КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р. Справа№ 910/13142/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання
Євдокимові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги

Публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»

на рішення Господарського суду м. Києва

від 01.07.2014

у справі № 910/13142/13 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал», м. Київ,

до Комунального підприємства
«Батиївське» Солом'янської районної у
місті Києві державної адміністрації, м.
Київ,

про стягнення 3 138 117,98 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Драчова М.С. - представник
(дов. № 248 від 09.09.2014);

від відповідача: Мотренко В.В. -
представник (дов. № 46/2 від 03.01.2014);

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(надалі - ПАТ «АК «Київводоканал»,
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Комунального підприємства
«Батиївське» Солом'янської районної у
місті Києві державної адміністрації
(надалі - КП «Батиївське», відповідач)
про стягнення 2 826 282,91 грн
заборгованості за послуги з
водопостачання питної води та
водовідведення, надані в період з 01.05.2011
по 31.01.2013 на підставі договору від 01.04.2008
№08207-А/2-09 на постачання питної води та
приймання стічних вод через приєднані
мережі, а також 2 682,91 грн інфляційних
втрат, 83 171,54 грн 3% річних, 84 666,47 грн пені,
141 314,15 грн штрафу, а всього 3 138 117,98 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 05.11.2013 позов задоволено частково,
стягнуто з КП «Батиївське» на користь
ПАТ «АК «Київводоканал» 2 826 282,91 грн
заборгованості за надані з 01.05.2011 року
по 31.01.2013 року послуги з постачання
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі, 2 682,91 грн
інфляційних втрат, 83 171,54 грн 3% річних, 69
216,63 грн пені, 141 314,15 грн штрафу та 62 453,36
грн витрат по сплаті судового збору. В
іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014 рішення
Господарського суду міста Києва від
05.11.2013 у справі №910/13142/13 змінено, а в
резолютивній частині зазначено про
задоволення позову частково та
стягнення з КП «Батиївське» на користь
ПАТ «АК «Київводоканал» 1 419 582,68 грн
заборгованості, 1 503,06 грн інфляційних
втрат, 52 810,61 грн 3% річних, 31 097,24 грн пені,
34 370,71 грн витрат по сплаті судового
збору. В іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.04.2014 рішення
Господарського суду міста Києва від
05.11.2013 та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
11.02.2014 у справі №910/13142/13 скасовано в
частині вирішення спору про стягнення 1
406 700,23 грн заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення, яка
обліковується за кодом 9-51568,
нарахованих на зазначену суму
заборгованості 1 179,85 грн інфляційних
втрат, 30 360,94 грн 3% річних, 53 569,23 грн пені,
а також щодо стягнення 141 314,15 грн
штрафу, а справу у скасованій частині
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції в іншому складі. У
решті - рішення Господарського суду
міста Києва від 05.11.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014 у справі
№910/13142/13 залишено без змін.

Підставами для скасування Вищим
господарським судом України рішення
місцевого та постанови апеляційного
господарських судів у зазначеній
справі стало те, що останніми не було
належним чином досліджено та не було
визначено складові заборгованості, яка
обліковується за кодом 9-51568, правову
природу її виникнення та, з урахуванням
визначеної суми заборгованості за
послуги, які надані за договором, та
періоду прострочення зобов'язання не
перевірено розрахунок заявлених до
стягнення штрафних санкцій. При цьому,
суд касаційної інстанції наголосив у
постанові на тому, що під час нового
розгляду справи судам необхідно
з'ясувати, які саме рахунки або вимоги
про оплату безпідставно відмовився
оплатити відповідач; за які саме
послуги був виставлений кожний рахунок
(вимога); на яку суму; чи передбачені
такі послуги договором та в залежності
від встановлених обставин здійснити
перевірку обґрунтованості заявленої
до стягнення суми штрафу.

