ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.10.14 №910/22297/14 Суддя Яковенко А.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Інвестиційно-Будівельна компанія
"Центробуд"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свісс Цайт"

про стягнення 187 094,44 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Інвестиційно-Будівельна компанія
"Центробуд" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свісс
Цайт" про стягнення 187 094,44 грн.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позовна заява №251 від
13.10.2014 (вх. №22297/14 від 15.10.2014) і додані до
неї документи підлягають поверненню
позивачеві без розгляду з наступних
підстав:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються матеріали,
які підтверджують сплату судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

Згідно п. 2.20. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№7 "Про деякі питання практики
застосування розділу 6 Господарського
процесуального кодексу України" чинним
законодавством не встановлено якихось
спеціальних вимог щодо оформлення
платіжних документів, за якими
перераховуються суми судового збору.
Отже, таке перерахування здійснюється
за загальними правилами згідно з
вимогами Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні" і
відповідних нормативно-правових актів
Національного банку України.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті" затвердженої
Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22
платіжне доручення оформляється
платником за формою, наведеною в
додатку 2 до вказаної Інструкції,
згідно з вимогами щодо заповнення
реквізитів розрахункових документів,
що викладені в додатку 8 до вказаної
Інструкції.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту
№40 платіжного доручення (М.П.)
ставиться відбиток печатки платника,
зразок якої заявлений банку платника в
картці зі зразками підписів та
відбитка печатки, для - реквізиту №41
(підписи платника) ставляться підписи
(підпис) відповідальних осіб платника,
які повноважені розпоряджатися
рахунком і зразки підписів яких
заявлені банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту №51 (дата виконання)
зазначаються число, місяць та рік
списання коштів з рахунку платника
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Однак, до позовної заяви №251 від 13.10.2014
(вх. №22297/14 від 15.10.2014) позивачем додане
платіжне доручення №2730 від 02.10.2014, в
якості доказу сплати судового збору,
яке не оформлене належним чином, а саме
на зазначеному платіжному дорученні
відсутні підписи відповідальних осіб
та відбиток печатки платника
(позивача).

Абзацем 3 п. 2.22. зазначеної вище
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України
встановлено, що за відсутності у
відповідному платіжному документі
належних платіжних реквізитів або
неправильного їх зазначення заява
(скарга) так само повертається
господарським судом без розгляду.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави вважати, що заявником додані
до позовної заяви передбачені п. 3 ст. 57
ГПК України документи.

У відповідності до п. 4 ст. 63 ГПК України
не подано доказів сплати судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

Відповідно до норм ст. 56 ГПК України
позивач зобов'язаний надіслати
сторонам по справі копії позовної
заяви та доданих до неї документів до
подання позовної заяви до суду.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної і доданих до неї документів.

Законодавцем передбачено, що належним
доказом надсилання відповідачеві
копії позовної заяви є розрахунковий
документ встановленої форми, що
підтверджує надання послуг поштового
зв'язку - касовий чек, розрахункова
квитанція тощо. Доданий до позовної
заяви реєстр поштових відправлень,
поданий в оригіналі або належним чином
засвідченій копії, також може
вважатися належним доказом надсилання
відповідачеві копії позовної заяви;
таким доказом може бути й засвідчений
належним чином витяг з відповідного
реєстру.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є адреса органу або особи, які
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступають
від її імені.

Як встановлено судом та вбачається із
тексту позовної заяви №251 від 13.10.2014 (вх.
№22297/14 від 15.10.2014) відповідач має дві
адреси: юридичну (02156, м. Київ, вул.
Курчатова, 18, кв. 50) та фактичну (03113, м.
Київ, вул. Дегтярівська, 53-А, оф. 311),
однак позивачем надано докази
(фіскальний чек №0221 від 14.10.2014, опис
вкладення у цінний лист від 14.10.2014) про
надсилання відповідачу позовної заяви
тільки за однією адресою, а саме
фактичною - 03113, м. Київ, вул.
Дегтярівська, 53-А, оф. 311.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів у
встановленому законом порядку, а саме
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів за юридичною адресою
відповідача (адреса органу або особи,
які відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступають від її імені.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Дані обставини є суттєвими, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Таким чином, суддя повертає позивачу
позовну заяву і додані до неї документи
без розгляду, якщо не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів, як передбачено п. 6 ч. 1 ст. 63
ГПК України.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимоги
ст.ст 54, 56, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Суд звертає увагу позивача, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до Господарського суду
міста Києва з позовом, відповідно до ч. 3
ст. 63 ГПК України.

Керуючись п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63,
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва
-

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя

А.В.Яковенко