м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Комунального
підприємства "Київтранспарксервіс"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поляна Україна Груп"
про стягнення 17 865,52 грн.
cуддя: Домнічева І.О.
Представники сторін:
від позивача: Башмаков К.О. - за дов.
від відповідача: Данілова Т.О. - за
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство
"Київтранспарксервіс" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поляна Україна Груп"
про стягнення 17 865,52 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням зобов'язань відповідачем
за договором про надання в
експлуатацію фіксованих місць для
денного паркування №1.1-165.11 від 30.12.11р.
Ухвалою від 08.08.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 09.09.2014 р.
08.09.2014 р. від відповідача через відділ
діловодства суду надійшов відзив на
позов в якому зазначено, що договір є
нікчемним оскільки, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 14.08.2013р., якою внесено зміни до
Правил паркування транспортних
засобів, а саме заборонено операторам
передавати майданчики для паркування
на тротуарах та проїзній частині
автомобільних доріг у користування
іншим суб'єктам господарювання.
Ухвалою від 09.09.2014 р. розгляд
справи відкладено на 23.09.2014 р.
09.09.14р. через відділ діловодства
суду позивачем подано додаткові
матеріали по справі.
Ухвалою від 09.09.14р. оголошено
ухвалу про відкладення розгляду справи
23.09.14р. позивачем через відділ
діловодства суду подано пояснення на
23.09.14р. відповідачем через відділ
діловодства суду подано додаткові
пояснення до відзиву.
На підставі ст. 77 ГПК України, в
судовому засіданні 23.09.14р. оголошено
перерву до 14.10.14р.
14.10.14р. через відділ діловодства
суду позивачем подано додаткові
пояснення по справі.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, представник
відповідача заперечив проти
задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні 21.10.14 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з п. 3 Рішення Київської міської
ради "Про вдосконалення паркування
автотранспорту в м. Києві" Комунальне
підприємство "Київтраспарксервіс" є
єдиним оператором з паркування
транспортних засобів, яке займається
стягненням паркувального збору та
виготовленням єдиних абонементних
талонів з паркування автомобільного
транспорту.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України,
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів.

30.12.2012р. між Комунальним підприємством
"Київтраспарксервіс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Поляна
Україна Груп" був укладено Договір про
надання в експлуатацію фіксованих
місць для денного паркування №1.1-165.11,
відповідно до умов якого (п. 1.1 Договору)
позивач надає відповідачу право на
експлуатацію 7 фіксованих місць для
щоденного паркування автотранспортних
засобів за адресою: м. Київ,
Шевченківський район, вул. Глибочицька,
44.

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції
додаткової угоди від 27.06.2013р.) сторони
погодили загальну вартість
використання фіксованих місць для
паркування автотранспортних засобів у
розмірі 3 360,00 грн. на місяць.

Згідно п. 3.2. Договору, розрахунок між
сторонами здійснюється щомісячно
шляхом оплати у розмірі 100% місячної
вартості послуг не пізніше
п'ятнадцятого числа поточного місяця.

При цьому, пунктом 3.3. Договору
зазначено, що позивач щомісячно, не
пізніше п'ятого числа місяця,
наступного за звітнім надає
відповідачу в двох примірниках акт
приймання-передачі наданих послуг.

Згідно з п. 3.4 Договору відповідач
зобов'язаний протягом 2 (двох)
календарних днів з дня отримання акту
приймання-передачі наданих послуг
підписати його та повернути позивачу
один примірник акту.

Договір вважається укладеним і набирає
чинності з 01.01.2012р. до 31.12.2012р. (п. 5.1.
Договору).

Відповідно до приписів п. 5.2 Договору,
якщо за місяць до закінчення терміну
дії Договору одна із сторін письмово не
повідомить іншу сторону про його
розірвання. Договір вважається
продовженим ще на один рік.

В матеріалах справи відсутні
повідомлення сторін про розірвання
договору.

