КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2014 р. Справа№ 910/9369/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Самсіна Р.І.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання
Климович М.І.

за участю представників:

від позивача: Комлик Д.С. - за
довіреністю

від відповідача: Гудима А.О. - за
довіреністю

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 року

у справі № 910/9369/14 (суддя Марченко О.В.)

за позовом: Державного підприємства
"Центр сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду країни"

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 251800,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Центр
сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду країни",
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
про стягнення грошової суми в розмірі
273712,43 грн., яка складається з 250650,88 грн.
основної заборгованості, 17213,12 грн.
пені, 5848,43 грн. 3% річних.

Державним підприємством "Центр
сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду країни"
16.06.2014 року подано заяву про зменшення
позовних вимог, відповідно до якої
позивач просить суд стягнути з
відповідача 251800,02 грн.

Як вбачається з наведеної заяви,
позивачем зменшено суму основного
боргу, який вимагається ним до
стягнення.

Та, за таких обставин, позовними
вимогами, що є предметом розгляду у
даній справі є стягнення з відповідача
основної заборгованості - 228738,47 грн.,
пені - 17213,12 грн., 3% річних - 5848,43 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 року року у справі №
9109369/14 (Суддя Марченко О.В.) позовні
вимоги Державного підприємства "Центр
сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду країни"
задоволено повністю, а саме: стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" на користь Державного
підприємства "Центр сертифікації і
контролю якості будівництва об'єктів
нафтогазового комплексу
Держгірпромнагляду країни"
заборгованість в сумі 228738,47 грн. -
основного боргу, 5848,43 грн. 3% річних.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення повністю і винести
нове, в якому скасувати нарахування
інфляційних витрат та 3% річних, а також
прийняти заяву про відстрочку
виконання рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2014 року у
складі колегії суддів: головуючий
суддя - Гончаров С.А., судді - Самсін Р.І.,
Скрипка І.М., апеляційна скарга
прийнята до розгляду, порушено
апеляційне провадження у справі,
розгляд справи призначено на 13.08.2014
року.

У зв'язку з перебуванням судді Скрипки
І.М. у відпустці, розпорядженням
заступника голови Київського
апеляційного господарського суду від
13.08.2014 року, для розгляду справи
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Гончаров С.А.; судді
Самсін Р.І., Шаптала Є.Ю.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що
при винесенні оскаржуваного рішення
судом неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права
та зроблено висновки, які не
відповідають обставинам справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що існують
обставини, які суттєво ускладнюють
сплату відповідачем суми боргу, а тому
необхідно відстрочити виконати
рішення.

Позивач, згідно з поданим до суду 13.08.2014
року відзивом, зазначає, що наведені у
апеляційній скарзі доводи жодним
чином, в тому числі документально, не
підтверджені; не надано
документального підтвердження того, що
відповідач на даний час знаходиться у
скрутному фінансовому становищі, що
свідчить про недоведеність
відповідачем обставин, які ускладнюють
виконання рішення чи роблять його
неможливим і як наслідок, про
необгрунтованіть та безпідставність
звернення до суду з заявою про
відстрочку виконання рішення суду та
намагання відповідача у будь-який
спосіб уникнути чи затягнути строки
виконання судового рішення та сплати
стягненого боргу.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, присутніх в судовому
засіданні, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено та матеріалами справи
підтверджується наступне.

11.09.2012 року між Державним підприємством
"Центр сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду країни"
(виконавець) та дочірньою компанією
"Укртрансгаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" в особі
філії Управління магістральних
газопроводів "Львівтрансгаз" (замовник)
укладено Договір про надання послуг
№337/2012- (далі за текстом - Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору в порядку
та на умовах, визначених Договором,
виконавець зобов'язується за заявкою
замовника протягом визначеного в
Договорі строку надати за плату
послугу: "Послуга з сертифікації
лінійно-експлуатаційних служб по
структурних підрозділах філії УМГ
"Львівтрансгаз" (послуги з
сертифікації), які надаються філії УМГ
"Львівтрансгаз" (у складі підрозділів:
Стрийське ВУПЗГ, Рівненське ЛВУМГ,
Волинське ЛВУМГ, Бібрське ЛВУМГ,
Тернопільське ЛВУМГ, в частині
виконання: земляних,
ізоляційно-укладальних,
зварювально-монтажних робіт, монтажу
та наладки систем ЕХЗ та КВПіА, при
ремонті, реконструкції, аварійному
відбудуванні та експлуатації
магістральних газопроводів, включаючи
ГРС, КС, відгалуження та мережі
газопостачання тощо), а замовник
зобов'язується прийняти надані послуги
з сертифікації та оплатити їх на умовах
цього Договору.

Згідно з п. 2.1.1. договору виконавець
зобов'язується забезпечити своєчасне і
якісне надання послуг з сертифікації .