Відповідно до частини першої статті
111-12 Господарського процесуального
кодексу України вказівки, що містяться
у постанові касаційної інстанції, є
обов'язковими для суду першої
інстанції під час нового розгляду
справи.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 01.07.2014 у справі №910/13142/13 позов
задоволено частково, стягнуто з КП
«Батиївське» на користь ПАТ «АК
«Київводоканал» основну
заборгованість по сплаті коштів за
питну воду (стоки) в розмірі 473 403,23 грн,
інфляційні втрати в розмірі 326,66 грн, 3%
річних в розмірі 7 153,38 грн, пеню в
розмірі 23 009,31 грн, штраф в розмірі 23 670,16
грн та судовий збір в розмірі 10 551,24 грн.
В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ
«АК «Київводоканал» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 01.07.2014 у справі №910/13142/13 в частині
відмови у стягненні заборгованості в
розмірі 933 297,00 грн, 23 207,55 грн 3% річних,
853,19 грн інфляційних втрат, 30 559,92 грн
пені, 117 643,99 грн штрафу та прийняти в цій
частині нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
апеляційною скаргою, скаржник послався
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи, порушення
та неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014
апеляційна скарга ПАТ «АК
«Київводоканал» на рішення
Господарського суду міста Києва від
01.07.2014 у справі №910/13142/13 прийнята до
провадження та призначена до розгляду
в судове засідання на 06.10.2014 у складі
колегії суддів: головуючий суддя
Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Кропивна
Л.В.

У судовому засіданні 06.10.2014 на підставі
ст. 69 ГПК України апеляційним судом
було задоволено подане представником
відповідача клопотання про
продовження строків розгляду справи на
15 днів та у зв'язку з неявкою
представника позивача, належним чином
повідомленого про місце, дату та час
судового засідання, розгляд справи на
підставі ст. 77 ГПК України було
відкладено на 13.10.2014.

В судовому засіданні 13.10.2014 представник
скаржника підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив її
задовольнити, рішення суду скасувати
частково та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти доводів
апеляційної скарги заперечив, вважає
рішення законним та обґрунтованим,
просив відмовити у задоволенні
апеляційної скарги та залишити
оскаржуване рішення без змін.

13.10.2014 в судовому засіданні колегією
суддів Київського апеляційного
господарського суду було оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
матеріали, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги, з
огляду на наступне.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
01.04.2008 між Відкритим акціонерним
товариством «АК «Київводоканал»,
правонаступником якого виступає
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(в тексті договору - постачальник) та
Комунальним підприємством
«Батиївське» Солом'янської районної у
м. Києві ради, перейменованим на
Комунальне підприємство «Батиївське»
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації (в тексті
договору - абонент) було укладено
договір №08207-А/2-09 на постачання питної
води та приймання стічних вод через
приєднані мережі (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
постачальник зобов'язується надавати
абоненту послуги з постачання питної
води та на підставі пред'явленого
абонентом дозволу на скид стічних вод у
систему каналізацій м. Києва приймати
від нього стічні води у систему
каналізацій м. Києва відповідно до
Правил приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації м.
Києва (далі - місцеві Правила
приймання), а абонент зобов'язується
здійснювати своєчасну оплату наданих
йому постачальником послуг на умовах
цього договору, дотримуватися порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів і приймання
стічних вод, що встановлені
Правилами користування системами
комунального водопостачання та
водовідведення в містах та селищах
України, затвердженим наказом
Держжитлокомунгоспу України 01.07.1994 №65,
які втратили чинність 18.10.2008 у зв'язку
із введенням в дію нових Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008 №190
(далі - Правила користування), Правилами
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затвердженими наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 19.02.2002 №37
(далі - Правила приймання).

Згідно п. 2.1.1. договору облік
поставленої води здійснюється за
показниками лічильника,
зареєстрованого у постачальника. У
випадку наявності у абонента декількох
об'єктів водоспоживання, облік
спожитої ним води здійснюється з
урахуванням показань всіх лічильників,
зареєстрованих за абонентом.

Відповідно до п. 2.1.4. договору кількість
стічних вод, які надходять у міську
каналізаційну мережу, визначається за
показаннями лічильників стічних вод,
або за кількістю води, що надходить із
комунального водопроводу та інших
джерел водопостачання згідно з
показаннями лічильників води та/або
іншими способами визначення об'ємів
стоків у відповідності до Правил
користування та місцевих Правил
приймання.

Зняття показань з лічильників
здійснюється, як правило, щомісячно
представником постачальника у
присутності представника абонента. У
разі, якщо абонент не забезпечить
присутності свого представника для
зняття показань, дані, що зняті
постачальником є підставою для
виставлення розрахункових документів
на оплату наданих послуг (п. 2.1.2.
договору).

