ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року Справа № 918/1909/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого-судді суддів:Демидової
А.М., Воліка І.М. (доповідача), Іванової
Л.Б.,розглянувши у відкритому судовому
засіданнікасаційну скаргуТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська Боргова Компанія"на
рішеннявід 11.02.2014господарського суду
Рівненської області та на постанову
від 01.04.2014Рівненського
апеляційного господарського судуу
справі№ 918/1909/13 господарського
суду Рівненської області за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська Боргова
Компанія"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Швидка допомога
"Пульс"за участю третьої
особиТовариства з обмеженою
відповідальністю Комерційний банк
"Арма"простягнення 234 986,35 грн.В судове
засідання прибули представники
сторін:позивачаШумейко П.М. (дов. від
14.03.2014 № б/н);відповідачаГерасимчук О.П.
(дов. від 01.10.2014 № б/н);третьої особине
з'явились;Відповідно до Розпорядження
секретаря першої судової палати Вищого
господарського суду України від 13.10.2014
для розгляду касаційної скарги у цій
справі призначено колегією суддів у
наступному складі: головуючий-суддя -
Демидова А.М., судді - Волік І.М., Іванова
Л.Б.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Українська Боргова Компанія" (надалі -
ТОВ "Українська Боргова Компанія")
звернулося до господарського суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Швидка допомога
"Пульс" (надалі - ТОВ "Швидка допомога
"Пульс") про стягнення кредитної
заборгованості у розмірі 234 986,35 грн.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 21.01.2014 до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача,
залучено - Товариство з обмеженою
відповідальністю Комерційний банк
"Арма" (надалі - ТОВ Комерційний банк
"Арма").

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 11.02.2014 (суддя
Андрійчук О.В.), залишеним без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 (колегія
суддів: Гулова А.Г. - головуючий, судді -
Маціщук А.В., Петухов М.Г.), у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановленими
судовими актами судів попередніх
інстанцій, позивач - ТОВ "Українська
Боргова Компанія" звернулося до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Рівненської області від 11.02.2014 та
постанову Рівненського апеляційного
господраського суду від 01.04.2014, і
прийняти нове рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі. В
обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що судами порушено
норми процесуального та матеріального
права, оскільки не надано належної
правової оцінки обставинам щодо
поважності пропуску строку позовної
давності, що є підставою для скасування
оскаржуваних судових актів.

Відповідач та теретя особа не
скористалися правом, наданим ст. 1112 ГПК
України, та відзиви на касаційну скаргу
позивача до Вищого господарського суду
України не надіслали, що не перешкоджає
касаційному перегляду оскаржуваних
судових актів.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України, заслухавши
суддю-доповідача, представників сторін
та перевіривши матеріали справи,
дійшов висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 31.01.2008 між ТОВ
Комерційний банк "Арма" (Банк) та ТОВ
"Швидка допомога "Пульс" (Позичальник)
укладений Кредитний договір № 20/02-К/3,
за умовами якого Банк надає
Позичальнику кредит у сумі 120 000,00 грн.
на поновлення обігових коштів,
кредитні кошти надаються строком по
30.01.2010 включно, за користування
кредитними коштами встановлюється
плата в розмірі 25 % річних; при цьому
Позичальник здійснює повернення
кредиту у національній валюті
платіжними дорученнями на відкритий
позичковий рахунок № 20630025 ТОВ КБ "Арма"
та щомісячно сплачує проценти за
користування кредитними коштами до дня
остаточного повернення кредиту (п. п.
1.1., 1.2., 1.3., 2.3. Кредитного договору).

На виконання зобов'язань за Кредитним
договором Банк перерахував на рахунок
Позичальника кредитні кошти у розмірі
120 000,00 грн., що підтверджується
меморіальним ордером № 761877 від 21.01.2008.
Проте, Позичальник свої зобов'язання
щодо повернення кредиту та сплати
процентів у встановлені договором
строки не виконав, і станом на 01.05.2013 за
ним рахувалась прострочена
заборгованість по кредиту у сумі 120 000,00
грн. та прострочена заборгованість по
процентам у розмірі 114 986,35 грн.

Разом з тим, Національним банком
України з 17.04.2009 в ТОВ Комерційний банк
"Арма" призначено тимчасову
адміністрацію та ініційовано
здійснення ліквідаційної процедури
Банку, в процесі якої 08.09.2013 між ТОВ
Комерційний Банк "Арма" в особі
ліквідатора Павлини А.Ю. та ТОВ
"Українська Боргова Компанія", у
відповідності до Закону України "Про
товарну біржу" та правил біржової
торгівлі ТБ "НАША" на підставі
протоколу проведення відкритих
прилюдних біржових торгів (аукціону) №
3-167 від 08.08.2008, укладена Біржова угода -
Договір купівлі-продажу майнових прав
за Кредитними договорами ТОВ КБ
"Арма", в тому числі за Кредитним
договором № 20/02-К/3, укладеним з ТОВ
"Швидка допомога "Пульс".

За Актом прийому-передачі майнових
прав № 83 від 14.08.2013, ТОВ КБ "Арма"
передало ТОВ "Українська Боргова
Компанія" свої майнові права згідно
Договору купівлі-продажу № 3-167 від
08.08.2013.