Відповідно до п. 2.1.2. договору
виконавець зобов'язується у
встановлений строк надати замовнику
акти приймання-передачі наданих
послуг.

Пунктом 2.3.5. договору передбачено, що
замовник зобов'язується прийняти від
виконавця результати наданої послуги з
сертифікації шляхом складання акта
приймання-передачі наданих послуг,
якщо послуга відповідає умовам
договору і оплатити її в розмірах і
строки, передбачених Договором.

Відповідно до п. 3.1. договору замовник
оплачує всі фактично надані виконавцем
послуги з сертифікації незалежно від
прийнятих за їх результатами рішень.

Згідно з п. 3.2. договору вартість послуг
з сертифікації згідно з пунктом 1.1
Договору є договірною і визначається
протоколом погодження договірної ціни,
який є невід'ємною частиною Договору
(додаток № 1) та калькуляцією надання
послуг з сертифікації, яка
розраховується згідно з "Правилами
визначення вартості робіт із
сертифікації продукції та послуг",
затверджених наказом Держстандарту
України від 10.03.1999 № 100 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 31.03.1999 за № 194/3487.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що
вартість послуг за Договором, що є
договірною, становить 280650,88 грн., у тому
числі ПДВ - 46775,15 грн.

Відповідно до п. 3.6.1. договору по
завершенню надання послуг або етапу
надання послуг виконавець підготовлює
акт приймання-передачі наданих послуг,
який є основним підтверджуючим
документом надання послуг, і надає його
замовнику.

Згідно з п. 3.6.2. договору замовник
протягом 5 (п'яти) робочих днів від дня
отримання акта приймання-передачі
наданих послуг від виконавця підписує
вказаний акт та здійснює безготівкове
перерахування коштів на рахунок
виконавця протягом 30 (тридцяти)
банківських днів або протягом 5 (п'яти)
робочих днів вносить мотивовану
відмову від прийняття робіт з
сертифікації.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що
замовник відповідає за порушення
термінів оплати послуг, визначених
Договором, і сплачує виконавцю пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України (далі -
НБУ), що діяла у період, за який
нараховується пеня.

Відповідно до п. 6.1. договору Договір
набирає чинності з дати його
підписання і триває до 31.12.2012 року, а в
частині розрахунків - до повного
виконання зобов'язань сторонами.

Сторонами було складено акти
приймання-передачі наданих послуг на
загальну суму 280650,88 грн., а саме: від
19.11.2012 року № 1 на суму 51912,41 грн.; від
19.11.2012 року № 2 на суму 59618,83 грн.; від
14.04.2013 року № 3 на суму 49796,94 грн.; від
22.05.2013 року № 4 на суму 60032,84 грн. та від
22.05.2013 року № 5 на суму 59289,86 грн.

Сторонами було узгоджено план-графік
робіт з «Послуги з сертифікації
лінійно-експлуатаційних служб по
структурних підрозділах філії УМГ
"Львівтрансгаз"» додатки до Договору
"Калькуляція ціни надання послуг з
сертифікації в системі УкрСЕПРО", а
саме: додаток № 1 (Стрийське ВУПЗГ) на
суму 51912,41 грн.; додаток № 2 (Рівненське
ЛВУМГ) на суму 59289,86 грн.; додаток № 3
(Волинське ЛВУМГ) на суму 60032,84 грн.;
додаток № 4 (Бібрське ЛВУМГ) на суму
59618,83 грн.; додаток № 5 (Тернопільське
ЛВУМГ) на суму 49796,94 грн.

29.12.2012 року між Приватним акціонерим
товариством "Укртрансгаз" та Державним
підприємством "Центр сертифікації і
контролю якості будівництва об'єктів
нафтогазового комплексу
Держгірпромнагляду країни" було
укладено угоду № 1 (угода) про зміни і
доповнення до Договору.

Відповідно до п. 1. угоди в преамбулі та
в тексті Договору № від 11.09.2012
року дочірня компанія "Укртрансгаз"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" в усіх відмінках
замінити на Приватне акціонерне
товариство "Укртрансгаз";

Згідно з п. 2. угоди пункт 6.1. договору
викласти в такій редакції: "Договір
набирає чинності з моменту підписання
його сторонами і діє до 30.06.2013, а в
частині розрахунків - до повного
виконання".

Як зазначалось, позовними вимогами у
даній справі є стягнення з відповідача
228738,47 грн. основної заборгованості,
17213,12 грн. пені, 5848,43 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на невиконання відповідачем
вимог укладеного між сторонами
договору надання послуг №337/2012-
від 11.09.2012 року, внаслідок чого у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем в сумі 228738,47 грн.,
позивач також зазначає про наявність у
відповідача обов'язку за прострочення
виконання зобов'язання сплатити пеню
та три проценти річних.

