ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2014 р.
Справа № 914/3163/14

За позовом: Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м.
Львів

До відповідача: Регіонального
відділення Фонду державного майна
України у Львівській області, м. Львів

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Львівський державний університет
фізичної культури, м.Львів

Про зобов'язання продовжити дію
договору оренди №58 від 22.07.2004 року
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності на попередньо визначених
умовах

В судове засідання з'явились:

від позивача: ОСОБА_2 - адвокат

від відповідача: Жуган І.О. -
представник

від третьої особи : Сеник М.З.-
представник

Суддя
Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання
Кравець О.І.

Представникам сторін роз'яснено
права та обов'язки, передбачені ст. ст.
20, 22 ГПК України.

Суть спору: Подано позов Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 до Регіонального
відділення Фонду державного майна
України у Львівській області за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Львівського державного університету
фізичної культури про зобов'язання
продовжити дію договору оренди №58 від
22.07.2004 року індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності на попередньо
визначених умовах.

Розгляд справи відкладався з підстав
зазначених в попередніх ухвалах суду.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив
задоволити позовні вимоги з мотивів
наведених в позовній заяві, матеріалах
справи та поясненнях наданих в
судовому засіданні. В обґрунтування
своїх позовних вимог позивач
посилається на ті обставини, що ним
добросовісно виконувались умови
договору оренди , а відповідач
безпідставно відмовився продовжувати
договір оренди після закінчення строку
його дії.

Представник відповідача щодо позовних
вимог заперечив з підстав та мотивів
викладених у своєму письмовому
запереченні на позов та усних
поясненнях наданих в судовому
засіданні. В обґрунтування своїх
заперечень відповідач посилається на
ті обставини, що уповноважений орган
управління державним майном не надано
згоди на продовження дії договору
оренди з тих підстав, що
балансоутримувач має намір
використовувати орендоване приміщення
за цільовим призначенням для власних
потреб.

Представник третьої особи проти
позовних вимог заперечив, посилаючись
на ті обставини, що договір оренди
припинив свою дію 17 липня 2014 року і не
пролонговувався з тих підстав, що
орендовані житлові приміщення
знаходяться на першому поверсі
гуртожитку і Львівський державний
університет фізичної культури має
намір облаштувати у цих приміщеннях
харчовий блок студентського
гуртожитку .

В судовому засіданні 27.10.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

22.07.2004 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України у Львівській області
(Орендодавець) та Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 (Орендар) було укладено
договір № 58 оренди нерухомого
державного майна, згідно умов якого,
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене
нерухоме майно - нежитлові приміщення
№52,53,54 на першому поверсі в в
двоповерховій прибудові їдальні з
блоком обслуговування до
дев'ятиповерхового гуртожитку №3
Львівського державного університету
фізичної культури , загальною площею 20,8
кв.м., яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1.

14 серпня 2012 року До зазначеного
Договору були внесені зміни , зокрема,
відповідно до п.10.1 розділу 10 Договору
термін дії договору продовжено до
16.07.2014 року.

Відповідно до п. 10.8 договору, у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну цього договору
після закінчення строку його чинності
протягом одного місяця Договір
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені цим Договором. Зазначені
дії оформляються додатковим договором,
який є невід'ємною частиною Договору.

Як стверджує представник позивача,
22.07.2014 року орендар звернувся до
балансоутримувача та орендодавця з
листом про продовження договору оренди
на новий строк, проте йому було
відмовлено , що стало підставою
звернення до відповідача про
спонукання продовжити договір оренди
на новий строк.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін суд прийшов до
висновку, що у задоволені позовних
вимог слід відмовити.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. За умовами ст.629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених
Господарським кодексом.

Згідно ст.759 ЦК України за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк. Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору найму (оренди).

Статтею 283 ГК України визначено, що за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Відносини щодо оренди державного
майна, майна, що належить Автономній
Республіці Крим або перебуває у
комунальній власності регулюються
Законом України "Про оренду державного
та комунального майна" від 10.04.1992р. №
2269-ХІІ із змінами та доповненнями.

За умовами ст.2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст.17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" встановлено, що термін договору
оренди визначається за погодженням
сторін.

Положенням ч. 2 ст. 291 Господарського
кодексу України передбачено, що
договір оренди припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено. Аналогічну норму містить ч. 2
ст. 26 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна".

Статтею 17 вказаного Закону унормовано,
що у разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди упродовж одного місяця
після закінчення терміну дії договору,
він вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені договором. Дана норма
кореспондує з приписами статті 764
Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи,
строк дії договору оренди нерухомого
майна закінчився 16.07.2014 року.

Судом встановлено, що листом від 05.05.2014
р. №1/11-6558 Міністерство освіти і науки
України , як уповноважений орган
управління майном, що належить до
державної власності, повідомило
Регіональне відділення Фонду
державного майна України у Львівській
області та Львівський державний
університет фізичної культури, про те,
що не надає згоди на продовження
терміну дії договору оренди.

В свою чергу, Львівський державний
університет фізичної культури листом
№507 від 16.05.2014 року повідомив орендаря
про припинення дії договору оренди
17.07.2014 року в зв'язку з закінченням
терміну дії договору.

21.07.2014 року Регіональне відділення
Фонду державного майна України у
Львівській області заявою № 16-03-05090
повідомило Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичну особу ОСОБА_1 про
припинення дії договору з тих підстав,
що зазначений договір не підлягає
пролонгації на новий термін.

За наведених обставин, суд вважає, що
договір оренди від 29.08.2012 р.
припинив свою дію 17.07.2014 р. у зв'язку із
закінченням терміну дії, на який його
було укладено.

Як вбачається з матеріалів справи, з
позовом про зобов'язання продовжити
дію договору оренди №58 від 22.07.2004 року
індивідуально визначеного нерухомого
майна, що належить до державної
власності на попередньо визначених
умовах СПД ФОП ОСОБА_1 звернулася 04.09.2014
року, тобто вже після припинення дії
договору оренди.

З огляду на викладене, позовні вимоги
про продовження терміну дії договору,
який на момент звернення вже припинив
свою дію, не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, виходячи з
положень чинного законодавства
України, матеріалів та обставин справи,
суд прийшов до висновку, що позов не
обґрунтований і не підлягає до
задоволення.

Керуючись 3,4,41,42,43,
44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,82,84,85 ГПК України, суд
, -

В И Р І Ш И В:

1.В задоволенні позовних вимог
відмовити.

2.Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського
апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 28.10.2014 року.

Суддя
Березяк Н.Є.