щоткін О.В.

За участю представників:

прокурор - Шиленко М. В. - посвідчення №
010663 від 22.10.2012р.;

позивач - Коліденкова Н. О. -
представник, довіреність № 02-101-816 від
10.10.2014р.;

відповідач - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Бориспільської міжрайонної
прокуратури Київської області в
інтересах держави в особі: Головного
управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Бориспільської ради до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення 14 827, 01
грн. заборгованості за договором
оренди індивідуально визначеного
нерухомого майна комунальної
власності територіальної громади м.
Бориспіль № 122 від 29.12.2006р., з яких 13 443,09
грн. основного боргу та 1 383,92 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 29.08.2014р. у справі №911/3664/14
було порушено провадження та
призначено до розгляду на 13.10.2014р. та
зобов'язано сторони подати необхідні
документи.

13.10.2014р. через канцелярію суду, позивач,
в порядку статті 22 Господарського
процесуального кодексу України, подав
заяву про зменшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача 9 602,21 грн.
основної заборгованості та 595,55 грн.
пені.

Зазначена заява обґрунтована тим, що
між Головним управлінням
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Бориспільської
ради та ФОП ОСОБА_1 було затверджено
графік погашення заборгованості за
оренду нежитлових приміщень
комунальної власності територіальної
громади м. Борисполя, яким сторонами
були погоджені нові строки сплати
заборгованості, яка виникла за період з
листопада 2013р. по травень 2014р.

Однак, прокурору на момент звернення до
суду з позовом, не були відомі
вищезазначені обставини, та, як
наслідок, вказано невірну ціну позову.

Відповідно до ч. 4 статті 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 55 ГПК України,
ціна позову визначається у позовах про
стягнення грошей - стягуваною сумою або
сумою, оспорюваною за виконавчим чи
іншим документом, за яким стягнення
провадиться у безспірному
(безакцептному) поряду.

Прокурор проти зменшення позовних
вимог не заперечує.

Враховуючи вищевикладене та те, що у
відповідності до вищезазначених норм
законодавства, ціну позову вказує
позивач, суд зазначає, що має місце нова
ціна позову - 10 197,76 грн., виходячи з якої
й вирішується спір.

Відповідач не забезпечив явку свого
повноважного представника в судове
засідання, документів, витребуваних в
попередній ухвалі суду не надав, про
причини неявки суд не повідомив,
клопотання про відкладення до суду не
надсилав.

Відповідно до частини 1 статті 93
Цивільного кодексу України,
місцезнаходження юридичної особи
визначається місцем її державної
реєстрації, якщо інше не встановлено
законом.

До повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками «адресат вибув»,
«адресат відсутній» і т. п., з
урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників судового процесу про
вчинення цим судом певних
процесуальних дій (п. 4 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України 02.06.2006 № 01-8/1228 «Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році»).

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2010 р. № 01-08/140 «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві», особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Враховуючи те, що ухвала суду була
направлена за адресою, яка вказана у
позовній заяві та в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, суд дійшов висновку,
що відповідач про розгляд справи
повідомлений належним чином.

Згідно п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011 року №18
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, в разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України,
прийняте рішення оголошується
господарським судом у судовому
засіданні після закінчення розгляду
справи.

Враховуючи достатність в матеріалах
справи доказів для повного, всебічного
та об'єктивного розгляду спору по суті,
в судовому засіданні 13.10.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності, суд,-

встановив:

29.12.2006 року між головним управлінням
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Бориспільської
міської ради (Орендодавець) та фізичною
особою- підприємцем ОСОБА_1 (Орендар)
укладено договір оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна
комунальної власності територіальної
громади м. Бориспіль № 122.

У відповідності до п. 1.1. Договору,
Орендодавець передає, а Орендар -
приймає у тимчасове платне
користування нежитлові приміщення
(Далі - Майно), розміщені за адресою
АДРЕСА_2, загальною площею 43,6 м2, на
першому поверсі житлового будинку, що
знаходиться в господарському віданні
Бориспільської міської ради.