Згідно п. 2.2.1. договору постачальник
щомісячно направляє до банківської
установи абонента розрахункові
документи (в електронному вигляді -
дебітові повідомлення або у паперовому
вигляді вимоги - доручення тощо) для
оплати за поставлену воду та прийняті
стічні води відповідно до встановлених
тарифів.

Відповідно до п. 2.2.2. договору оплата
вартості послуг здійснюється
абонентом щомісячно у безготівковій
формі у 10-тиденний термін з дня
направлення постачальником
розрахункового документу до
банківської установи абонента.

У разі незгоди щодо кількості або
вартості отриманих послуг, зазначених
у розрахунковому документі, абонент
зобов'язаний у десятиденний термін з
дня направлення постачальником
розрахункового документа до
банківської установи абонента,
письмово повідомити про це
постачальника та у цей же термін
направити представника з
обґрунтованими документами для
проведення звіряння та підписання
акту. В іншому випадку відмова абонента
оплатити розрахунковий документ
постачальника вважатиметься
безпідставною (п. 2.2.4 договору).

Пунктом 7.1 договору сторони визначили,
що такий укладається строком на один
рік і набуває чинності з моменту його
підписання сторонами. Договір
вважається пролонгованим на новий
строк, якщо за 20 днів до припинення його
дії жодна із сторін письмово не
повідомить іншу сторону про його
припинення.

У відповідності до статей 626, 629
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
Договір вважається укладеним, якщо
сторони досягли згоди щодо усіх умов
договору та є обов'язковим до
виконання.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами у справі виникли
правовідносини, які мають ознаки
договору про надання послуг, за яким, в
силу статті 901 Цивільного кодексу
України, одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно частини 2 статті 22 Закону
України «Про питну воду та питне
водопостачання» споживачі питної води
зобов'язані своєчасно вносити плату за
використану питну воду відповідно до
встановлених тарифів на послуги з
централізованого водопостачання і
водовідведення.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач, виконуючи зобов'язання за
договором надав, а відповідач спожив
протягом періоду з 01.05.2011 по 31.03.2013
послуги з постачання питної води та
водовідведення (приймання стічних вод)
через приєднані мережі, що
підтверджується відомостями зняття
показань водолічильників і актами про
зняття показань з приладу обліку,
наявними у матеріалах справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, відповідач взяті на себе
зобов'язання по договору виконав лише
частково, що і стало підставою для
звернення позивача з даним позовом до
суду.

У своїй постанові від 17.04.2014 Вищий
господарський суд України зазначив, що
встановивши факт неналежного
виконання відповідачем зобов'язання
щодо оплати наданих послуг з
постачання питної води (холодне
водопостачання) та приймання стічних
вод (яка обліковується за кодами 9-1568,
9-1649, 9-1650), відсутність доказів оплати,
суди попередніх інстанцій
обґрунтовано задовольнили позовні
вимоги в частині стягнення з КП
«Батиївське» 1 419 582,68 грн
заборгованості за надані послуги з
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі, 1
503,06 грн інфляційних втрат, 52 810,61 грн 3%
річних, 31 097,24 грн пені.

При цьому, на новий розгляд було
передано справу в частині вирішення
спору про стягнення 1 406 700,23 грн
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення, яка
обліковується за кодом 9-51568,
нарахованих на зазначену суму
заборгованості 1 179,85 грн інфляційних
втрат, 30 360,94 грн 3% річних, 53 569,23 грн пені,
а також щодо стягнення 141 314,15 грн
штрафу.

За результатами нового розгляду
місцевий господарський суд, оцінюючи
наявні в матеріалах справи документи,
враховуючи вказівки, викладені в
Постанові Вищого господарського суду
України від 17.04.2014 по справі №910/13142/13,
частково задовольнив вказані позовні
вимоги, а саме в частині стягнення з
відповідача заборгованості (вартості
послуг) за приймання стічних вод
гарячого водопостачання (стоки), яка є
однією із складових за кодом 9-51568, та
нарахованих на суму заборгованості
пені, 3% річних, інфляційних втрат та
штрафу.

