КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2014 р. Справа№ 910/13136/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Гур’єва Ю.А., довіреність б/н
від 01.01.2014 року,

відповідача: Шульга Л.М., довіреність №
399 від 15.07.2014 року.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного науково-дослідного
інституту з лабораторної діагностики
та ветеринарно-санітарної експертизи

на рішення господарського суду м. Києва
від 09.09.2014

у справі №910/13136/14 (суддя - Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Прод-Трейд"

до Державного науково-дослідного
інституту з лабораторної діагностики
та ветеринарно-санітарної експертизи

про стягнення 77385,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агро-Прод-Трейд"
звернувся до Господарського суду міста
Києва з вимогою про стягнення з
Державного науково-дослідного
інституту з лабораторної діагностики
та ветеринарно-санітарної експертизи 77
385,26 грн. заборгованості за Договором
поставки № 2040 від 21.01.2014 року, з яких:
76440,00 грн. - заборгованість, 914,77 грн. - 3%
річних, 30,49 грн. -пені.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 09.09.2014 року у справі №910/13136/14
позовні вимоги задоволені повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить суд
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 09.09.2014 року у справі
№910/13136/14 та прийняти нове рішення про
передачу матеріалів справи до слідчих
органів.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення місцевого господарського суду
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
місцевий господарський суд
неправильно застосував і порушив норми
матеріального та процесуального права.

Апеляційний господарський суд,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
встановив наступне.

21.01.2014р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро-Прод-Трейд"
(постачальник, позивач) та Державним
науково-дослідним інститутом з
лабораторної діагностики та
ветеринарно-санітарної експертизи
(покупець, відповідач) укладено Договір
поставки № 2040 (далі - Договір),
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язується поставити товар, згідно
Специфікації, наведеної у Додатку №1
цього Договору на об'єкт покупця за
адресою: місто Київ, вулиця Донецька, 30,
а покупець зобов'язується прийняти і
оплатити товар.

Відповідно до п. 2.1. Договору, загальна
вартість товару за Договором становить
76 440 (сімдесят шість тисяч чотириста
сорок) гривень 00 копійок, ПДВ 20% складає
12 740 (дванадцять тисяч сімсот) сорок
гривень 00 копійок.

Згідно з п. 2.2. Договору, покупець
здійснює оплату за цим Договором у сумі
зазначеній в п. 2.1. Договору шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок постачальника не пізніше 10-ти
(десяти) календарних днів з моменту
підписання Сторонами акта
здачі-приймання товару.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що
покупець в процесі поставки товару по
даному Договору зобов'язується
своєчасно проводити приймання та
оплату за товар, поставлений
постачальником, в розмірах та в терміни
вказаних у розділі 2.

Відповідно до п. 5.1. Договору, термін
поставки за цим Договором становить 10
(десять) робочих днів після підписання
даного Договору.

Датою закінчення обов'язків
постачальника за Договором поставки
вважається дата підписання покупцем
Акту здачі-приймання товару (п. 5.1.1.).
Покупець протягом 5-ти робочих днів
після отримання Акту здачі-приймання
товару направляє постачальнику
підписаний Акт здачі-приймання чи
мотивовану відмову від приймання
товару. При неотриманні постачальником
підписаного Акту здачі-приймання
товару чи мотивованої відмови від
приймання їх у 5-ти денний термін, вони
вважаються прийнятими з виконанням
всіх умов даного Договору (п. 5.2.). При
мотивованій відмові покупця
складається двосторонній протокол
невідповідності товару із зазначенням
термінів усунення вказаних
невідповідностей або заміни його (п.
5.3.).

Відповідно до п. 6.3. Договору, у випадку
порушення з вини покупця строків
оплати за Договором покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі 0,1% від
своєчасно неоплаченої суми за кожний
день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Позивач на виконання умов Договору
позивач передав відповідачеві товар
вартістю 76440,00 грн., а відповідач його
отримав, що підтверджується видатковою
накладною №2041 від 21.01.2014 р. та Актом
передачі-приймання від 21.01.2014р. Однак,
відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань за Договором, оплату
поставленого товару не здійснив.

06.06.2014р. позивач направив на адресу
відповідача вимогу від 02.06.2014р. про
сплату заборгованості за Договором
поставки №2040 від 21.01.2014 року у розмірі
76440,00 грн.

Оскільки, поставлений позивачем товар
відповідач не оплатив, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача - Державного
науково-дослідного інституту з
лабораторної діагностики та
ветеринарно-санітарної експертизи 77
385,26 грн. заборгованості за Договором
поставки № 2040 від 21.01.2014 року, з яких:
76440,00 грн. - заборгованість, 914,77 грн. - 3%
річних, 30,49 грн. - пені.

Відповідач позовні вимоги заперечив,
посилаючись на те, що станом на 04.08.2014
рік товар зазначений у договорі
фактично не поставлявся на адресу
відповідача та не обліковувався. Також,
відповідач вказує, що контроль за
виконання умов договору поставки
здійснював відділ
матеріально-технічного забезпечення,
безпосередню індивідуальну
відповідальність за прийняття
цінностей ніс
матеріально-відповідальна особа, якою
являвся завідувач відділу
матеріально-технічного забезпечення
ОСОБА_4, що підтвердив своїм підписом
одержання цінностей, згідно договору
поставки № 2040. Під час звільнення
ОСОБА_4 13.03.2014р., проводився
інвентаризаційний опис основних
засобів та інших необоротних
матеріальних активів, які рахувалися
за матеріально-відповідальною особою
ОСОБА_4, проте, згідно
інвентаризаційних описів від 13.03.2014р.
товар у Державного науково-дослідного
інституту з лабораторної діагностики
та ветеринарно-санітарної експертизи
не значиться. 23.07.2014р. відповідачем була
проведена позапланова інвентаризація
основних засобів, за результатами якої,
також, не було виявлено Генератора.

