м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сокар Енерджі
до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Атріо"
2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Джет-1"
про зміну господарських правовідносин
та відшкодування збитків
Суддя Полякова К.В.
від позивача: не з'явився
від відповідача 1: Панов О.В. (вх..№16 від
від відповідача 2: Зурнаджи Є.Є.
(дов.№29-С від 29.08.2014)
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сокар Енерджі
Україна" звернулось до Господарського
суду міста Києва із позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Атріо" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Джет-1" про зміну
господарських правовідносин та
відшкодування збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем
неналежним виконанням відповідачами
прийнятих за Договором спільної
діяльності зобов'язань, що спричинило
понесення позивачем збитків у розмірі
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 порушено провадження у
розгляду на 02.09.2014 року.
01.09.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від позивача надійшла
заява про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить
зобов'язати вчинити дії з передачі у
його власність автозаправного
комплексу та стягнути солідарно з
відповідачів суму збитків у розмірі
25.09.2014 від відповідача 1 надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи, від відповідача 2 надійшов
відзив на позовну заяву. Зазначені
документи подані до початку судового
засідання через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду
25.09.2014 у судовому засіданні продовжено
у задоволення клопотання сторін строк
розгляду спору на п'ятнадцять днів та
оголошено перерву до 09.10.2014 року.
У судове засідання 09.10.2014 представник
позивача не з'явився, про дату, час та
місце проведення якого повідомлений
належним чином, про що свідчить
наявність уповноваженого представника
позивача у розписці від 25.09.2014 року.
Представник відповідача 1 надав відзив
на позовну заяву та просив відмовити у
Представник відповідача 2 також
заперечував проти задоволення позову,
посилаючись на обставини аналогічні
викладеним у відзиві на позов.
Нормами ст. 77 ГПК України передбачено,
що господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихсь
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п. 3.9.2 постанови N 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
За таких обставин, незважаючи на те, що
представник позивача не з'явився на
виклик суду, за висновками суду, наявні
у матеріалах справи документи достатні
для прийняття повного та
обґрунтованого судового рішення, а
неявка вказаних учасників судового
спору не перешкоджає вирішенню справи
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -
04.11.2010 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фірма Атріо»,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Джет-1» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сокар Енерджі
Україна» ( у подальшому «сторони» за
Договором) укладено Договір про
спільну діяльність (простого
товариства), за яким сторони без
створення юридичної особи
зобов'язуються шляхом об'єднання своїх
зусиль та майна, що належить сторонам
на відповідних правових підставах,
спільно діяти для досягнення такої
спільної господарської цілі, як
будівництво та експлуатація на
визначеній земельній ділянці
автозаправного комплексу.
При укладанні даного Договору,
сторонами визначено вклади і частки у
спільне майно кожної із них, а саме
зазначено, що вкладом ТОВ «Фірми Атріо»
є належне йому право користування
земельною ділянкою за Договором оренди
земельних ділянок від 26.01.2005 із
виокремленням частки фірми у спільній
діяльності у розмірі 0,5%; вкладом ТОВ
«Джет-1» є професійні звички, навички та
вміння, ділова репутація та ділові
зв'язки, організація робіт про
проведенню будівництва, забезпечення
будівництва матеріалами,
устаткуванням та послугами, із
зазначенням частки у спільній
діяльності у розмірі 0,5%; вкладом ТОВ
«Сокар Енерджі Україна» є грошові
кошти у розмірі 30400000,00 грн. із
визначенням частки у спільній
діяльності у розмірі 99%.
Умовами вищевказаного Договору
сторони також погодили перелік
обов'язків кожного із учасників
простого товариства. Відтак, ТОВ «Фірма
Атріо» за цим Договором зобов'язується
здійснити, зокрема, всі процедури та
дії, що мають юридичне значення,
пов'язані з погодженням
проактно-копггорисної та іншої
документації по будівництву, введення
до експлуатації, реєстрації та
оформлення права власності
автозаправний комплекс, а також
сприяти подальшому оформленню права
власності на земельну ділянку, на який
До обов'язків ТОВ «Джет-1» належать,
серед інших, забезпечення після
закінчення будівництва введення в
експлуатацію автозаправного комплексу
шляхом підписання відповідного акту та
належним чином оформити документацію,
пов'язану з будівництвом
автозаправного комплексу.
ТОВ «Сокар Енерджі Україна»
зобов'язується за Договором затвердити
проектно-кошторисну документацію,
план-графік робіт та своєчасно і в
повному обсязі розпочати та проводити
фінансування спільної діяльності,
згідно з затвердженою сторонами
Внесене сторонами майно, якими вони
володіли на праві власності, вироблена
у результаті спільної діяльності
продукція, а також інше майно, створене
або придбане сторонами в результаті
спільної діяльності, складає їх
спільну часткову власність. Внесене
сторонами майно, яким вони володіли на
підставі інших, ніж право власності,
використовується в інтересах сторін та
є їхнім спільним майном. (п.8.1 Договору).
