КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. Справа№ 910/5682/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, представник за
довіреністю б/н від 03.12.2012р.;

від відповідача: Грабовська Т.А.,
представник за довіреністю №395 від
10.02.2014р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 р.

у справі №910/5682/13 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Приватного акціонерного товариства
«Сьогодні Мультимедіа»

про захист ділової репутації, визнання
недійсною та спростування інформації,
відшкодування моральної шкоди в сумі 50
000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі
- позивач) до Приватного акціонерного
товариства «Сьогодні Мультимедіа»
(далі - відповідач) про захист ділової
репутації, визнання недійсною та
спростування інформації,
відшкодування моральної шкоді в сумі
50000,00грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що,
відповідачем в
Інформаційно-рекламному виданні
«Сьогодні» (Київський випуск) від
21.11.2012р. №263 (4275) було опубліковано
недостовірну інформацію про Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_4.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.03.2013р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №910/5682/13.

17.04.2013р. через загальний відділ
документального забезпечення
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшла заява про
припинення провадження у справі з
посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014р. провадження у справі
№910/5682/13 за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Приватного
акціонерного товариства «Сьогодні
Мультимедіа» про захист ділової
репутації, визнання недійсною та
спростування інформації,
відшкодування моральної шкоди в сумі
50000,00грн. припинено на підставі пункту 1
частини 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Не погодившись із вказаною ухвалою,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати ухвалу Господарського суду
міста Києва від 26.06.2014 року у справі
№910/5682/13 та передати матеріали справи
до суду першої інстанції для розгляду
по суті.

В обґрунтування своїх вимог, апелянт
посилався на неправильне застосування
місцевим господарським судом норм
процесуального права, неповний та
необ'єктивний розгляд досліджених
обставин справи.

Вимоги апеляційної скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 мотивовані
тим, що суд першої інстанції помилково
дійшов висновку в оскаржуваній ухвалі,
що предмет спору не підвідомчий
господарському суду, оскільки за
предметом позовних вимог спір належить
до юрисдикції господарських судів.

Серед інших доводів апелянт зазначив,
що суд безпідставно мотивував відмову
в судовому захисті обов'язковістю
залучення автора у якості відповідача,
адже Закон України «Про друковані
засоби масової інформації (пресу) в
Україні» не містить обов'язкової
вимоги щодо якої один з суб'єктів
діяльності друкованих ЗМІ не міг бути
притягнутий до відповідальності
окремо від інших. Суд першої інстанції
при винесенні оскаржуваної ухвали, за
твердженням позивача, не врахував того,
що визначення конкретного відповідача
з можливої кількості належних осіб є
правом диспозитивності, а не обов'язком
позивача.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Кропивній Л.В.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського від 18.07.2014р. сформовано
для розгляду даної апеляційної скарги
колегію суддів у складі: головуючого
судді Кропивної Л.В., суддів: Руденко
М.А., Смірнової Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.07.2014р. (у
складі головуючого Кропивної Л.В.,
суддів: Руденко М.А., Смірнової Л.Г.)
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
26.06.2014р. у справі № 910/5682/13 з доданими
документами повернуто скаржнику без
розгляду на підставі пункту 4 частини
першої статті 97 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки скаргу подано після
закінчення строку, встановленого для
її подання, без клопотання про
відновлення цього строку.

Постановою Вищого господарського суду
від 17.09.2014р. у даній справі касаційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 задоволено. Ухвалу Київського
апеляційного господарського суду від
18.07.2014р. у справі № 910/5682/13 скасовано.
Справу направлено до Київського
апеляційного господарського суду для
вирішення питання щодо прийняття
апеляційної скарги до розгляду.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014р.
сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі: головуючого судді:
Кропивної Л.В., суддів: Смірнової Л.Г.,
Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014р. у
справі №910/5682/13 (колегія суддів у
складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Смірнова Л.Г.,
Руденко М.А. апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 прийнято до
провадження, а її судовий розгляд
призначено на 08.10.2014р.

У судовому засіданні 08.10.2014р.
представником Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 подано
письмову заяву про відвід складу
суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.10.2014р. у
справі №910/5682/13 заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про відвід
складу суду залишено без задоволення.

У судовому засіданні 08.10.2014р. колегією
суддів оголошено перерву до 14.10.2014р.

08.10.2014р. через загальний відділ
документального Київського
апеляційного господарського суду від
відповідача надійшло заперечення на
апеляційну скаргу.

У судове засідання 14.10.2014р. з'явились
представники сторін.

У судовому засіданні 14.10.2014р.
представник позивача просив суд
апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу
Господарського суду міста Києва від
26.06.2014 року у справі №910/5682/13 скасувати
та передати матеріали справи до суду
першої інстанції для розгляду по суті.

14.10.2014р. у судовому засіданні
представник відповідача заперечував
проти доводів апеляційної скарги,
просив ухвалу суду першої інстанції у
даній справі залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні
скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються у
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до господарського
суду з позовною заявою, в якій просив:
винести рішення, яким визнати
відомості про проведення еротичного
масажу біля води басейну середньої
школи №291 м. Києва опубліковані в
інформаційно-рекламному виданні
«СЬОГОДНІ» (Київський випуск) від
21.11.2012р. №263 (4275) в статті «В школах:
корпоратив і інтим-масаж»
недостовірною; зобов'язати Приватне
акціонерне товариство «Сьогодні
Мультимедіа» розмістити в
інформаційно-рекламному виданні
«СЬОГОДНІ» в найближчому випуску
спростування вказаної недостовірної
інформації шляхом повідомлення про
ухвалене у справі судове рішення,
включаючи публікацію тексту; ухвалити
рішення про стягнення з Приватного
акціонерного товариства «Сьогодні
Мультимедіа» на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 моральної
шкоді в сумі 50000,00грн.

