ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 жовтня 2014 р. Справа №
903/795/14

за позовом: Прокурора міста Луцька в
інтересах держави та територіальної
громади міста в особі Державного
комунального підприємства
"Луцьктепло", м. Луцьк

до відповідача: Комунального
підприємства
"Інформаційно-аналітичний центр
"Волиньенергософт", м.Луцьк

про стягнення 207 507,38 грн.

Представники:

від позивача: Петрук І.В. (довіреність
№79/08 від 10.01.2014р.)

від відповідача: Дутко В.В. - директор,
Пархомук В.Л. (доручення №25 від 09.10.2014р.)

в судовому засіданні взяв участь
прокурор : Католик І.А. (довіреність
№113-659 вих.10 від 16.09.2014р.)

Суть спору: Прокурор міста Луцька
звернувся з позовом до суду в інтересах
держави та територіальної громади
міста в особі Державного комунального
підприємства "Луцьктепло" та просить
стягнути з відповідача Комунального
підприємства
"Інформаційно-аналітичний центр
"Волиньенергософт" 207 507,38 грн.
заборгованості за договором
купівлі-продажу теплової в т.ч.: 184 006,34
грн. - основного боргу; 11 785,49грн. -
пені;10 404,40 грн. - інфляційних втрат;
1310,66 грн. - 3% річних за несвоєчасну
оплату послуг за даним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач
та прокурор посилаються на: договір
про надання послуг по теплопостачанню
№ 1-162 від 16.08.2013р.; додаток до договору
№1-62 від 16.09.2013р.; рахунки №389 за жовтень
20132р.; №356 за листопад 2013р.; №600 за
грудень 2013р.; №35 за січень 2014р.; №714 за
лютий 2014р. №807 за березень 2014р. та на
витяг з ЄДРПОУ.

Прокурор в судових засіданнях подала
заяви за вх.№01-123/177/14 від 30.09.2014р. та за
вх.№01-125/67/14 від 13.10.2014р. про припинення
провадження в частині стягнення
основного боргу в сумі 84 006,83 грн. у
зв'язку з оплатою їх відповідачем. В
підтвердження оплати долучила
платіжні доручення №614 від 17.09.2014р. на
суму 34 006,83 грн., №643 від 13.10.2014р. на суму
50 000,00 грн.

Представник позивача та прокурор в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали та просять суд задоволити.

Представник відповідача в судовому
засіданні та в письмових поясненнях за
вх.№01-29/9572/14 від 10.10.2014р. вказує, що КП
ІАЦ «Волиньенергософт» є обласним
комунальним підприємством власником
майна підприємства є Волинська обласна
рада. На балансі Центру знаходиться
будівля загальною площею 5877,3 кв.м. за
адресою: м. Луцьк вул. Винниченка, 67.
Значна частина площ в даній будівлі
здається в оренду бюджетним установам.
Через несвоєчасне бюджетне
фінансування орендарі постійно
затримують орендні платежі, що
створило фінансові проблеми для
комунального підприємства
"Інформаційно-аналітичний центр
"Волиньенергософт", у зв'язку з чим і
виникла заборгованість перед
позивачем. Також зазначає, що
підприємство стало на межу банкрутства
поточні борги орендарів бюджетних
установ складають 286,9тис., грн. Впродовж
2009-2014р. відповідач звертався до суду з
вимогою примусового стягнення
існуючих заборгованостей по орендних
платежах з окремих орендарів. На
користь підприємства були
постановлені рішення на загальну суму
670,6 тис., грн., які набрали законної сили,
однак залишились не виконані. Разом з
тим, просить суд при винесенні рішення
зважити на відсутність вини
підприємства за невиконання умов
договору в частині оплати послуг та
зважити на фінансову ситуацію в
державі та не стягувати нараховані
штрафні санкції.

Заслухавши пояснення представників
сторін, прокурора та дослідивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, господарський суд, -

встановив:

16.08.2013р. між Державним комунальним
підприємством "Луцьктепло"
(постачальник) та Комунальним
підприємством
"Інформаційно-аналітичний центр
"Волиньенергософт" (споживач) укладено
договір купівлі-продажу (постачання)
теплової енергії №1-62, згідно умов
якого теплопостачальна організація
відпускає теплову енергію гарячої води
споживачу, який зобов'язаний оплатити
прийняту енергію та дотримуватися
режиму її використання, а також
забезпечити безпеку експлуатацію
системи теплоспоживання (п.1.1 договору).

