м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕССЕНТІ»
до Товариства з
обмеженою відповідальністю «РЕНЕСАНС
про стягнення 118 435,60 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.
Від позивача Бреус В.М. - по дов.
№59 від 02.06.2014р.
Від відповідача Лабатюк Я.М. - по дов.
№б/н відж 01.10.2014р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕССЕНТІ» про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «РЕНЕСАНС КАПІТАЛ
ГРУП» 118 435,60 грн., із яких: 106 112,81 грн.
основного боргу з врахуванням
встановленого індексу інфляції, 3090,93
грн. - 3% річних, 9 228,86 грн. - пеня,
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.09.2014р. порушено провадження
призначено на 22.10.2014р.
10.10.2014р. від позивача до суду надійшла
заява, відповідно до якої позивач
просить стягнути з відповідача 109999,85
грн. основного боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції, 12 515,61
грн. пені, 3535,09 грн. - три відсотки
20.10.2014р. від позивача до суду надійшла
заява, відповідно до якої позивач
просить стягнути з відповідача 101 399,85
грн. основного боргу з урахуванням
грн. пені, 3529,08 грн. - три відсотки
Представник позивача позовні вимоги в
судовому засіданні підтримав в повному
обсязі. Вимоги вмотивовані тим, що
відповідач в порушення умов договору
поставки не в повному обсязі сплатив
позивачу вартістьь поставленого
товару, у звязку з чим виник борг в сумі
Представник відповідача у судовому
засіданні суму основного боргу в
розмірі 86 205, 75 грн. визнав в повному
В судовому засіданні 22.10.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
01.07.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЕССЕНТІ» (надалі
позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «РЕНЕСАНС КАПІТАЛ
ГРУП» (надалі відповідач) було
укладено договір полставки№09/07/11.
Відповідно до умов п. 1.1. договору
поставки (позивач) зобов'язався
передати у власність відповідача
продукцію, сировину для харчової
промисловості, а відповідач
зобов»язався прийняти та оплатити
Відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
Згідно умов договору покупець
(відповідач) зобов'язаний сплатити
позивачу за фактично поставлену
продукцію протягом 30 календарних днів
після покупцем (відповідачем) права
власності на продукцію.
При розгляді справи судом встановлено,
що позивачем було здійснено поставку
відповідачу продукції на загальну
суму 2 068 498,29 грн., що підтверджується
долученими до матеріалів справи
видатковими накладними.
Відповідачем здійсненна оплата
отриманої продукції частково,
заборгованість відповідача перед
позивачем на час подання позову та
розгляду справи становить 94 805, 75 грн.
Як визначено ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб"єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов"язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов"язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.
Відповідно до частини 2 статті 193
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Згідно статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов"язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, одностороння відмова
від виконання зобов"язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.
Тож, в силу положень Цивільного кодексу
України договірні зобов'язання є
обов'язковими для виконання сторонами
у порядку та у строк, визначений
відповідним договором.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Матеріалами справи встановлено, що
відповідач порушив умови договору в
частині оплати вартості за отриманий
товар, у зв'язку з чим позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу в
сумі 86 205,75 грн. підлягають
Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 12 431,87 грн.,
3529,08 грн. - 3% річних, 15 194,10 грн. -
Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (частина 1 статті 230
Господарському кодексі України).
Згідно ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.
Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання
(ч. ст. 218 Господарського кодексу
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки.
Відповідно до частин 1, 3 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
Згідно частини 2 статті 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом цив
Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовані Законом
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", положеннями якого
встановлено, що за прострочку платежу,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.
При розгляді справи судом встановлено,
що умовами договору сторони
передбачили відповідальність за
порушення грошового зобов'язання у
вигляді пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ (п.9.7 договору)..
З урахуванням викладеного позовні
вимоги в частині стягнення пені в сумі
912 431,87 грн. є обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений законом або
Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" сплата трьох
процентів від простроченої суми (якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом) не має характеру штрафних
санкцій і є способом захисту майнового
права та інтересу кредитора шляхом
отримання від боржника компенсації
(плати) за користування ним
утримуваними коштами, належними до
Дії відповідача є порушенням умов
договору, що є підставою для
застосування відповідальності
відповідно до норм статті 625 Цивільного
Перевіривши наданий позивачем
арифметичний розрахунок 3 % річних
інфляційних, суд вважає їх ґрунтованим
та таким, що відповідає вимогам
законодавства, у зв'язку з чим вимоги
позивача про стягнення з відповідача 3 %
річних на загальну суму 3529,08 грн. - 3%
річних та інфляційних на загальну суму
15 194,10 грн. підлягають задоволенню у
Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України визначено, що особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
При цьому, відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України доводить особа, яка
порушила зобов'язання.
За приписами ст.ст. 3, 629 Цивільного
кодексу України цивільне
законодавство ґрунтується на
принципах справедливості,
добросовісності та розумності та
передбачає обов'язковість виконання
договірних зобов'язань.
Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідач доказів на спростування
обставин повідомлених позивачем та
доказів належного виконання умов
договору суду не надав.
Судові витрати по справі покладаються
на відповідача, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
Враховуючи викладене та керуючись
ст.49, ст.ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «РЕНЕСАНС КАПІТАЛ
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду на користь Товариства з обмеженою
Київ, пр.. Оболонський, 16, ) 86 205 грн. 75 коп. основного боргу, 12
431 грн. 87 коп. пені, 15 194 грн. 10 коп. -
інфляційні, 3 529 грн. 08 коп. - 3% річних та 2
347грн. 21 коп. судового збору.
Після набрання рішенням законної сили
Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на апеляційне
оскарження рішення, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 27.10.2014р.

Суддя
Трофименко Т.Ю.