Ухвала місцевого суду обґрунтовані
приписами статей 1, 21, пункту 1 частини 1
статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на те, що спір у даній справі не
підлягає вирішенню в господарських
судах України, оскільки у випадку
пред'явлення позову про спростування
недостовірної інформації,
опублікованої в засобах масової
інформації, належними відповідачами є
автор та редакція відповідного засобу
масової інформації чи інша установа,
яка виконує її функції. Судом першої
інстанції встановлено, що автором
статті, інформацію в якій позивач
вважає за необхідне спростувати, є
фізична особа, однак згідно приписів
статей 1, 21 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди не мають повноважень
залучати фізичних осіб до участі у
справі в якості відповідачів.

Припиняючи провадження у справі, суд
першої інстанції виходив із того, що на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
застосуванням при прийнятті
оскаржуваної ухвали цієї
процесуальної норми, з огляду на
наступне.

Підстави та порядок спростування
інформації регламентують стаття 37
Закону України «Про друковані засоби
масової інформації (пресу) в Україні»
та стаття 277 Цивільного кодексу
України.

За приписами статтей 94, 277 ЦК України
фізична чи юридична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації.

Згідно частини 1 статті 201 Цивільного
кодексу України особистими
немайновими благами, які охороняються
цивільним законодавством, є: здоров'я,
життя; честь, гідність і ділова
репутація; ім'я (найменування);
авторство; свобода літературної,
художньої, наукової і технічної
творчості, а також інші блага, які
охороняються цивільним
законодавством.

Відповідно до статті 277 Цивільного
кодексу України фізична особа,
особисті немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації; спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію.
Спростування недостовірної інформації
здійснюється незалежно від вини особи,
яка її поширила. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
у такий же спосіб, у який вона була
поширена.

За загальними правилами
цивільно-правової відповідальності за
поширення недостовірної інформації
зобов'язаними суб'єктами названих
правовідносин є особи, які (незалежно
від наявності їхньої вини) поширили
відомості, що не відповідають
дійсності, або виклали їх неправдиво, і
це порочить честь і гідність чи ділову
репутацію або завдає шкоди інтересам
громадян чи організацій.

Місцевим господарським судом
встановлено, що автором статті «В
школах: корпоратив і інтим-масаж»,
опублікованої у в
Інформаційно-рекламному виданні
«СЬОГОДНІ» (Київський випуск) від
21.11.2012р. №263 (4275) є ОСОБА_5. Вказана особа
була працівником відповідача та
згідно наказу №39-К від 04.03.2013р.
звільнена ним (а.с. 89, т. 1).

У абзаці першому, другому пункту 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 27.02.2009р. № 1 «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» визначено, що
відповідачами у справі про захист
гідності, честі чи ділової репутації є
фізична або юридична особа, яка
поширила недостовірну інформацію, а
також автор цієї інформації. Якщо позов
пред'явлено про спростування
інформації, опублікованої в засобах
масової інформації, то належними
відповідачами є автор і редакція
відповідного засобу масової
інформації чи інша установа, що виконує
її функції.

Обов'язок довести, що поширена
інформація є достовірною, покладається
на відповідача, проте позивач має право
подати докази недостовірності
поширеної інформації. Позивач повинен
довести факт поширення інформації
відповідачем, а також те, що внаслідок
цього було порушено його особисті
немайнові права (пункт 18 Постанови).

Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
суди повинні визначати характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням (пункт 19 Постанови).

Отже, місцевий господарський суд
дійшов обґрунтованого висновку щодо
необхідності залучення до вирішення
даного судового спору як другого
відповідача автора статті «В школах:
корпоратив і інтим-масаж», зміст якої
оспорюється позивачем, фізичну особу -
ОСОБА_5.

У свою чергу, відповідно статті 21
Господарського процесуального кодексу
України, сторонами в судовому процесі -
позивачами і відповідачами - можуть
бути підприємства та організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.
Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.
Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
вимогу.

Згідно частини 1 статті 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Отже, згідно приписів статей 1, 21
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди не мають
повноважень, необхідних для залучення
зазначеної фізичної особи до участі у
справі як відповідача та не мають
повноважень, необхідних для розгляду
по суті даної справи за участю фізичної
особи.

З урахуванням наведених норм
законодавства та з огляду на
необхідність залучення до участі у
справі в якості відповідача автора
оспорюваної позивачем статті, яким є
фізична особа, спір не підлягає
вирішенню в господарських судах
України. Така справа може бути
розглянута загальним судом.

Таку ж правову позицію щодо
необхідності притягнення автора як
відповідача викладено й у постанові
Верховного Суду України від 27.03.2007 зі
справи № 52/175-06, постанові ВГСУ від
28.05.2012р. у справі №5011-59/855-2012, постанові
ВГСУ від 26.05.2009р. у справі №40/248пн,
постанові ВГСУ від 11.03.2008р. у справі
№7/513пн, постанові ВГСУ від 08.07.2008р. у
справі №10/555пн, постанові ВГСУ від
24.06.2008р. у справі №15/362.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для скасування
винесеної судом першої інстанції
ухвали про припинення провадження у
даній справі на підставі пункту 1
частини 1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а оскаржений
судовий акт - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на апелянта
(відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 80, 99, 101, 103-105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
26.06.2014р. у справі №910/5682/13 залишити без
задоволення, а ухвалу Господарського
суду міста Києва від 26.06.2014р. у справі
№910/5682/13 без змін.

2.Матеріали справи №910/5682/13 повернути до
місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
М.А. Руденко

Л.Г. Смірнова