Таким чином, з огляду на викладене вище,
суд дійшов висновку, що строк дії
вищевказаного Договору було
продовжено до 31.12.2013р.

Відповідно до п. 3.5 Договору, якщо на
думку відповідача надані позивачем
послуги не відповідають встановленим
вимогам, то протягом 3-х робочих днів
місяця, наступного за звітним,
відповідач повинен надати мотивовану
відмову від прийняття послуг. Якщо в
установлений строк позивач не одержить
підписаний акт приймання-передачі
наданих послуг або мотивовану відмову
від підписання акту, послуги
вважаються прийнятими з виконанням
всіх умов Договору. Акт без підпису
відповідача вважається прийнятим за
умови наявності запису "Зауважень від
Сторони-2 (відповідач) не надійшли".

Наявні в матеріалах справи акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
з серпня по грудень (включно) 2013 року з
боку відповідача не підписані та за
відсутності мотивованої відмови
відповідача від їх підписання на актах
проставлена відмітка "Зауваження від
сторони-2 не надійшли", а отже послуги за
вказаний період за договором
вважаються прийнятими відповідачем
без зауважень.

Як було зазначено раніше спірний
договір укладений між сторонами
30.12.2011р., який з урахуванням визначеного
розділом 5 порядку набрання та
продовження його чинності, продовжений
за згодою сторін до 31.12.2013р.

Постанова Кабінету Міністрів України
№583 "Про внесення змін до Правил
паркування транспортних засобів, якою
доповнено Правила паркування
транспортних засобів пунктом 8-1, де
визначено, що операторам заборонено
передавати майданчики для паркування
на тротуарах і проїжджій частині
автомобільних доріг в користування
іншим суб'єктам господарювання"
прийнята 14.08.2013р.

Отже, договір відповідав вимогам
закону станом на момент вчинення
правочину, а відтак сторони діяли в
межах чинного законодавства України
станом на момент укладення договору.
Дія постанови КМУ від 14.08.2013р. №583 буде
застосовуватись до відносин, які
виникли після набрання нею чинності.

Послуги за договором приймались в
подальшому відповідачем без зауважень.
З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
стягнення з відповідача вартості
послуг за користування місцями для
паркування транспортних засобів в
розмірі 16 800,00 грн.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погодженні ними. Та умови,які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Пункт 1 ст. 762 Цивільного кодексу
України визначає, що за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму.

Відповідно до п. 5 ст. 762 Цивільного
кодексу України плата за користування
майном вноситься щомісячно, якщо інше
не встановлено договором.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу
України визначає що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач, в порушення умов
договору, у визначені строки оплату за
надані послуги не провів, а отже є
таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що за
несвоєчасне перерахування плати,
зазначеної в п. 3.1 цього договору,
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на момент прострочення, за
кожний день прострочення від суми
несплати.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання. У
відповідності до ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочу
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань").

За розрахунком позивача, не
спростованим у встановленому законом
порядку відповідачем, останній за
порушення зобов'язань за Договором має
сплатити 710,80 грн. пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За розрахунком позивача, не
спростованим у встановленому законом
порядку відповідачем, останній за
порушення зобов'язань за Договором має
сплатити 354,72. 3 % річних.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 16 800 грн. заборгованості,
710,80 грн. пені, 354,72 грн. 3% річних,
обґрунтованими, підтвердженими
наявними в матеріалах справи доказами
та не спростованими належним чином
відповідачем, а відтак такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України сплачений позивачем судовий
збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Поляна Україна Груп"
(04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 12-А,
ідентифікаційний код 36592399) на користь
Комунального підприємства
"Київтранспарксервіс" (04073, м. Київ, вул.
Копилівська, 67 ідентифікаційний код
35210739) 16 800 (шістнадцять тисяч вісімсот)
грн. основного боргу, 710 (сімсот десять)
грн. 80 коп. пені, 354 (триста п'ятдесят
чотири) грн. 72 коп. 3% річних, а також 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
судового збору.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 23.10.14р.

Суддя
І.О. Домнічева