Як під час розгляду справи в суді
першої інстанції, так і в апеляційній
скарзі позивач наголошував на
наявності правових підстав для
стягнення з відповідача вартості
холодної води, яка іде на підігрів,
посилаючись на відсутність у договорі
розподілу постачання питної води на
категорії в залежності від того, для
яких потреб ця вода буде використана
відповідачем, зокрема, і для гарячого
водопостачання. Крім того, апелянт
зауважив, що при винесенні
оскаржуваного рішення судом не було
враховано вказівок Вищого
господарського суду України щодо
необхідності розгляду позовної вимоги
про стягнення штрафу у повному обсязі,
в тому числі нарахованого на
заборгованість, що обліковується за
кодами 9-1568, 9-1649, 9-1650.

З такими доводами апелянта судова
колегія апеляційного господарського
суду погоджується частково, з огляду на
наступне.

Правила користування системами
водопостачання та водовідведення в
містах і селищах України №65,
затверджені 01.07.1994 Державним комітетом
по житлово-комунальному господарству
втратили чинність з прийняттям
Міністерством з питань
житлово-комунального господарства
України наказу №190 від 27.06.2008, яким
затверджено Правила користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України.

В силу статті 3 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
названі Правила є частиною
законодавства у сфері питної води та
питного водопостачання.

У відповідності до п.2.1 Правил,
договірні відносини щодо користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення здійснюються виключно
на договірних засадах відповідно до
Законів України «Про питну воду та
питне водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги», яким,
згідно п.2.2 Правил, визначаються
істотні умови договору між виробником
та споживачем послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення.

Матеріалами справи підтверджується, що
у відповідності до договору
відповідачеві було відкрито особові
рахунки та присвоєно коди 9-1568, 9-1649, 9-1650
для здійснення розрахунку за послуги з
холодного водопостачання та
водовідведення.

Разом з тим, розгорнутий розрахунок
позовних вимог позивача свідчить по те,
що останнім відповідачеві було
відкрито також рахунок та присвоєно
код 9-51568, за яким КП «Батиївське» мало
здійснювати розрахунок за послуги з
гарячого водопостачання та
водовідведення.

В силу приписів статті 14 Цивільного
кодексу України цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства.

Згідно частини 1 статті 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Правилами користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України №190, які
набули чинності у жовтні 2008 року
врегульовано порядок проведення
розрахунків за відпущену питну воду та
приймання стічних вод. Так, зокрема,
пунктом 3.13 Правил розрахунки з
виробником послуг центрального
водопостачання і водовідведення на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, здійснюють суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
(котельні) перебувають на балансі або
яким вони передані в управління, повне
відання, користування, концесію.

Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів (котелень) фіксується засобами
обліку, які встановлені на межі
балансової належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

Отже, чинне законодавство України не
розділяє послугу з постачання
споживачам гарячої води (гарячого
водопостачання) на окремі частини з
постачання окремо теплової енергії та
окремо холодної води, а встановлює, що
енерговиробник та/або
енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду. Тобто, саме
гаряча вода є товаром, продуктом
енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач. При цьому, саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води, а
споживач оплачує холодну воду, яка йде
на підігрів, лише у тому випадку, якщо
він отримує від водопостачальника
холодну воду та самостійно підігріває
її до стану гарячої води.

Судом встановлено, що між сторонами
спору договірні відносини щодо
постачання води, яка використовується
для виготовлення гарячої води,
відсутні; укладений сторонами договір
на постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі від
01.04.2008 № 08207-А/2-09 не регулює відносин
сторін з приводу постачання холодної
води, яка іде на підігрів; на балансі
відповідача теплові пункти (котельні),
з яких йому здійснюється постачання
гарячої води, не перебувають.

Згідно статті 257 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство відпускає електричну
енергію, пару, гарячу і перегріту воду
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту
енергію.

Гаряча та перегріта вода є продукцією
енергопостачальника та/або виробника,
а споживачем холодної води як
складової гарячого водопостачання є
виробник та/або постачальник енергії.

Матеріалами справи підтверджується, що
між ПАТ АК «Київенерго», який є
енерговиробником, та Комунальним
підприємством «Батиївське» було
укладено договір №310066 від 01.10.2008 на
постачання теплової енергії у гарячій
воді, в тому числі на отримання послуг з
гарячого водопостачання.

Таким чином, місцевий господарський
суд, дійшов обґрунтованого висновку
про відсутність правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача вартості холодної води, яка
іде на підігрів в розмірі 933 297,00 грн, а
відтак, про безпідставність
нарахування на вказану суму пені,
штрафу, 3% річних та інфляційних витрат.

