м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з обмеженою
відповідальністю " Алакор Сіті "
До Товариства з обмеженою
відповідальністю " СОЛСТРОЙ "
Про визнання недійсним договору № 23/02-06
Суддя Пінчук
від позивача Дубинський О.О. -
від відповідача Титаренко
Олєйніков Є.В. - предст.;
Гаджук П.П. - предст.
Рішення прийняте 18.09.2014 р., оскільки у
судовому засіданні 04.09.2014 р. розгляд
справи відкладався відповідно до п. 1
ст. 77 ГПК України.

Обставини справи:

Позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю " Алакор Сіті "
звернувся до суду з позовною заявою про
визнання недійсним договору № 23/02-06 від
15.07.2010 р. генерального підряду на
будівництво торговельно - складського
комплексу з офісними приміщеннями та
парковкою, що був укладений між
товариством з обмеженою
відповідальністю " Алакор Сіті " та
товариством з обмеженою
відповідальністю " СОЛСТРОЙ ".

Представник відповідача у
відзиві на позовну заяву проти
позовних вимог позивача заперечує та
просить суд у задоволенні позову
відмовити.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2010 р. між позивачем та
відповідачем був укладений договір №
23/02-06 генерального підряду на
будівництво торговельно - складського
комплексу з офісними приміщеннями та
парковкою, на перетині вулиці
Академіка Заболотного та Столичного
шосе в Голосіївському районі м. Києва

Відповідно до п. 1.1.1.2 вказаного
договору до виконання робіт
відноситься комплекс
будівельно-монтажних робіт по
будівництву будівлі в вісях 3-24; ряди В-Ж
орієнтовною площею 40 185 м.кв. з
влаштуванням
адміністративно-господарських
приміщень в вісях 25-26; ряди A-Є
орієнтовною площею 2 648м.кв. (далі "
адміністративно-господарські
приміщення " ).

Відповідно до п. 14.1 договору №
23/02-06 від 15.07.2010 р., замовник має сплатити
генпідряднику ціну договору, яка є
незмінною ( фіксованою ) протягом
усього строку дії договору. Ціна
договору становить 181611415,00 грн. в т.ч.
ПДВ-20%.

Додатковими угодами 5 від 28.09.2011р.;
№ 6 від 11.07.2012р.; № 7 від 20.08.2013р. ціна
договору змінювалась, а саме: п. 2
додаткової угоди № 7 від 20.08.2013 р. до
договору № 23/02-06 від 15.07.2010 р.
встановлено, що у зв'язку зі зменшенням
обсягом робіт за взаємною згодою
замовника та генпідрядника з моменту
підписання даної додаткової угоди № 7,
договірна ціна за договором № 23/02-06 від
15.07.2010 р. становить 135188079,42 грн. в т.ч.
ПДВ-20%.

В обґрунтування своїх позовних
вимог, позивач посилається на те, що
договір № 23/02-06 від 15.07.2010 р. з боку
відповідача був підписаний не
уповноваженою особою, а саме
генеральним директором ТОВ " СОЛСТРОЙ ",
який перевищив свої повноваження,
оскільки згідно підпунктом " і " пункту
9.5 Статуту ТОВ " СОЛСТРОЙ ",
зареєстрованого 24.05.2007 р. державним
реєстратором Дарницької районної у м.
Києві державної адміністрації, номер
запису про державну реєстрацію
4000231 передбачено: " До компетенції
зборів учасників товариства належить
затвердження угод, що укладаються
виконавчим органом товариства, сума
предмету яких дорівнює або перевищує
5000000 ( п'ять мільйонів ) гривень або 1000000
доларів СІЛА ".

