ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.
Справа № 911/3807/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лопатіна А.В. розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом прокурора
Макарівського району Київської
області в інтересах держави, в особі
Макарівської селищної ради Київської
області, смт. Макарів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Архітектурно-Будівельна компанія
Еко-Дім", с. Копилів Макарівського
району

про розірвання договору та
повернення майна

суддя Лопатін А.В.

за участю представників згідно з
протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Прокурором Макарівського району
Київської області в інтересах держави,
в особі Макарівської селищної ради
Київської області (надалі позивач)
заявлено позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Архітектурно-Будівельна компанія
Еко-Дім" (надалі відповідач) про
розірвання договору та повернення
майна.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
перевіркою проведеною прокуратурою
Макарівського району встановлено
порушення відповідачем умов договору
оренди земельної ділянки від 29.12.2005 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.09.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 01.10.2014 р.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду даного спору ухвалою суду від
11.09.2014 р., явку представника в судове
засідання 01.10.2014 р. не забезпечив, про
причини неявки суд не повідомив.

У п.п. 3.9.1, 3.9.2 роз'яснень, наданих Вищим
господарським судом України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", вказано, що особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ст. 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців" від 15.05.2003 р.
№ 755-IV, якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців,
місцезнаходженням відповідача є: 08033,
Київська область, Макарівський район,
с. Копилів, вул. Жовтнева, буд. 86,
оскільки, копія ухвали суду від 11.09.2014 р.
було направлено на вказану адресу, дане
свідчить, що судом належним чином
повідомлено відповідача про місце,
дату та час розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 01.10.2014 р. розгляд справи
відкладено на 21.10.2014 р. та повідомлено
відповідача, що повторна неявка його
представника в судове засідання або
неподання відзиву на позов не буде
підставою для відкладення розгляду
справи і спір буде вирішено за наявними
у матеріалах справи документами.

20.10.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представником відповідача подано
клопотання про відкладення розгляду
справи для ознайомлення останнім з
матеріалами справи та підготовки
заперечень на позов.

Щодо тверджень відповідача про
відсутність процесуальних документів
та копії позовної заяви, суд ставиться
критично, оскільки матеріали справи
містять докази направлення позивачем
на адресу відповідача копії позовної
заяви з додатками,а відповідач на
підставі ст. 22 ГПК України мав
можливість з'явитись до суду та
ознайомитись з матеріалами справи.

Враховуючи обмежений ст. 69 ГПК України
строк розгляду спору та те, що
нез'явлення представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті,
а матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представника
позивача та прокурора, суд

встановив:

29 грудня 2005 року між Макарівською
селищною радою Київської області
(орендодавець, позивач у справі) та ТОВ
"Архітектурно-будівельна компанія
«ЕКО-ДІМ»" (орендар, відповідач у
справі) було укладено договір оренди
землі (надалі договір), відповідно до п.
1.1. якого, орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове, платне
володіння і користування земельну
ділянку площею 4,000 гектари, яка
розташована на території в межах
селища Макарів Макарівської селищної
ради Макарівського району Київської
області. Опис меж: від А до Б -
Макарівська селищна рада; від Б до В -
Макарівська селищна рада; від В до Г -
ЗАТ «ПМК-23»; від Г до А - Макарівська
селищна рада.

Кадастровій номер земельної ділянки -
:00:024:0004.

Межі та розташування земельної
ділянки, що є предметом даного
договору, вказані на план-схемі, що є
невід'ємною частиною даного договору.

Положеннями п. 2.2 договору встановлено,
що договір укладається на термін 49
(сорок дев'ять) років, починаючи з дати
його державної реєстрації.

По закінченні терміну договору орендар
має переважне право на поновлення
договору на новій термін. У цьому разі
він повинен повідомити письмово
орендодавця про бажання щодо
продовження дії договору на новий
термін не пізніше, ніж за три місяці до
його закінчення.

Орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі в розмірі 1,5 (одна ціла
п'ять десятих) відсотки від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки, що
на момент укладення договору складає
14198 (чотирнадцять тисяч сто дев'яносто
вісім) гривень 40 коп. в рік (без
урахування ПДВ), на поточний рахунок
орендодавця.

Орендна плата за земельну ділянку
сплачується орендарем за базовий
податковій (звітний) період, який
дорівнює календарному місяцю,
щомісячно протягом 30 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця (п. 2.3.
договору).

Вказаний договір оренди підписаний
представниками сторін, скріплений
відтисками печаток позивача та
відповідача, нотаріально посвідчений
та зареєстрований в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі.

Як зазначає позивач, відповідач понад
1,5 роки не виконує покладені на нього
договором оренди обов'язки щодо сплати
орендних платежів у зв'язку з чим
заборгованість ТОВ
"Архітектурно-Будівельна компанія по
орендній платі за користування
вказаною вище земельною ділянкою перед
Макарівською селищною радою станом на
дату подання позову становить 11083,20 грн.
Факт наявності вказаної
заборгованості також підтверджується
довідкою Макарівського відділення
Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області від 28.07.2014 р. № 1666.

У свою чергу, належним чином
повідомлений про дату судового
засідання відповідач явку
представника у судове засідання не
забезпечив, доказів, які б
спростовували факт наявності
зазначеної заборгованості до суду не
подав.

За умовами договору оренди у разі
відсутності взаємної згоди сторін щодо
умов даного договору, його
дострокового розірвання на вимогу
заінтересованої сторони, ці питання
вирішуються у судовому порядку
(відповідно до положень п. 4. договору).

