ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р.Справа № 916/1593/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.

Журавльова
О.О.

(склад судової колегії сформовано
відповідно до розпорядження голови
суду від 25.07.2014р. №1680)

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 13.10.2014р.:

від позивача: Пронюк В.Я., за
довіреністю №14-182 від 15.07.2014р.;

від відповідача: Ладан Є.О., за
довіреністю б/н від 04.01.2014р.;

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"

на рішення господарського суду
Одеської області

від 09 липня 2014 року

по справі № 916/1593/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства
"Білгород-Дністровськтеплоенерго"

про стягнення 528212,25 грн.

В судовому засіданні 13.10.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 09.07.2014р. по справі №916/1593/14
(суддя Брагіна Я.В.) частково
задоволений позов Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства
"Білгород-Дністровськтеплоенерго" про
стягнення 528212,25 грн.: з відповідача на
користь позивача стягнуто 100000,00 грн.
пені, 98670,79 грн. 3% річних, 192554,74 грн.
штрафу, 32608,88 грн. інфляційних втрат,
2942,59 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою
судового збору, розмір пені зменшено на
104377,84 грн. з посиланням на те, що
відповідач несвоєчасно здійснював
оплату за поставлений газ відповідно
до договору купівлі-продажу природного
газу №12/1102-ТЕ-23 від 22.10.2012р., укладеного
між сторонами, чим порушив умови
договору, та що стало причиною
нарахування штрафних санкцій, при
цьому, розмір пені зменшено, оскільки
на момент подання позову відповідач
виконав основне зобов'язання та
оплатив вартість отриманого
природного газу.

Не погоджуючись з рішення
господарського суду першої інстанції,
до Одеського апеляційного
господарського суду звернувся позивач
- Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Одеської
області від 09.07.2014р. по справі №916/1593/14 в
частині, якою відмовлено в задоволенні
позовних вимог щодо стягнення пені у
розмірі 104377,84 грн., мотивуючи це тим, що
судом першої інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права
з підстав, зазначених в апеляційній
скарзі.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
заслухавши представників сторін,
перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних
обставин справи, застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті рішення, колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.10.2012р. між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (продавець,
позивач) та Комунальним підприємством
"Білгород-Дністровськтеплоенерго"
(покупець, відповідач) укладено договір
купівлі-продажу природного газу № 12/1102
- ТЕ- 23, за п.1.1 якого продавець
зобов'язувався передати у власність
покупцю у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД 2711 21
00 00, а покупець зобов'язується приймати
та оплачувати газ на умовах цього
договору.

За положеннями п. 1.2. договору газ, що
продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями.

Згідно з п.2.1. договору продавець
передає покупцеві з 01 вересня 2012р. по 31
грудня 2012р. газ обсягом до 3841,89 тис. куб.
м., у тому числі по місяцях кварталів
(тис. куб. м.):

МісяцьОбсягМісяцьОбсягЛипень-Жовтень1
39,28Серпень-Листопад1565,98Вересень-Груден
ь2136,63ІІІ кв.-ІV кв.3841,89

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. ціна (граничний
рівень ціни) на газ для
теплопостачальних підприємств та
послуги з його транспортування
установлюються національною комісією
регулювання електроенергетики України
(НКРЕ). Ціна за 1000 куб. м. газу становить
1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати 1000 куб. м.
природного газу 1091,00 грн., крім того ПДВ
- 20% - 218,20 грн, всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Згідно з п. 6.1 договору оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Пунктами 7.1., 7.2. договору передбачено,
що за невиконання або неналежне
виконання договірних зобов'язань
сторони несуть відповідальність у
випадках, передбачених чинним
законодавством України, а також цим
договором. У разі невиконання покупцем
умов пункту 6.1. цього договору
продавець має право не здійснювати
поставку газу покупцю або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1. умов цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять днів)
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

За пунктом 11.1 договір набуває чинності
з дати його підписання уповноваженими
представниками та скріплення їх
підписів печатками, поширює дію на
відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01 вересня 2012р. по 31 грудня
2012р., а в частині розрахунків - до їх
повного здійснення.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання умов договору позивачем
відповідачу було здійснено поставку
природного газу в період з жовтня по
грудень 2012 року на суму 2800782,03 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи актами приймання-передачі
природного газу від 27.11.2012р. на суму
130686,96 грн., від 30.11.2012р. на суму 988836,14 грн.,
від 31.12.2012р. на суму 1681258,93грн., які
підписані уповноваженими
представниками сторін та підписи яких
посвідчені печатками.