При цьому, колегією суддів
апеляційного господарського суду
взято до уваги рішення
Антимонопольного комітету України від
29.08.2014 №91/01-р/к «Про визнання вчинення
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу», відповідно до якого визнано
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції дії ПАТ «АК
«Київводоканал», які полягають у
нарахуванні протягом періоду з 01.01.2011
до 01.11.2012, всупереч вимогам чинного
законодавства, Комунальному
підприємству «Батиївське»
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації, що не є
балонсоутримувачем теплових пунктів,
плати за холодну воду, яка
використовується на потреби гарячого
водопостачання, та може призвести до
завищення об'ємів холодної води,
відпущеної на потреби гарячого
водопостачання.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення вартості послуг за приймання
стічних вод гарячого водопостачання
(стоки), яка є однією із складових за
кодом 9-51568, колегія суддів зазначає
наступне.

Пунктом 1.4 Правил користування №190,
приймання стічних вод від підприємств,
установ, організацій до системи
централізованого водовідведення
здійснюється відповідно до Правил
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Держбуду від
19.02.2002 N37, зареєстрованих у Мін'юсті
26.04.2002 за N 403/6691 (далі - Правила приймання
№37), а також місцевих правил приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації населеного пункту.

Згідно п. 1.2 Правил приймання №37,
останні поширюються на комунальні
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації (далі - водоканали), та на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності й відомчої належності, які
скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
підприємства).

Як унормовано п. 1.4 Правил приймання №37,
абонент водоканалу - це юридична особа,
яка уклала договір з водоканалом на
надання послуг водопостачання та (або)
каналізації.

Стічні води підприємств - усі види
стічних вод, що утворилися внаслідок
їхньої діяльності після використання
води в усіх системах водопостачання
(господарсько-питного, технічного,
гарячого водопостачання тощо), а також
поверхневі та дощові води з території
підприємства (з урахуванням
субабонентів);

Відповідно до п. 2.4 означених Правил
приймання, підприємства зобов'язані
виконувати в повному обсязі вимоги цих
Правил, місцевих Правил приймання та
договору на послуги водовідведення,
своєчасно оплачувати рахунки
водоканалу за надані послуги.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно умов укладеного сторонами
договору постачальник (позивач)
зобов'язується надавати абоненту
(відповідачу) послуги з постачання
питної води та приймання від нього
стічних вод у міську каналізаційну
мережу, а абонент зобов'язується
здійснювати своєчасну оплату наданих
йому постачальником послуг.

Відповідно до наданого суду від
позивача розгорнутого розрахунку
позовних вимог, за відповідачем
рахується заборгованість за надані
послуги питної води (стоків) в розмірі
473 403,23 грн.

Факт наявності боргу у відповідача в
розмірі 473 403,23 грн позивачем належним
чином доведений та документально
підтверджений, а тому місцевий
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для стягнення з відповідача
вказаної суми заборгованості.

Разом з тим, як вбачається з наданого
позивачем розгорнутого розрахунку, на
заборгованість за надані послуги
питної води (стоків) в розмірі 473 403,23 грн
нараховано 7 153,38 грн 3% річних, 326,66 грн
інфляційних втрат та 23 009,31 грн пені.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом (частина 1 статті
611 Цивільного кодексу України).

Виходячи з вимог частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

В контексті наведеної норми закону
інфляційні втрати за своєю правовою
природою є компенсацією за понесені
збитки, спричинені знеціненням
грошових коштів, а три проценти річних -
платою за користування чужими коштами,
що не були своєчасно сплачені.

Враховуючи вимоги статей 530, 611, 612, 614 ЦК
України та зважаючи на наявну суму
боргу, колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з доводами
позивача та позицією місцевого суду
про те, що несплата заборгованості по
договору є порушенням зобов'язання, а
тому наявні підстави для застосування
встановленої статтею 625 Цивільного
кодексу України відповідальності та,
відповідно, часткового задоволення
вимог щодо стягнення з КП «Батиївське»
на користь ПАТ «АК «Київводоканал» 3%
річних у сумі 7 153, 38 грн та 326, 66 грн
інфляційних втрат.

Пунктом 4.2 договору сторони
передбачили, що у разі порушення
строків виконання зобов'язання по
оплаті за надані послуги, абонент
сплачує постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення платежу.