Згідно п.1.2 договору, теплова енергія
використовуються споживачем через
тепловикористальні установки для:

- підтримання належного температурного
режиму (обігрівання) належних йому
приміщень (централізованого опалення).

Відповідно до п 1.3, 1.4 договору якість
теплової енергії, що постачається має
відповідати вимогам правил,
стандартів та інших обов'язкових для
сторін нормативних документів.
Кількість теплової енергії, що
постачається за договором
визначається за показами приладу
комерційного обліку теплової енергії.

Пунктами 3.1.1, 3.3 сторони передбачили, що
споживач сплачує вартість теплової
енергії за встановленими тарифами
згідно з показниками приладів обліку (з
врахуванням фактично спожитої
теплової енергії до кінця
розрахункового місяця), які надаються
споживачем до 20 числа розрахункового
місяця в теплопостачальну організацію.
Тарифи на момент підписання договору
такі:

-1Гкал теплової енергії - 754,67 грн. та ПДВ
- 150,93 грн.

Тарифи встановлюються
нормативно-правовим актом
уповноваженого органу державної влади
або органу місцевого самоврядування
(постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг України, рішенням
виконавчого комітету Луцької міської
ради тощо). У випадку прийняття нових
тарифів вони є обов'язковими для обох
сторін з часу введення їх в дію.
Споживач зобов'язався щомісячно
сплачувати за теплову енергію в
наступному порядку:

-пердоплату - до 01 числа розрахункового
місяця (в розмірі середньомісячного
нарахування) на підставі виставленого
рахунку. Який отримується споживачем
до 20 числа місяця, що передує
розрахунковому, в приміщенні
теплопостачальної організації.
Нез'явлення споживача до установленої
дати у теплопостачальну організацію
для отримання рахунку не є підставою
для відмови від здійснення
передоплати;

-остаточний розрахунок - до 01 числа
місяця наступного за розрахунковим на
підставі рахунку, який отримується
споживачем до 20 числа розрахункового
місяця в приміщенні теплопостачальної
організації. Нез'явлення споживача до
встановленої дати у теплопостачальну
організацію для отримання рахунку не є
підставою для відмови від оплати за
теплову енергії.

Згідно п.6.1 договору цей договір
набирає чинності з 01.10.2013р. і діє
безстроково.

Як встановлено, позивач свої
зобов'язання за договором по
постачанню протягом жовтня 2013р. -
березень 2014 р. теплової енергії
відповідачу виконав на загальну суму 273
488,34 грн., що підтверджується рахунками:
№389 за жовтень 2013р.; №356 за листопад
2013р.; №600 за грудень 2013р.; №35 за січень
2014р.; №714 за лютий 2014р.; №807 за березень
2014р. ( а.с. 12-17)

Проте, відповідач в повному обсязі
розрахунки за отриману теплову енергію
не здійснив. Разом з тим, під час
судового розгляду справи
заборгованість оплатив частково на
суму 34 006,83 грн. та 50 000 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №614 від 17.09.2014р. №643 від
13.10.2014р., у зв'язку з чим прокурор подав
заяви про припинення провадження в
частині основного боргу на суму 84 006,83
грн.

Згідно п.1-1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України(далі -
ГПК України) господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо
відсутній предмет спору. Тобто спір
врегульовано самими сторонами шляхом
перерахування боргу (передачі майна чи
усунення перешкод у користуванні ним)
після звернення кредитора з позовом за
умови подання доказів такого
врегулювання.

Оскільки, заборгованість частково
погашено після порушення провадження у
даній справі, суд приходить до
висновку, що провадження у справі в
частині стягнення з відповідача 84 006,83
грн. основної суми заборгованості слід
припинити через відсутність предмету
спору.

Відповідно до ст. 144 Господарського
кодексу України, майнові права та
майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли
цивільні права та обов'язки на підставі
договору купівлі-продажу (постачання)
теплової енергії №1-62 від 16.08.2013р.