Згідно з п. 2.1., 2.3. Договору, Орендар
набуває права строкового платного
користування майном у термін, вказаний
у Договорі, але не раніше дати
підписання сторонами Договору та акту
приймання-передачі. Майно, що
орендується повинно бути передане
Орендодавцем та прийняте Орендарем
протягом п'яти днів з моменту укладання
(набрання чинності) Договору.

На виконання вказаних вище умов
Договору, 29 грудня 2006 року між
сторонами був підписаний акт
передачі-приймання нежитлових
приміщень.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що
орендна плата за місяць розраховується
відповідно до Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
майна, що перебуває у комунальній
власності територіальної громади м.
Борисполя, затвердженою міською радою,
і становить 769,12 грн. та ПДВ 153,82 грн.,
загальний розмір орендної плати за
місяць становить 922,94 грн. і підлягає в
подальшому щомісячній індексації в
залежності від рівня індексу інфляції
у відповідності з чинним
законодавством України.

Додатковим договором від 23.07.2007р.
внесено зміни до п. 3.1. Договору
терміном дії на один місяць з 01 по 31
липня 2007 року.

Додатковим договором № 3 від 12.09.2008р.
внесено зміни до п. 3.1. Договору
терміном дії на один місяць з 01.09.2008р. по
01.10.2008р.

Додатковим договором № 4 від 16.02.2009р.
внесено зміни до п. 3.1. Договору та
встановлено, що розмір орендної плати
за базовий місяць оренди лютий 2009 року
складає 1 133,00 грн. без ПДВ та внесено
зміни до п. 7.1. Договору та продовжено
його термін до 14 грудня 2011 року.

Додатковим договором № 5 від 15.12.2010р.
внесено зміни до пп. 1.2., 3.1. Договору та
встановлено, що майно здається в оренду
для здійснення продажу товарів
непродовольчої групи та розміщення
комп'ютерно-інформаційного центру,
розмір орендної плати без ПДВ за
базовий місяць оренди грудень 2010 року
складає 1 582,65 грн.

Додатковим договором № 6 від 12.12.2011р.
внесено зміни до пп. 1.1., 3.1. та 7.1.
Договору та встановлено, що площа
майна, що здається в оренду складає 54,7
кв. м, розмір орендної плати без ПДВ за
базовий місяць оренди грудень 2011 року
складає 1 897,00 грн.

Відповідно до п. 3.5. Договору орендна
плата перераховується до Орендодавця у
розмірі 100% щомісяця, не пізніше 5 числа,
наступного за звітним.

Пунктом 7.1. Договору встановлено, що він
укладений терміном на 360 днів та діє з
29.12.2006р. до 23.12.2007р.

Додатковим договором № 2 від 28.02.2008р.
внесено зміни до п. 7.1. Договору та
продовжено його термін до 18 грудня 2008
року.

Додатковим договором № 6 від 12.12.2011р.
внесено зміни до п. 7.1. Договору та
продовжено його термін до 10 грудня 2014
року.

20.05.2014р. між сторонами був підписаний
Договір про розірвання договору
оренди.

Актом передачі-приймання нежитлового
приміщення від 20 травня 2014 року Орендар
повернув Орендодавцю нежитлові
приміщення за адресою АДРЕСА_2 площею
54,7 кв. м.

Відповідно до п. 7.2, умови Договору
зберігають силу протягом всього
терміну дії Договору, а в частині
зобов'язань Орендаря щодо орендної
плати - до виконання зобов'язань.

Як стверджує прокурор, з січня по
липень 2014 року орендна плата Орендарем
сплачувалась нерегулярно та із значним
запізненням. За період листопад 2013 року
- липень 2014 року орендна плата не
сплачена взагалі та за вказаний період
становить 13 443,09 грн.

28.07.2014р. позивачем направлено претензію
№ 34/2014 про погашення заборгованості за
оренду нежитлових приміщень, проте
станом на 14.08.2014 заборгованість
Орендарем не погашено, у зв'язку з чим
прокурор звернувся з позовом до суду
про стягнення заборгованості по
орендній платі.

В подальшому, між Головним управлінням
житлово-комунального господарства
виконавчого комітету Бориспільської
ради та ФОП ОСОБА_1 було затверджено
графік погашення заборгованості за
оренду нежитлових приміщень
комунальної власності територіальної
громади м. Борисполя, з якого
вбачається, що відповідач визнав
наявну у нього заборгованість, яка
утворилась за період з листопада 2013р.
по травень 2014р., з яких 13 443,09 грн.
орендної плати та 833,79 грн. пені.

