ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
Справа №922/3317/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя
Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивач - Баулін А.О.;

відповідач - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну
скаргу відповідача (вх. № 2868Х/1-35) на
рішення господарського суду
Харківської області від 03 вересня 2014
року у справі № 922/3317/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інлай", м. Харків

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
,м. Харків

про стягнення 163 420,62 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 03 вересня 2014
року у справі № 922/3317/14 (суддя
Ліпчанський В.В.) позов задоволено.,
стягнуто з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інлай" 163
420,62 грн. основного боргу та 3 268,42 грн.
судового збору.

Відповідач - фізична особа -
підприємець ОСОБА_2, з рішенням
місцевого господарського суду не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
господарським судом обставин, що мають
значення для справи, просить рішення
господарського суду Харківської
області від 03 вересня 2104 року у даній
справі скасувати, в задоволенні позову
відмовити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, зокрема,
що на думку відповідача, накладна №
200515, надана позивачем в підтвердження
поставки товару, не відповідає вимогам
статті 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", оскільки не
містить обов'язкових реквізитів
первинних документів, а саме: дати,
місця складання, зміст та обсяг,
одиницю виміру господарської операції.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу
не надав. У судовому засіданні проти її
задоволення заперечував, просив
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Відповідач, будучи належним чином
ухвалою суду повідомлений про дату і
місце судового розгляду, своїми
правами, передбаченими статтею 22
Господарського процесуального кодексу
не скористався, у судове засідання не
з'явився, повноважного представника до
суду не направив.

Враховуючи те, що явка відповідача не
була визнана обов'язковою, колегія
суддів дійшла висновку про можливість
розгляду справи без участі
представника відповідача за наявними у
справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення позивача, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та розглянувши справу
у відповідності до вимог ст. 101 ГПК
України, колегія суддів зазначає
наступне.

Як встановлено місцевим господарським
судом під час прийняття рішення, 20
лютого 2014 року між позивачем
(постачальник) та відповідачем
(покупець) було укладено договір
поставки №200214-002 (далі - Договір).

Умовами Договору на позивача
покладено обов'язок поставити
відповідачу товар, а на відповідача -
прийняти та оплатити товар.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу
України закріплено, що за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно п.11.1. Договору строк дії
договору починається з моменту
укладення - 20.02.2014 р. На сьогоднішній
день Договір є діючим.

Згідно п. 7.1. Договору передбачено строк
оплати за товар - 14 календарних днів з
дати поставки товару, або за згодою
сторін, може бути здійснена шляхом 100%
попередньої оплати.

Відповідно п. 7.3. Договору оплата за
товар здійснюється на підставі цього
Договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за Договором
виконав у повному обсязі, поставив
відповідачу товар, що підтверджується
накладною №200515 на загальну суму 163 420,62
грн.

Відповідач отримав товар, однак,
отриманий товар не оплатив, у зв'язку із
чим виникла заборгованість перед
позивачем у розмірі 163420,62 грн.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 11 ЦК України
встановлено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать ст. 174 Господарського
кодексу України.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З видаткової накладної №200515
вбачається, що позивач поставив
відповідачу товар на суму 163420,62 грн.

Накладна підписана повноважною особою
відповідача.

У відповідності до ст. 712 Цивільного
кодексу України, згідно з якою за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Також, відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

При цьому, відповідно до ст. 525
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Враховуючи той факт, що матеріали
справи не містять жодного документу на
підтвердження виконання своїх
зобов'язань, покладених на нього
умовами спірного Договору, будь-то
платіжні доручення, квитанції, тощо та
спростування заборгованості перед
позивачем, колегія суддів вважає
висновок місцевого господарського
суду щодо стягнення основного боргу за
Договором у сумі 163420,62 грн. правомірним
і доведеним матеріалами справи.

На підставі наведеного, колегія
суддів зазначає, що судом першої
інстанції повністю досліджено
обставини справи, що мають значення для
справи, рішення є обґрунтованим і
прийнятим у відповідності з чинним
законодавством, а тому підстави для
його скасування та задоволення скарги
відповідача відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 03 вересня 2014
року у справі № 922/3317/14 залишити без
змін.

Повний текст постанови підписаний
24.10.2014 року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Хачатрян В.С.