Укладені угоди предметом судового
розгляду не виступали, недійсними
судом в цілому або частково не
визнавались, у зв'язку з чим в
господарського суду відсутні підстави
вважати зазначені угоди недійсними або
неукладеними.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Отже, позовна вимога про стягнення з
відповідача 99 999,51 грн. основного боргу
підтверджена матеріалами справи,
відповідачем визнана та підлягає до
задоволення.

В силу ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки, відповідач здійснив оплату
основного боргу з порушенням умов п. 3.3
договору № 1-62 від 16.08.2013р., то позивачем
правомірно нараховано 3% річних за
період з жовтня 2013р. по травень 2014р. в
сумі 1310,66 грн. та інфляційні
нарахування за той період самий період
в розмірі 10 404,40 грн., які підлягають до
задоволення в повному обсязі.

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання. У разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.

У відповідності до ст.ст. 1, 2 ЗУ "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно п. 5.4 договору при порушенні
строку оплати теплової енергії
споживач сплачує теплопостачальній
організації пеню в розмірі 1% від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення, але не більше 100% від суми
боргу.

На підставі зазначеного, позивачем
правомірно нарахована пеня в розмірі 11
785,49грн. за період з 01.01.2013р. по 30.06.2014р.,
розрахунки є арифметично вірними та
проведеними у відповідності до
положень Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань". При
цьому, позивачем дотримано вимоги ч. 6
ст.232 ГК України щодо строку
нарахування штрафних санкцій.

Разом з тим, судом не взято до уваги
доводи відповідача з посиланням на ст.
205 ГК України, про відсутність вини
Комунального підприємства
"Інформаційно-аналітичний центр
"Волиньенергософт" за невиконання умов
договору № 1-162 від 16.08.2013р. в частині
оплати наданих послуг позивачем - ДКП
«Луцьктепло» через відсутність
бюджетного фінансування. Оскільки,
згідно приписів ст. 625 ЦК України
визначено, що боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. При цьому вимоги,
що пред'являються до доказів, визначені
ст.34 ГПК України, відповідно до якої,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази, що
ґрунтується на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги щодо стягнення з відповідача
підлягають задоволенню частково в сумі
123 500,06грн. в т.ч.: основного боргу - 99 999,51
грн., пені - 11 785,49 грн., 3% річних -1310,66 грн.
та інфляційних втрат - 10404,40грн., а в
частині стягнення 84 006,83 грн. основної
заборгованості слід припинити.

Оскільки спір до розгляду в суді
доведено з вини відповідача, то судовий
збір в сумі 4150,14 грн., відповідно до ст.44,
49 Господарського процесуального
кодексу України, слід покласти на
нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст.
599, 610, 611, 612,625, 655, Цивільного кодексу
України, ст.ст. 144, 230-232 Господарського
кодексу України, ст.ст.33, 44, 49, п.1-1 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, -

в и р і
ш и в :

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства
"Інформаційно-аналітичний центр
"Волиньенергософт" (43021, м.Луцьк, вул.
Винниченка, 67, ) на
користь Державного комунального
підприємства "Луцьктепло" (м.Луцьк, вул.
Гулака-Артемовського, 20, ) 123 500,06 грн. в т.ч.: основного боргу -
99 999,51 грн., пені - 11 785,49 грн., 3% річних
-1310,66 грн. та інфляційних втрат -
10404,40грн.

3.Стягнути з Комунального підприємства
"Інформаційно-аналітичний центр
"Волиньенергософт" (43021, м.Луцьк, вул.
Винниченка, 67, ) судовий
збір в розмірі 4150,14 грн. отримувач
коштів - УДКСУ у м. Луцьку Волинської
області, код отримувача 38009628, банк
отримувача - ГУДКСУ у Волинської
області, код банку отримувача (МФО) 803014,
рахунок отримувача 3002, код
класифікації доходів бюджету - 22030001,
код ЄДРПОУ суду - 03499885, призначення
платежу судовий збір, за позовом
Прокурора міста Луцька в інтересах
держави та територіальної громади
міста в особі Державного комунального
підприємства "Луцьктепло" до
Комунального підприємства
"Інформаційно-аналітичний центр
"Волиньенергософт".

4.Провадження на суму 84 006,83 грн.
припинити.

Рішення господарського суду, у
відповідності до ст.85 ГПК України,
набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його прийняття, а
у разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

15.10.2014р.

Суддя
В.М. Дем'як