В силу положень статей 1, 3 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Пункт 6 статті 232 ГК України визначає, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

З розгорнутого розрахунку вбачається,
що вимога про стягнення з відповідача
пені, нарахованої на суму боргу за
надані послуги питної води (стоків) в
розмірі 473 403,23 грн, заявлена позивачем
вірно, в межах строку, визначеного
законом, а тому з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню
пеня в сумі 23 009,31 грн.

Крім того, як було зазначено вище, на
новий розгляд Вищим господарським
судом України було передано дану
справу в частині вирішення спору про
стягнення, зокрема, 141 314,15 грн штрафу,
нарахованого позивачем на суму
заборгованості, що обліковується як за
кодом 9-51568, так і за кодами 9-1568, 9-1649, 9-1650.

Разом з тим, як вбачається з розрахунку
суду першої інстанції, при новому
розгляді справи останнім було стягнуто
штраф, нарахований на суму
заборгованості за надані послуги
питної води (стоків), що обліковується
за кодом 9-51568, та залишено поза увагою
наявність заборгованості у розмірі 1 419
582,68 грн, що обліковується за кодами 9-1568,
9-1649, 9-1650, та яка була стягнута з
відповідача відповідно до постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014,
залишеної без змін постановою Вищого
господарського суду України від 17.04.2014
у даній справі.

Згідно п. 4.6. договору за безпідставну
відмову оплатити направлений рахунок
або вимогу щодо оплати, абонент сплачує
постачальнику штраф у розмірі 5% від
суми, яку відмовився сплатити.

Апеляційний господарський суд,
провівши перерахунок нарахованого
позивачем штрафу, враховуючи відмову у
задоволенні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
вартості холодної води, яка іде на
підігрів в розмірі 933 297,00 грн, дійшов
висновку, що з КП «Батиївське» на
користь ПАТ «АК «Київводоканал»
підлягає стягненню 94 649,29 грн штрафу (1 419
582,68 грн х 5% + 473 403,23 грн х 5%).

Згідно ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються судом
письмовими та речовими доказами,
поясненнями представників сторін та
інших осіб, які беруть участь у
судовому процесі. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду,
у відповідності до частини 1 статті 104
Господарського процесуального кодексу
України, є, зокрема, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, зважаючи на
встановлене вище, находить апеляційну
скаргу ПАТ «АК «Київводоканал» такою,
що підлягає частковому задоволенню, а
рішення Господарського суду м. Києва
від 01.07.2014 у справі №910/13142/13 - зміні.

У зв'язку з частковим задоволенням
апеляційної скарги та зміни
апеляційним господарським судом
рішення місцевого господарського суду,
судові витрати підлягають
перерозподілу у відповідності зі
статтею 49 ГПК України.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 43, 49, 99, 101 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» на рішення
Господарського суду міста Києва від
від 01.07.2014 у справі №910/13142/13
задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 01.07.2014 у справі №910/13142/13
змінити.

3. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
«Батиївське» Солом'янської районної у
місті Києві державної адміністрації
(03110, м. Київ, вул. Солом'янська, 33; ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» (01015, м. Київ,
вул. Лейпцизька, 1 А; )
основну заборгованість по сплаті
коштів за питну воду (стоки) в розмірі 473
403 (чотириста сімдесят три тисячі
чотириста три) грн 23 коп., інфляційні
втрати в розмірі 326 (триста двадцять
шість) грн 66 коп., 3% річних в розмірі 7 153
(сім тисяч сто п'ятдесят три) грн 38 коп.,
пеню в розмірі 23 009 (двадцять три тисячі
дев'ять) грн 31 коп., штраф в розмірі 94 649
(дев'яносто чотири тисячі шістсот
сорок дев'ять) грн 29 коп., судовий збір
за розгляд справи в суді першої
інстанції в розмірі 11 970 (одинадцять
тисяч дев'ятсот сімдесят) грн 84 коп. та
судовий збір за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції в розмірі 709
(сімсот дев'ять) грн 79 коп.

В решті позову відмовити.

4. Доручити Господарському суду
міста Києва видати наказ на виконання
даної постанови.

5. Матеріали справи №910/13142/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
А.О. Мальченко

Судді
Г.А. Жук

Л.В. Кропивна