КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р. Справа№ 910/8495/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Самсіна Р.І.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: представник - Стеценко
Т.М. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
Страхова компанія "АХА Страхування"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 р.

у справі № 910/8495/14 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства Страхова компанія "АХА
Страхування", м. Київ

до Приватного акціонерного товариства
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп", м. Київ

про стягнення 25 500,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 р. Приватне акціонерне
товариство Страхова компанія "АХА
Страхування" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
про стягнення з відповідача на користь
позивача страхове відшкодування за
завдані збитки в розмірі 25500,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 р. у справі №910/8495/14 у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Приватне акціонерне товариство
Страхова компанія "АХА Страхування"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм процесуального
права, неповним з'ясуванням обставин,
що мають значення для справи.

Відповідач правом на подання відзиву
на апеляційну скаргу не скористався.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її
без задоволення, а оскаржуване рішення
без змін.

Позивач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, про час
і місце розгляду справи повідомлений
належним чином, клопотань про
відкладення розгляду справи не
надходило.

Згідно роз'яснень п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Неявка представника позивача в судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи, оскільки в матеріалах справи
достатньо доказів для вирішення спору
по суті.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.01.2007 р. між ЗАТ "СК "Український
страховий альянс" (правонаступником
якого є ПАТ "СК "АХА Страхування"
(страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник)
укладений Договір добровільного
страхування наземного транспорту
№088005/05 АК (Договір), за яким був
застрахований автомобіль "Mitsubishi Lancer"
державний номер НОМЕР_2, з терміном дії
з 11.01.2007 р. по 10.01.2008 р.

16.11.2007 р. в м. Каховка, сталася
дорожньо-транспортна пригода за
участю застрахованого автомобіля
"Mitsubishi Lancer" державний номер НОМЕР_2, що
належить ОСОБА_4, та "ВАЗ-21061" державний
номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5

Заявою від 10.11.2007 р. ОСОБА_4
(страхувальник) звернувся до
страховика з повідомлення про настання
страхового випадку.

Згідно калькуляції №18 від 21.11.2007 р. та
звіту №18/11/07 від 19.11.2007 р. про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого ушкодженням транспортного
засобу "Mitsubishi Lancer" державний номер
НОМЕР_2, становить 50 359,35 грн.

Вигодонабувач за договором
страхування №088005/05АК від 10.01.2007 - АКІБ
"УкрСиббанк", листом №38-4/13-01-24-11 від
30.11.2007, повідомив страхову компанію, що
не заперечує щодо виплати страхового
відшкодування ОСОБА_4.

На підставі договору страхування та
страхового акту №12357/05/22 від 14.12.2007,
позивач визнав страховим випадком ДТП -
16.11.2007 та прийняв рішення про виплату
страхового відшкодування у розмірі 44
054,03 грн. - ОСОБА_4.

Згідно платіжного доручення №22142 від
19.12.2007, позивач перерахував
страхувальнику страхове відшкодування
у розмірі 44 054,03 грн.

Рішенням Апеляційного суду
Херсонської області від 29.06.2011 р. у
справі №22ц-2810, 2011 р. скасовано рішення
Каховського міськрайонного суду від
05.04.2011 р. в частині відмови у
задоволенні позову ПАТ "СК "АХА
Страхування" до ОСОБА_5 про
відшкодування збитків в порядку
регресу та прийнято нове рішення.

Апеляційним судом Херсонської області
в рішенні від 29.06.2011 встановлено
наступне:

Протиправність дій ОСОБА_5 у
дорожньо-транспортній пригоді 16.11.2007
підтверджена довідкою відділенням ДАІ
Каховського району від 17.11.2007, листом
від 28.02.2001, постановою про відмову в
порушення кримінальної справи від
25.11.2007. Зазначені в цих документах
обставини про те, що ОСОБА_5 порушив
пункти 12.1, 12.3, 18.4 Правил дорожнього руху
України, відповідачем не спростовані.

Таким чином, з урахуванням
вищенаведеного, Апеляційний суд
Херсонської області, дійшов висновку
про стягнення на користь позивача з
ОСОБА_5 19 064,03 грн., оскільки за шкоду,
заподіяну майну ОСОБА_4 страховик ПАТ
"СК "АХА Страхування" виплатив страхове
відшкодування у розмірі 44 054, 03 грн.,
тому в порядку ст.993 ЦК України до нього
переходить право регресної вимоги до
ОСОБА_5 у розмірі 19 064,03 грн.

Щодо вимоги до ПАТ "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"
про стягнення збитків в порядку
регресу, суд встановив, що даний спір
виник між двома юридичними особами, а
тому має розглядатись в порядку
господарського судочинства.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_5 була застрахована відповідно до
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів
№ВВ/4027382, згідно з яким страховик ПАТ
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" забезпечує
відшкодування шкоди заподіяної третім
особам під час ДТП за участю
забезпеченого транспортного засобу, а
застрахованим транспортним засобом
був автомобіль ВАЗ-21061, державний номер
НОМЕР_3, яким і керував ОСОБА_5 16.11.2007.

На запит суду першої інстанції, Моторне
(транспортне) страхове бюро України
повідомило, що страховий поліс ВВ/4027382
втрачений.