Згідно п. 9.6. статуту ТОВ "
СОЛСТРОЙ " від 24.05.2007 р. повноваження
передбачені підпунктом " і " пункту 9.5
зазначеного статуту є виключною
компетенцією зборів учасників
товариства, а тому не можуть бути
передані генеральному директору, що
відповідає приписам ч. 2 ст. 62 Закону
України " Про господарські товариства "

Пунктом 9.16. статуту ТОВ " СОЛСТРОЙ
" від 24.05.2007 р. передбачено, що
генеральний директор вправі без
довіреності укладати угоди, за
винятком тих, сума предмету яких
дорівнює або перевищує 5000000 ( п'ять
мільйонів ) гривень або 1000000 ( один
мільйон ) доларів США.

Згідно з даними, розміщеними на
офіційному веб-сайті Національного
банку України, на 15.07.2010 року (дату
укладання Договору) Національний банк
України з 00.00 годин 15.07.2010 року
встановив такі офіційні курси гривні
до іноземної валюти, зокрема, за 1 долар
США 7,9017 грн. Отже, 1000000,00 доларів
США був еквівалентний 7901700,00 грн. ( сім
мільйонів дев'ятсот одна тисяча сімсот
гривень 00 копійок ).

Згідно п. 14.1 договору № 23/02-06 від
15.07.2010 р., ціна договору становить
181611415,00 грн.

Таким чином, як зазначає позивач у
позовній заяві генеральний директор
відповідача, в силу приписів ст.ст. 92, 145
ЦК України, ст. 62 Закону України " Про
господарські товариства " та статуту
ТОВ " СОЛСТРОЙ " від 24.05.2007 р. станом на
час укладання договору був позбавлений
права укладати угоди ( договори ), сума
предмету яких дорівнює або перевищує
5000000,00 грн. або 1000000,00 доларів США.

Разом з тим, суд вважає позовні
вимоги позивача такими, що не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав:

Відповідно до ст. 237 Цивільного
кодексу України, представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона (
представник ) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на
підставі договору, закону, акта органу
юридичної особи та з інших підстав,
встановлених актами цивільного
законодавства ( ч.3 ст. 237 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215
Цивільного кодексу України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним (
оспорюваний правочин ).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що при
укладанні спірного договору сторонами
було дотримано норми чинного
законодавства, а саме:

- зміст правочину не суперечить
законодавству, а також моральним
засадам суспільства.

- волевиявлення сторін було
вільним і відповідало їх внутрішній
волі;

- спірний договір укладений у
письмовій формі, підписаний
уповноваженими особами та завірений
печатками, у відповідності до
законодавства;

- правочин спрямований на реальне
настання правових наслідків.

Відповідно до ст. 241 Цивільного
кодексу України, правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Відповідно до ст. 3.4 Постанови
Пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013 р. " Про деякі
питання визнання правочинів (
господарських договорів ) недійсними ",
передбачено, що наступне схвалення
юридичною особою правочину, вчиненого
від її імені представником, який не мав
належних повноважень, унеможливлює
визнання такого правочину недійсним (
стаття 241 ЦК України ). Настання
передбачених цією статтею наслідків
ставиться в залежність від того, чи
було в подальшому схвалено правочин
особою, від імені якої його вчинено;
тому господарський суд повинен у
розгляді відповідної справи
з'ясовувати пов'язані з цим обставини.

Доказами такого схвалення можуть
бути відповідне письмове звернення
уповноваженого органу ( посадової
особи ) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника ( лист,
телефонограма, телеграма,
телетайпограма тощо ) або вчинення
зазначеним органом (посадовою особою)
дій, які свідчать про схвалення
правочину ( прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т. ін.). Наведене
стосується й тих випадків, коли
правочин вчинений не представником
юридичної особи з перевищенням
повноважень, а особою, яка взагалі не
мала повноважень щодо вчинення даного
правочину.