Зазначену заборгованість відповідач
зобов'язався погашати рівними
частинами протягом червня - грудня 2014р.
за наступним графіком:

- за червень 2014 р. відповідач мав
сплатити 1920,45 грн. орендної плати та 119,11
грн. пені.

- за липень 2014 р. відповідач мав
сплатити 1920,44 грн. орендної плати та 119,11
грн. пені.

- за серпень 2014 р. відповідач мав
сплатити 1920,45 грн. орендної плати та 119,11
грн. пені.

- за вересень 2014 р. відповідач мав
сплатити 1920,45 грн. орендної плати та 119,11
грн. пені.

- за жовтень 2014 р. відповідач мав
сплатити 1920,45 грн. орендної плати та 119,11
грн. пені.

- за листопад 2014 р. відповідач мав
сплатити 1920,45 грн. орендної плати та 119,11
грн. пені.

- за грудень 2014 р. відповідач мав
сплатити 1920,45 грн. орендної плати та 119,11
грн. пені.

Однак, станом на момент винесення
рішення відповідач свої зобов'язання
не виконав, у зв'язку з чим за ним
рахується 9 602,21 грн. заборгованості,
яку, з урахуванням заяви позивача про
зменшення позовних вимог, просить
стягнути прокурор.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною шостою ст. 283
Господарського кодексу України, до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених
Господарським кодексом України.

Згідно ст. 754 Цивільного кодексу
України, за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Згідно з частинами першою та п'ятою ст.
762 Цивільного кодексу України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Оскільки, орендоване майно перебуває у
комунальній власності територіальної
громади м. Миронівка до регулювання
вказаних орендних правовідносин
застосовуються положення ЗУ «Про
оренду державного та комунального
майна».

Статтею 2 вказаного закону визначено,
що оренда є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності. Тобто, орендар зобов'язаний
вносити орендодавцеві платіж за
користування майном. Розмір, форма, і
строки внесення орендної плати
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди.

Відповідно до частини третьої статті 18
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі. Орендар
за користування об'єктом оренди
вносить орендну плату незалежно від
наслідків господарської діяльності
(ст. 19 ЗУ «Про оренду державного та
комунального майна»).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами частини 1 статті 611
Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що вимога прокурора про
стягнення з 9 602,21 грн. заборгованості за
Договором оренди індивідуально
визначеного нерухомого майна
комунальної власності територіальної
громади м. Бориспіль № 122 від 29.12.2006 року
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім суми основного боргу, прокурор, з
урахуванням заяви позивача про
зменшення позовних вимог, просить
стягнути з відповідача 595,55 грн. пені.

Відповідно до умов Договору оренди
(п.3.4), орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає індексації і стягується на
користь Орендодавця за весь період
заборгованості з урахуванням пені в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарський відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
дим Кодексом, іншими законами та
договором. Застосування господарських
санкцій повинно гарантувати захист
прав і законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання, або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язань припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного закону встановлено,
що розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Судом здійснено перевірку
правильності нарахування пені та
встановлено, що розрахунок є
арифметично вірним, відповідає нормам
законодавства та матеріалам справи, а
відтак вимога про стягнення пені
підлягає задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 9 602,21 грн. основного боргу
та 595,55 грн. пені, підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи те, що позов поданий
прокурором, а відповідач не звільнений
від сплати судового збору, згідно ст. 5
Закону України «Про судовий збір»,
витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статей 44, 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 49, 82-85, Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1) на користь Головного
управління житлово-комунального
господарства виконавчого комітету
Бориспільської ради (08300, Київська обл.,
м. Бориспіль, вул. Київський шлях,72, ) - 9 602 (дев'ять тисяч шістсот
дві) грн. 21 коп. боргу та 595 (п'ятсот
дев'яносто п'ять) грн. 55 коп. пені.

3. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1) в доход Державного бюджету
України - 1827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення
22.10.2014р.

Суддя
Щоткін О.В.