Згідно з частиною третьою статті 291 ГК
України договір оренди може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний з підстав,
передбачених ЦК України для розірвання
договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 783 ЦК України визначено, що
наймодавець має право вимагати
розірвання договору найму, якщо наймач
користується річчю всупереч договору
або призначенню речі; наймач без
дозволу наймодавця передав річ у
користування іншій особі; наймач своєю
недбалою поведінкою створює загрозу
пошкодження речі; наймач не приступив
до проведення капітального ремонту,
якщо обов'язок проведення капітального
ремонту був покладений на наймача.

При цьому повинні враховуватися
приписи частини другої статті 651 ЦК
України, які є загальними для
розірвання договору та які
передбачають можливість розірвання
договору за рішенням суду на вимогу
однієї з сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, установлених
договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено
спеціальний спосіб розірвання
договору шляхом вчинення наймодавцем
односторонньої відмови від нього, якщо
наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд.

Визначена статтею 782 ЦК України
можливість розірвати договір найму
шляхом відмови від договору в
позасудовому порядку є правом, а не
обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від
договору найму, передбачене частиною
першою статті 782 ЦК України, не є
перешкодою для звернення наймодавця
(орендодавця) до суду з вимогою
розірвати договір у разі несплати
наймачем (орендарем) платежів, якщо
вбачається істотне порушення умов
договору.

Водночас, на спірні правовідносини
поширюється також дія Закону України
"Про оренду землі", згідно з статтею 24
якого орендодавець має право вимагати
від орендаря своєчасного внесення
орендної плати.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

При цьому вказана норма застосовується
з урахуванням наведених вище загальних
положень ГК України та ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
08.05.2012 р. у справі № 5021/966/2011.

З огляду на вищевказані обставини,
істотне порушення орендарем (наймачем)
такої умови договору оренди державного
(комунального) майна, як внесення
орендної плати, є достатньою правовою
підставою для дострокового розірвання
вказаного договору оренди в судовому
порядку та повернення орендованого
майна орендодавцю (наймодавцю).

За таких обставин, враховуючи те, що
законом передбачено право орендодавця
на дострокове розірвання договору у
разі порушення договірних зобов'язань
орендарем, а судом встановлено, що
відповідачем було порушено умови
договору оренди земельної ділянки від
29.12.2005 р., позовні вимоги про розірвання
договору оренди земельної ділянки від
29.12.2005 р. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 653 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Згідно з ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Частиною першою ст. 34 Закону України
"Про оренду землі" передбачено, що у
разі припинення або розірвання
договору оренди землі орендар
зобов'язаний повернути орендодавцеві
земельну ділянку на умовах, визначених
договором. Орендар не має права
утримувати земельну ділянку для
задоволення своїх вимог до
орендодавця.

З розірванням договору оренди,
відповідач втрачає статус орендаря, а
тому вимога позивача про зобов'язання
відповідача повернути позивачу об'єкт
оренди підлягає задоволенню.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
розірвання договору оренди та
зобов'язання відповідача передати
позивачу об'єкт оренди що орендується є
нормативно та документально
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Судові витрати, відповідно до частини
четвертої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судом
покладаються на відповідача.

Як вбачається з прохальної частини
позовної заяви, позивачем заявлено до
розгляду дві вимоги немайнового
характеру.

У підпункті 2 п. 2. частини другої ст. 4
Закону України "Про судовий збір"
вказано, що за подання позовної заяви
немайнового характеру у господарський
суд у доход державного бюджету
сплачується судовий збір у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до частини першої ст. 4 цього
ж Закону судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з приписами ст. 8 Закону України
"Про державний бюджет України на 2014
рік" у 2014 році встановлено мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі -
1218 гривень.

У п. 2.11 роз'яснень наданих Вищим
господарським судом України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21 лютого 2013 року N 7
вказано, що у випадку якщо в позовній
заяві об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Відповідно до приписів ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" та
зазначених вище роз'яснень Вищого
господарського суду України, позивач
мав сплатити за подання до суду
позовної заяви з двома вимогами
немайнового характеру у доход
державного бюджету судовий збір у
розмірі 60266,00 грн.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір оренди землі,
посвідчений приватним нотаріусом
Макарівського районного нотаріального
округу Київської області ОСОБА_2 та
зареєстрований в реєстрі за № 15065, а
також зареєстрований в книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
землі 29.12.2005 року на № 018, укладений між
Макарівською селищною радою Київської
області (08000, Київська область, смт.
Макарів, вул. Фрунзе, буд. 36; код ЄДРПО
України 24217537) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Архітектурно-будівельна компанія
«ЕКО-ДІМ»" (08033, с. Копилів,
Макарівського району, вул. Жовтнева,
буд. 86; код ЄДРПО України 33466495).

3. Зобов'язати Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Архітектурно-будівельна компанія
«ЕКО-ДІМ»" (08033, с. Копилів,
Макарівського району, вул. Жовтнева,
буд. 86; код ЄДРПОУ Країни 33466495)
повернути Макарівській селищній раді
(08000, Київська область, смт. Макарів, вул.
Фрунзе, буд. 36; код ЄДРПО України 24217537)
земельну ділянку загальною площею 4,000
га, кадастровий номер :00:024:0004.

4. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Архітектурно-будівельна компанія
«ЕКО-ДІМ»" (08033, с. Копилів,
Макарівського району, вул. Жовтнева,
буд. 86; код ЄДРПО України 33466495) в доход
Державного бюджету України (за кодом
бюджетної класифікації: ГУ ДКУ у
Київський області, р/р 3001, МФО 821018,
код за ЄДРПО України 37955989) - 60266
(шістдесят тисяч двісті шістдесят
шість) гривень 00 коп. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 28.10.2014 року.

Суддя
А.В. Лопатін