Пунктом 9.1 зазначеного вище Договору
розподілено частки у спільному майні -
Автозаправному комплексі на земельній
ділянці за адресою: місто Київ, Велика
кільцева дорога, Південна Борщагівка в
напрямку Теремки 1, який буде створено
на виконання цього Договору, у
наступному розмірі: ТОВ «Сокар Енерджі
Україна» - 99%, ТОВ «Джет-1» - 0,5%, ТОВ
«Фірма Атріо» - 0,5%.
Відповідно до п.9.2 Договору, після
введення автозаправного комплексу в
експлуатацію та оформлення
реєстраційної документації, будь-яка
із сторін має право відступити
(продати) належну їй частку у спільному
майні. При цьому, п.9.3 передбачено, що
сторони за цим Договором мають
першочергове право на викуп частки
Як передбачено умовами п.10.1 Договору,
спільні витрати та збитки сторін
покриваються за рахунок спільного
майна сторін отриманого в результаті
спільної діяльності.
Договором також встановлено
відповідальність сторін за порушення
умов Договору і порядок вирішення
Відтак, порушенням Договором
вважається його невиконання або
неналежне виконання з порушенням умов,
визначених змістом цього Договору. Усі
спори що виникають на підставі цього
Договору або пов'язані із ним,
вирішуються шляхом переговорів між
сторонами, а у протилежному випадку -
відповідно до чинного законодавства
Додатком №№1 до Договору сторони
погодили програму робіт будівництва, а
саме строки, етапи, порядок
фінансування робіт та інше.
У межах реалізації даного Договору,
автозаправний комплекс, розташований у
м.Києві по вул.Великій Окружній, 11,
побудовано та введено в експлуатацію
24.01.2012, про що позивач зазначає у
В обґрунтування причин звернення із
даним позовом до суду позивач покладає
неналежне виконання ТОВ «Джет-1» та ТОВ
«Фірма Атріо» прийнятих за Договором
обов'язків, а саме щодо не проведення
процедур по реєстрації та оформленню
права власності на автозаправний
комплекс та земельну ділянку під ним.
Натомість відповідач 1 та відповідач 2,
заперечуючи проти задоволення позову,
посилаються на відсутність визначення
сторонами у Договорі конкретної дати
щодо оформлення права власності на
збудований комплекс та встановлення
Договором відповідальності за
неналежне виконання його умов. Окрім
того, відповідач 2 зауважує, що
зобов'язання з їх боку виконані у
повному обсязі, адже зазначений
комплекс введено в експлуатацію, а
визначенні позивачем збитки не мають
під собою достатнього ані правового,
ані договірного обґрунтування, та
момент початку їх нарахування
позивачем є не доведеним.
Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Нормами частини 1 статті 11 ЦК України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Пунктом 1 частини 2
зазначеної статті визначені підстави
виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.
Відповідно до статті 173 Господарського
кодексу України (далі- ГК України),
господарським визначається
зобов'язання, що виникає
між суб'єктом господарювання та
іншим учасником відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
ГК України, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботи,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматись від
певних дій, а інший суб'єкт (управлена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.
Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Стаття 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст. 530 ЦК України).
Зазначені вище норми Цивільного
кодексу України кореспондуються з
положеннями статті 193 ГК України.
Укладений між сторонами у справі
Договір від 04.11.2010 є за своєю правовою
природою договором про спільну
діяльність, а відтак між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 77
Цивільного кодексу України. Даний
Договір сторонами не оскаржувався та у
встановленому законом порядку
визнаний недійсним не був.
Стаття 1130 ЦК України встановлює, що за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
Відповідно до положень ст.1131 ЦК
України, умови договору про спільну
діяльність, у тому числі координація
спільних дій учасників або ведення
їхніх спільних справ, правовий статус
виділеного для спільної діяльності
майна, покриття витрат та збитків
учасників, їх участь у результатах
спільних дій та інші умови
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом про
окремі види спільної діяльності.
За договором простого товариства
сторони (учасники) беруть зобов'язання
об'єднати свої вклади та спільно діяти
з метою одержання прибутку або
досягнення іншої мети. (ст.1132 ЦК
Положеннями ст.1134 ЦК України
передбачено, що внесене учасниками
майно, яким вони володіли на праві
власності, а також вироблена у
результаті спільної діяльності
продукція та одержані від такої
діяльності плоди і доходи є спільною
частковою власністю учасників, якщо
інше не встановлено договором простого
товариства або законом. Внесене
учасниками майно, яким вони володіли на
підставах інших, ніж право власності,
використовується в інтересах усіх
учасників і є їхнім спільним майном.
Аналогічні положення щодо визначення
правового режиму майна та порядку його
використання передбачені умовами п.8.1
Договору про спільну діяльність.