Проте, в порушення умов договору,
відповідач оплату за поставлений газ
здійснював несвоєчасно, тому позивач
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулося до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до КП
"Білгород-Дністровськтеплоенерго" про
стягнення заборгованості в сумі
528212,25грн., з яких: 3% річних в розмірі
98670,79 грн., пені в сумі 204377,84 грн.,
інфляційних нарахувань у розмірі 32608,88
грн. та штрафу у сумі 192554,74грн.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
наступних висновків.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч.1 ст.692 ЦК
України).

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст.
ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за
якими зобов'язання мають виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору.

Враховуючи те, що матеріали справи не
містять доказів належного виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором купівлі-продажу природного
газу №12/1102-ТЕ-23 від 22.10.2012р. в частині
повної та своєчасної оплати за
отриманий природний газ, колегія
суддів вважає правомірними вимоги
позивача про стягнення з відповідача
інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Апеляційний господарський суд,
перевіривши розрахунок позивача 3%
річних та інфляційних, приходить до
висновку, що розрахунок відповідає
вимогам чинного законодавства, тому
про стягнення інфляційних втрат в сумі
32608,88грн. та 3% річних в сумі 98670,79грн.
підлягає задоволенню.

Серед іншого, позивач просить стягнути
із відповідача пеню в розмірі 204377,84грн.
та штраф в сумі 192554,74грн.

Згідно з п. 1 ст. 624 Цивільного кодексу
України, якщо за порушення зобов'язання
встановлена неустойка (пеня, штраф), то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків.

За ст. 230 Господарського кодексу
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.2 стаття 231
Господарського кодексу України
можливе одночасне стягнення пені та
штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань. В інших
випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передати в договорі одночасне
стягнення пеня та штрафу. що
узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 Цивільного
кодексу України. Аналогічна позиція
висловлена у постанові Верховного Суду
України від 27.04.2012 року у справі №
3-24гс12.

Пунктами 7.1., 7.2. договору передбачено,
що за невиконання або неналежне
виконання договірних зобов'язань
сторони несуть відповідальність у
випадках, передбачених чинним
законодавством України, а також цим
договором. У разі невиконання покупцем
умов пункту 6.1. цього договору
продавець має право не здійснювати
поставку газу покупцю або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1. умов цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять днів)
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок
позивача в частині нарахування 7%
штрафу в розмірі 192554,74грн., вважає його
обґрунтованим та таким, що відповідає
нормам чинного законодавства, отже,
вказана вимога підлягає задоволенню.

При цьому, апеляційний господарський
суд погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову
задоволенні клопотання відповідача
про зменшення розміру штрафу, оскільки,
з врахуванням вимог ч.2 ст.231 ГК України,
за порушення строків виконання
зобов'язання понад тридцять днів
стягується штраф у розмірі семи
відсотків вартості товарів із яких
допущено прострочення виконання
зобов'язання, а за положеннями ч.1 ст. 231
ГК України, розмір штрафних санкцій,
який передбачений законом не може бути
змінений за погодженням сторін, тому
штраф нарахований відповідно до вимог
зазначених норм Господарського
кодексу України і не може бути
зменшений за рішенням суду.

Щодо вимоги позивача про стягнення
пені у сумі 204377,84грн., колегія суддів
зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України визначено, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За приписом ст. Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та ч.2
ст. 343 Господарського кодексу України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня. Якщо в укладеному
сторонами договорі зазначено вищий
розмір пені, ніж передбачений у цій
нормі, застосуванню підлягає пеня в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ.

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України,
господарський суд приймаючи рішення
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

За приписами ч.3 ст.551 ЦК України, розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником, майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з врахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій (ч.2
ст.233 ГК України).

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011р. № 18
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції про можливість
зменшення розміру пені до 100000,00грн., з
врахуванням того, що на час подання
позову відповідач виконав основне
зобов'язання за договором, сплатив
вартість отриманого природного газу в
повному обсязі та того, що
заборгованість виникла через різниці в
тарифах на теплову енергію, яка не були
своєчасно компенсовані державою.

Таким чином, твердження скаржника про
неправомірне зменшення розміру пені є
помилковим.

Враховуючи вищенаведене, Одеський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що рішення
господарського суду Одеської області
від 09.07.2014р. по справі №916/1593/14 слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Одеської
області від 09.07.2014р. по справі №916/1593/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний
17.10.2014р.

Головуючий суддя
Савицький Я.Ф.

Суддя
Гладишева
Т.Я.

Суддя
Журавльов О.О.