24.07.2014р. відповідач звернувся з заявою
до Солом'янського РУГУ МВС України в
місті Києві щодо проведення
розслідування та притягання колишніх
посадових осіб за вчинення ними
шахрайських дій. Солом'янським РУ ГУМВС
України в м. Києві надано відповідачу
відповідь від 08.08.2014р. за № 50/9419 про
приєднання вказаної заяви до
матеріалів кримінального провадження
№ 0003260.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін);
зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що позивачем на
виконання умов Договору поставлено
відповідачеві товар вартістю 76440,00 грн.,
а відповідачем прийнято вказаний
товар, що підтверджується видатковою
накладною №2041 від 21.01.2014р. та Актом
передачі-приймання від 21.01.2014р., що
підписані сторонами та скріплені їх
печатками. Оригінали вказаної
видаткової накладної та акту
приймання-передачі надані для огляду в
судовому засіданні, а копії наявні в
матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV від 16.07.1999р.,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 вищевказаної статті
передбачені обов'язкові реквізити
первинних документів, а саме: назву
документа (форми); дату і місце
складання; назву підприємства, від
імені якого складено документ; зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції; посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції і правильність
її оформлення; особистий підпис або
інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З урахуванням наявності відтиску
печатки Державного науково-дослідного
інституту з лабораторної діагностики
та ветеринарно-санітарної експертизи
на Договорі поставки № 2040 від 21.01.2014
року та на видатковій накладній №2041
від 21.01.2014р. та Акті передачі-приймання
від 21.01.2014р., автентичність відтиску
якої відповідачем не заперечується, та
відсутність доказів про втрату
зазначеної печатки підприємства, її
підробку чи інше незаконне
використання третіми особами всупереч
волі відповідача, відсутність на
видатковій накладній та Акті
приймання-передачі посади особи,
особистий підпис якої міститься на цих
документах, не спростовує сам факт
здійснення позивачем поставки
Генератора у кількості 1 шт.

При цьому, передача (прийняття)
матеріальних цінностей без
довіреності є порушенням ведення
бухгалтерського обліку, але не є
достатньою обставиною, що заперечує
факт передачі/повернення або прийняття
товарів.

Судом, також, встановлено, що
відповідно до п. 5.2. Договору,
відповідач (покупець)повинен протягом
5-ти робочих днів після отримання Акту
здачі-приймання товару направити
позивачу (постачальнику) підписаний
Акт здачі-приймання чи мотивовану
відмову від приймання товару. Проте,
відповідачем не було надано позивачу
мотивованої відмови від підписання
Акту передачі-приймання від 21.01.2014р.,
докази наявності такої відмови в
матеріалах справи відсутні та
відповідачем не надані.

Також, посилання відповідача стосовно
відсутності в інвентаризаційних
описах від 13.03.2014р. та від 23.07.2014р.
Державного науково-дослідного
інституту з лабораторної діагностики
та ветеринарно-санітарної експертизи
відомостей щодо наявності товару -
Генератора без двигуна в кожусі АIішаr
ЕАG у кількості 1 шт, судом не
приймаються до уваги, оскільки згідно
зі статтею 10 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" для забезпечення
достовірності даних бухгалтерського
обліку та фінансової звітності
підприємства зобов'язані проводити
інвентаризацію активів і зобов'язань,
під час якої перевіряються і
документально підтверджуються їх
наявність, стан і оцінка. При цьому, не
відображення у інвентаризаційному
описі господарської операції свідчить
про порушення порядку ведення
бухгалтерської звітності
відповідачем, проте не спростовує факт
здійснення поставки позивачем товару в
січні 2014р. та відповідно його прийняття
відповідачем. Крім того,
інвентаризаційні описи складені
відповідачем в березні та в липні 2014
року, в той час як Акт
передачі-приймання датований 21.01.2014р.

Водночас, в матеріалах справи відсутні
докази того, що товар вартістю 76440,00 грн.
був відсутній у відповідача на час
підписання сторонами видаткової
накладної №2041 від 21.01.2014р. та Акту
передачі-приймання від 21.01.2014р.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про підтвердження факту
поставки позивачем відповідачу товару
на суму 76440,00 грн. та відповідно його
прийняття відповідачем, у зв'язку з чим
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відповідачем
порушено зобов'язання за Договором
поставки №2040 від 21.01.2014 року в частині
своєчасної оплати за поставлений
товар, позивачем нараховані пеня у
розмірі 30,49 грн., 3 % річних в розмірі 914,77
грн.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. (ч. 1
ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 6.3. Договору, у випадку
порушення з вини покупця строків
оплати за Договором покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі 0,1% від
своєчасно неоплаченої суми за кожний
день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про задоволення
вимог позивача щодо стягнення з
відповідача основного боргу, пені та 3%
річних.

Беручи до уваги наведене, судова
колегія вважає, що рішення
господарського суду м. Києва від 09.09.2014
року у справі №910/13136/14 прийнято з
повним і достовірним встановленням
всіх фактичних обставин, які мають
значення для вирішення даного спору, а
також з дотриманням норм матеріального
і процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Державного
науково-дослідного інституту з
лабораторної діагностики та
ветеринарно-санітарної експертизи
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва
від 09.09.2014 року у справі №910/13136/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Державного науково-дослідного
інституту з лабораторної діагностики
та ветеринарно-санітаної експертизи -
без задоволення.

Головуючий суддя
В.В. Андрієнко

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Шапран