Однак, рішенням Апеляційного суду
Херсонської області від 29.06.2011, яке є
чинним, встановлено факт (який в
порядку ст. 35 ГПК України не потребує
повторного доведення), що відповідач є
особою на яку полісом ВВ/4027382 (з лімітом
відповідальності - 25 500,00 грн. та за
мінусом франшизи) покладено обов'язок з
відшкодування шкоди завданої під час
експлуатації автомобіля "ВАЗ21061"
державний номер НОМЕР_3, яким керував в
ОСОБА_5 16.11.2007 - на час спірної ДТП.

Оскільки за шкоду заподіяну майну
ОСОБА_4 ПАТ "СК "АХА Страхування"
виплатило страхове відшкодування у
розмірі 44054,03 грн., з яких 19064,03 грн.
рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 29.06.2011 з ОСОБА_5
стягнуто на користь ПАТ "АХА
Страхування", тому стягнути іншу
частини шкоди (яка не покрита винною
особою) за мінусом франшизи позивач
має право з відповідача.

Так, 27.03.2012 р. позивач звернувся до
відповідача з претензією №РГ/13150/07/3 про
відшкодування збитків в порядку
регресу у розмірі 25500,00 грн. Вимога
отримана відповідачем 03.04.2012 р., згідно
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Відмовляючи у задоволенні, позову
місцевий господарський суд виходив з
того, що страховий випадок мав місце
16.11.2007, а позивач звернувся з даним
позовом до суду 03.05.2014, не було
встановлено факту переривання
перебігу позовної давності та
наявності поважних причин її пропуску,
а тому дійшов до висновку, що вимоги
позивача про стягнення з відповідача
збитків є такими, що не підлягають
задоволенню, у зв'язку зі спливом
строку позовної давності.

Колегія суддів вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції про сплив строку позовної
давності.

Однак, висновки суду першої
інстанції щодо застосування до
виниклих між сторонами правовідносин
поняття суброгації та відповідно
обчислення строку позовної давності з
моменту настання страхового випадку є
невірними з наступних підстав.

У відповідності до ст. 5 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.

У відповідності до вищевказаних норм,
ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.
27 Закону України "Про страхування" до
позивача перейшло право вимоги, яке
Страхувальник мав до відповідача.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що у позивача виникло
право регресної вимоги до відповідача.

У відповідності до ч. 6 ст. 261 Цивільного
кодексу України за регресними
зобов'язаннями перебіг позовної
давності починається від дня виконання
основного зобов'язання.

Згідно п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року N 10 «Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів» із змінами і доповненнями, за
приписом частини шостої статті 261 ЦК
України перебіг позовної давності за
регресними зобов'язаннями починається
від дня виконання основного
зобов'язання. Тому, зокрема, право
страховика за договором страхування на
подання до суду регресного позову про
стягнення з винної особи коштів,
виплачених страховиком як страхове
відшкодування, виникає з моменту
сплати такого відшкодування, а не з
моменту виникнення страхового випадку.

Як встановлено, згідно платіжного
доручення №22142 позивач перерахував
страхувальнику страхове відшкодування
у розмірі 44 054,03 грн. 19.12.2007 р. Отже, з
цього моменту необхідно обчислювати
строк позовної давності.

Колегія суддів не приймає твердження
позивача щодо переривання строку
перебігу позовної давності, у зв'язку
із пред'явленням (ТОВ "Агенція по
управлінню заборгованості", яка на
підставі довіреності представляла
інтереси ПАТ "СК "АХА Україна"
правонаступником якої є ПАТ "СК "АХА
Страхування") 25.11.2010 позову до ОСОБА_5 та
ПАТ "Українська страхова компанія
"Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про
стягнення в порядку регресу
виплаченого страхового відшкодування,
з огляду на наступне.

У відповідності до п. 4.4.2. Постанови
Пленум Вищого господарського суду
України, від 29.05.2013, №10 "Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" За змістом
частини другої статті 264 ЦК України
переривання перебігу позовної
давності шляхом пред'явлення позову
матиме місце у разі не будь-якого
подання позову, а здійсненого з
додержанням вимог процесуального
закону, зокрема, статей 54, 56, 57 ГПК. Тому
якщо господарським судом у прийнятті
позовної заяви відмовлено (стаття 62
ГПК) або її повернуто (стаття 63
названого Кодексу), то перебіг позовної
давності не переривається. Так само не
перериває цього перебігу подання
позову з порушенням правил
підвідомчості справ.

Так, позивачем було подано позов
до відповідача до Каховського
міськрайонного суду з порушенням
правил підвідомчості справ, що не
перериває перебігу позовної давності.

У відповідності до абзацу 6 п. 12
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
травня 2011 року N 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу XII
Господарського процесуального кодексу
України» із змінами і доповненнями, не
підлягає скасуванню судове рішення,
якщо апеляційною інстанцією буде
з'ясовано, що його резолютивна частина
є правильною, хоча б відповідні
висновки місцевого господарського
суду й не були належним чином
обґрунтовані у мотивувальній частині
рішення. Водночас апеляційний
господарський суд у мотивувальній
частині своєї постанови не лише вправі,
а й повинен зазначити власну правову
кваліфікацію спірних відносин та
правову оцінку обставин справи.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла до висновку, що позивачем було
пропущено строк позовної давності, що
тягне за собою відмову у задоволенні
позову.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладене, місцевий
господарський суд дійшов правильного
висновку про відмову у задоволенні
позову, з даним висновком погоджується
і колегія суддів, оскільки він
відповідає обставинам справи та
вимогам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги і скасування чи
зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства Страхова
компанія "АХА Страхування" залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 року у справі № 910/8495/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8495/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
Р.І. Самсін

Є.Ю. Шаптала