Таким чином, на підставі
вищенаведеного Договору
купівлі-продажу до позивача - ТОВ
"Українська Боргова Компанія" перейшло
право вимоги до Позичальника
(відповідача) - ТОВ "Швидка допомога
"Пульс" за Кредитним договором № 20/802-К/3
від 31.01.2008 щодо стягнення простроченої
заборгованості по кредиту у розмірі 120
000,00 грн. та простроченої
заборгованості по процентам у розмірі
114 986,35 грн.

Позивач звертаючись до господарського
суду з позовом про стягнення кредитної
заборгованості у загальній сумі 234 986,35
грн. з посиланням на вищезазначені
докази, також просив суд визнати
поважними причини пропуску позовної
давності обргунтовуючи своє
клопотання тим, що Банк звертався з
позовом про стягнення зазначеної
заборгованості у межах строків
позовної давності, проте відсутність
коштів у Банку, який в цей період
перебував у стані ліквідації та не мав
можливості сплатити судовий збір,
призвело до повернення позовної заяви
без розгляду, а отже через свою
неплатоспроможність Банк був
позбавлений можливості здійснити
захист свого порушеного права.

Відповідач заперечуючи проти позову
звернувся до суду з заявою про
застосування строку позовної давності.

Частиною 1 ст. 655 Цивільного кодексу
України визначено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Предметом договору
купівлі-продажу можуть бути майнові
права. До договору купівлі-продажу
майнових прав застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не випливає із змісту або характеру цих
прав. До договору купівлі-продажу права
вимоги застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом. (ч.ч.
2-3 ст. 656 ЦК України).

Відповідно до пункту першого частини 1
ст. 512 Цивільного кодексу України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
514 ЦК України).

Так, судами встановлено, що до позивача
на підставі Договору купівлі-продажу №
3-167 від 08.08.2013 перейшло право вимоги
кредитної заборгованості в обсязі і на
умовах визначених Кредитним договором
№ 20/02-К/3 від 31.08.2008. За умовами цього
договору отримані кредитні кошти у
сумі 120 000,00 грн. відповідач зобов'язаний
був повернути та сплатити проценти за
користування кредитом у строк до 30.01.2010
включно (п. п. 1.2., 3.3.2 Кредитного
договору).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі ст. 261 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права.

За встановлених обставин та враховуючи
вищенаведені законодавчі приписи, суди
дійшли висновку, що позовна давність
щодо вимог про стягнення кредитної
заборгованості сплила 31.01.2013, а позивач
звернувся з даним позовом лише 13.12.2013.
При цьому звернення третьої особи - ТОВ
КБ "Арма" у липні 2012 року до суду з
позовною заявою про стягнення спірної
кредитної забогованості, яка була
повернута ТОВ КБ "Арма" без розгляду, на
підставі пункту 4 частини 1 ст. 63 ГПК
України, у зв'язку з несплатою судового
збору та необгрунтованістю клопотання
про відстрочення його сплати, оскільки
позивачем в порушення приписів ст. ст.
32, 33, 34 ГПК України, не було надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження недостатності або
відсутності коштів на його рахунках та
не доведено суду винятковості
обставин, що унеможливлюють сплату
судового збору, в силу приписів частини
1 ст. 265 Цивільного кодексу України не
зупиняє перебігу позовної давності.

Згідно з частиною 3 ст. 63 ГПК України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до суду у загальному порядку після
усунення допущеного порушення.

Таким чином, третя особа мала
можливість в межах строку позовної
давності звернутися повторно до суду,
надавши належні та допустимі докази на
підтвердження свого скрутного
фінансового стану, для вирішення судом
питання про відстрочку у сплаті
судового збору. Крім цього, під час
розгляду даної справи, ні позивачем, ні
третьою особою не надано суду належних
доказів відсутності грошових коштів на
рахунках Банку під час проведення
процедури ліквідації та об'єктивної не
можливості звернутися до суду в межах
строку позовної давності для захисту
свого порушеного права.

При цьому, судами правомірно зауважено,
що позивач у справі є господарюючим
суб'єктом, який здійснює
підприємницьку діяльність на власний
ризик, і укладаючи Договір
купівлі-продажу № 3-167 від 08.08.2013, з
урахуванням положень ст. 6 Цивільного
кодексу України сторони були вільними
в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Отже, враховуючи те, що позивачем не
доведено належними та допустимими
доказами поважності причини
пропущення строку позовної давності, а
тому, як вірно встановлено судами,
підлягають застосуванню наслідки
пропуску строку позовної давності, що
відповідно до частини 4 ст. 267
Цивільного кодексу України є правовою
підставою для відмови у позові.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
справи колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що
доводи, викладені позивачем у
касаційній скарзі, є необґрунтованими,
оскільки вони спростовуються
зібраними по справі доказами і не
відповідають вимогам закону.

На підставі викладеного, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що судами першої та
апеляційної інстанцій було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та винесені рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що дає підстави
для залишення їх без змін.

З огляду на приписи ст. 49 ГПК України,
судові витрати за подання касаційної
скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська Боргова Компанія" залишити
без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 01.04.2014 та
рішення господарського суду
Рівненської області від 11.02.2014 у справі
№ 918/19019/13 залишити без
змін.

Головуючий, суддя
А.М. Демидова

Судді :
І.М. Волік

Л.Б. Іванова