За приписами ст. 356 ЦК України,
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
Здійснення права спільної часткової
власності за положеннями ст. 358 ЦК
України, відбувається співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.
Чинне законодавство надає
співвласнику право самостійно
розпорядитися своєю часткою у праві
спільної часткової власності,
встановлюючи однак, що розпоряджання
майном спільної сумісної власності
здійснюється за згодою всіх
співвласників. (ст.361, ч.2 ст.369 ЦК
Звертаючись із даним позовом до суду,
позивач просить зобов'язати
відповідача 2 вчинити дії з передачі
йому у власність автозаправного
Проте, заявлена позовна вимога не може
бути задоволена судом, з огляду на
суперечливість її змісту положенням
умов Договору та наявним між сторонами
у справі домовленостям за цим
Так із погодженого сторонами п. 9.2
Договору вбачається виключний перелік
дій сторін щодо можливості передачі
належної їм частки спільного майна, а
саме шляхом відступлення (продажу)
Під час розгляду спору судом
встановлено, що позивач не звертався до
відповідачів із заявами про
відступлення чи продаж належним їм
часткам у спільному майні, та жоден із
відповідачів не мав на меті
реалізувати належне йому право
розпорядження цією часткою у такий
Відтак, вимагання виконання іншого
порядку передачі частки спільного
майна ані положеннями умов Договору,
ані чинним законодавством не
передбачено, до того ж й застосування
такого виду відповідальності за
порушення зобов'язань за Договором не
встановлено, у зв'язку із чим підстав
для задоволення позову у цій частині
суд не вбачає.
Додатково позивач у заявлених позовних
вимогах просить стягнути солідарно з
відповідача 1 та 2 суму спричинених
збитків, обґрунтовуючи їх протиправною
бездіяльністю відповідачів, що
спричинило недоотримання позивачем
зменшення податкових зобов'язань із
сплати податку на прибуток у розмірі
Згідно з ч. 1 ст. 218 ГКУкраїни підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарських
Умовами покладення відповідальності
на винну сторону є наявність збитків,
протиправність дій цієї особи,
причинного зв'язку між діями особи та
збитками, які складають об'єктивну
сторону правопорушення, та вини особи,
внаслідок дій якої спричинено збитки.
Статтею 224 ГК України встановлено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.
У відповідності до ч. 1 ст. 225 ГК України
до складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.
Тобто збитки - це об'єктивне зменшення
будь-яких майнових благ сторони за
договором, що обмежує його інтереси, як
учасника певних господарських
відносин і проявляється у витратах,
зроблених кредитором, втраті або
пошкодженні майна, а також не одержаних
кредитором доходів, які б він одержав,
якби зобов'язання було виконано
Важливим елементом доказування
наявності збитків є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками
потерпілої сторони. Слід довести, що
порушення боржником договірного
зобов'язання є причиною, а збитки, які
завдано особі, - наслідком такого
Враховуючи правовий характер наявних
між сторонами відносин, слід зазначити,
що відповідно до ст. 1137 ЦК України,
порядок відшкодування витрат і
збитків, пов'язаних із спільною
діяльністю учасників, визначається за
домовленістю між ними. У разі
відсутності такої домовленості кожний
учасник несе витрати та збитки
пропорційно вартості його вкладу у
Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом під час розгляду
справи, позивач обґрунтовує позовні
вимоги порушенням відповідачами умов
укладеного між сторонами у справі
Договору про спільну діяльність, а саме
не проведення відповідачем 1 юридичних
процедур по оформленню права власності
на автозаправний комплекс та земельну
ділянку під ним, та не виконання
відповідачем 2 всіх необхідних
юридичних дій для досягнення
поставлених за Договором цілей.
Наведені обставини спричинили, на
думку позивача, понесення ним збитків у
вигляді недоотриманих зменшень
податкових зобов'язань із сплати
податку на прибуток.
Проте, проаналізувавши докази у їх
сукупності та виходячи із наведених
вище норм чинного законодавства та
умов Договору спільної діяльності від
04.11.2010, суд зазначає, що позивачем не
доведено та матеріали справи не
містять доказів на підтвердження
наявності причинного зв'язку між
бездіяльністю відповідачів та
понесенням у зв'язку із цим позивачем
збитків, а тому заявлені позовні вимоги
у цій частині задоволенню також не
Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.
Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Нормами статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Відповідно до приписів статті 49 ГПК
України, судові витрати - судовий збір -
покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -
У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сокар
Енерджі Україна" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма
"Атріо" та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Джет-1" про зміну
господарських правовідносин та
відшкодування збитків - відмовити.
Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 09.10.2014 року.

Повне рішення буде складено протягом
п'яти днів з дня проголошення вступної
та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 14.10.2014 року

Суддя
К.В. Полякова