Судова колегія, оцінюючи подані докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, погоджується з висновками, з
яких виходив місцевий господарський
суд при прийнятті оскаржуваного
рішення з наступних підстав.

Статтями 509, 510 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та у
встановлений законом чи договором
строк, одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.

Згідно частини 7 статті 193
Господарського кодексу України не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач, в порушення умов Договору
та норм чинного законодавства належним
чином не виконав взяті на себе
зобов'язання, а саме відповідачем не в
повному обсязі виконано зобов'язання
щодо сплати заборгованості у розмірі
228738,47 грн.

Матеріали справи не містять доказів,
які б свідчили про сплату відповідачем
суми заборгованості у розмірі 228738,47
грн.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з відповідача 228738,47 грн.
боргу за надання послуг є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Неналежне виконання відповідачем
своїх обов'язків за договором надання
послуг від 11.09.2012 року №337/2012-
призвело до прострочення відповідачем
виконання грошового зобов'язання щодо
оплати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання;
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України встановлено, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором, або актом
цивільного законодавства.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
передбачено, що сторони вільні в
укладанні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
врахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Пунктом 4.2.2. договором надання послуг
від 11.09.2012 року № 337/2012-
передбачено, що за порушення терміну
оплати послуг, визначених договором
сплачує виконавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховується
пеня. Керуючись вказаним пунктом
договору позивач нарахував
відповідачу та пред'явив до стягнення
пеню у розмірі 17213,12 грн.

З огляду на таке, враховуючи, що
несвоєчасне виконання відповідачем
грошових зобов'язань підтверджено
обставинами та доказами у справі, суд
погоджується зі зробленим позивачем та
доданим до позову розрахунком пені у
розмірі 17213,12 грн., який, за висновками
суду, є арифметично вірним та таким, що
відповідає вимогам законодавства,
внаслідок чого позов в цій частині
також підлягає задоволенню у
визначеному позивачем розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду на наведене, позивачем
нараховані та пред'явлені до стягнення
3% річних в сумі 5848,43 грн.

Наданий позивачем розрахунок трьох
процентів річних від простроченої суми
у розмірі 5848,43 грн. перевірено судом та
встановлено, що вказаний розрахунок
відповідає нормам чинного
законодавства, зокрема вимогам
вказаної статті та позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню.

З огляду на таке, позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Як зазначалось, апелянтом рішення
господарського суду міста Києва від
07.07.2014 року у справі № 910/9369/14
оскаржується також в частині відмови у
відстроченні виконання рішення.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
07.07.2014 року відповідач звернувся до
господарського суду міста Києва з
заявою про відстрочку виконання
рішення у справі № 910/9369/14 в сумі
основного боргу 228738,47 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, судом може бути
відстрочено виконання судового
рішення лише у виняткових випадках за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення або роблять
його виконання неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини
визначаються судом з огляду на
матеріали справи, у тому числі подані
стороною докази на обґрунтування такої
заяви.

Згідно з п. 7.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
року № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121
Господарського процесуального кодексу
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Вищезазначені норми визначають
процесуальну можливість вирішення
питань, пов'язаних із проблемами, що
виникають під час виконання рішення
господарського суду. Проте, нормами
чинного законодавства, зокрема
Господарським процесуальним кодексом
України не визначено переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання. Тому, суд
оцінює докази, які підтверджують
зазначені обставини, за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України і лише за наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення чи
унеможливлюють його, господарський суд
має право відстрочити виконання
рішення чи постанови.

В обґрунтування обставин, викладених в
поданій заяві, Публічне акціонерне
товариство "Укртрансгаз" посилається
на можливість повної втрати
платоспроможності відповідача.

Проте, відповідачем не подано жодного
доказу, які свідчили б про його тяжкий
фінансовий стан, наявну загрозу
банкрутства чи відсутність коштів на
банківських рахунках і майна, а тому у
суду відсутні підстави для задоволення
клопотання відповідача про відстрочку
виконання рішення суду.

З огляду на викладене, заява
відповідача про відстрочку виконання
рішення у справі № 910/9369/14 є
необґрунтованою та такою, в задоволені
якої вірно відмовлено судом першої
інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки відповідають дійсним
обставинам справи і підтверджуються
достовірними доказами, а тому рішення
господарського суду міста Києва від
07.07.2014 року у справі № 910/9369/14 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування не
вбачається.

Разом з тим, Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз", викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на рішення господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 року у справі № 910/9369/14
є необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на рішення господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 року у справі № 910/9369/14 -
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 року у справі № 910/9369/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/9369/14 повернути
до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
С.А. Гончаров

Судді
Р.І. Самсін

Є.Ю. Шаптала