Натомість, матеріали справи
свідчать проте, що 10.07.2010 р. збори
учасників ТОВ " СОЛСТРОЙ "
уповноважили генерального директора
ТОВ " СОЛСТРОЙ " Живицького Олега
Володимировича підписати угоду
підряду між ТОВ " АЛАКОР СІТІ " та ТОВ "
СОЛСТРОЙ " на виконання робіт по
спорудженню торговельно- складського
комплексу з офісними приміщеннями та
парковкою на перетині вулиці Академіка
Заболотного та Столичного шосе в
Голосіївському районі м. Києва ( копія
протоколу знаходиться в матеріалах
справи ), а тому доводи позивача в цій
частині є безпідставними та
необґрунтованими.

Крім того, як встановлено судом,
відповідач свої зобов'язання за
спірним договором виконав належним
чином, що підтверджується виданим
замовнику сертифікатом державної
архітектурно-будівельної інспекції
України серії ІУ № 50 про
засвідчення відповідності закінченого
будівництвом об'єкта: Будівництво
торговельно-складського комплексу з
офісними приміщеннями та парковкою на
перетині вулиці Академіка Заболотного
та Столичного шосе у Голосіївському
районі м. Києва проектній документації
та підтвердження його готовності до
експлуатації.

В рамках дії вказаного договору,
ТОВ " СОЛСТРОЙ " передав, ТОВ " АЛАКОР
СІТІ " прийняв роботи на загальну суму
134311821,50 грн. в т.ч. ПДВ-20%., що
підтверджується актами приймання
виконаних підрядних робіт, які мають
посилання на договір № 23/02-06 від 15.07.2010
р. та найменування будівництва та його
адреса: торговельно-складський
комплекс з офісними приміщеннями та
парковкою на перетині вулиці Академіка
Заболотного та Столичного шосе у
Голосіївському районі м. Києва. ( копії
актів знаходяться в матеріалах справи,
оригінали оглянуті судом у судовому
засіданні ).

Зазначені акти підписані зі
сторони позивача без зауважень, а також
скріплені круглими печатками сторін
спору.

Позивачем зазначені підрядні
роботи оплачені частково, що
підтверджується оборотно-сальдовою
відомістю.

Таким чином, позивач по факту
виконання умов оспорюваного договору
вчинив ряд дій, спрямованих на
схвалення цього договору, а саме:
прийняв від відповідача виконані
роботи, частково їх оплатив. Наведене
свідчить про те, що позивач вважає
договір правомірним правочином, який
спричинив для нього правові наслідки.

Крім того, діючим генеральним
директором ТОВ " АЛАКОР СІТІ "
Яблунівським О.С. був схвалений договір
генерального підряду від 15.07.2010 р. №
23/02-06., а саме: листом від 02.07.2014 р.,
генеральний директор позивача просить
направити на комісійний огляд
представників ТОВ " Солстрой " для
встановлення недоліків.

Таким чином, враховуючи виконання
ТОВ " СОЛСТРОЙ " оскаржуваного договору
у спосіб виконання робіт, прийняття
виконання ТОВ " АЛАКОР СІТІ " шляхом
підписання актів без жодних зауважень
до якості робіт і часткової оплати
робіт, суд вважає, що сторонами вчинені
дії, які свідчать про схвалення
договору, а тому підстав для визнання
його недійсним з причин перевищення
представником відповідача повноважень
суд не знаходить.

Крім того, матеріалами справи
підтверджується те, що генеральний
директор ТОВ " СОЛСТРОЙ "
Живицький Олег Володимирович на момент
укладення оспорюваного договору діяв
на підставі статуту товариства, був
уповноважений на підписання та
укладення договорів від імені
товариства. Крім того, редакція
підписаного договору за участю
генерального директора ТОВ "
СОЛСТРОЙ " відповідно до вимог
підпункту " і " пункту 9.5 статуту ТОВ "
СОЛСТРОЙ " була 15.07.2010 р. затверджена
загальними зборами ТОВ " СОЛСТРОЙ ".

За таких обставин, суд вважає
позовні вимоги позивача такими, що не
підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного
строку з дня його підписання, а у разі,
якщо у судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України.

Суддя
В.І.Пінчук

дата підписання повного тексту рішення
16.10.2014 р.