ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014 р.
Справа № 914/2798/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 104 332, 12 грн.

Суддя Н.Мороз

При секретарі М.Потикевич

Представники:

Від позивача: Кудрик Т. П.

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Публічним
акціонерним товариством Комерційний
банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Буськ, Львівська область про стягнення
104 332, 12 грн.

Ухвалою господарського суду від
05.08.2014р. порушено провадження у справі
та призначено до розгляду на 19.08.2014р.

Для об"єктивного та всестороннього
вирішення спору, 19.08.2014р., 16.09.2014р. та
30.09.2014р. розгляд справи відкладався з
підстав, викладених у відповідніх
ухвалах суду.

В судове засідання представник
позивача з"явився, позовні вимоги
підтримав з підстав, зазначених у
позовній заяві та додаткових
поясненнях від 30.09.2014р. В підтвердження
позовних вимог позивачем подано
виписку з 14.03.2011р. по 21.08.2014р. по
поточному рахунку ФОП ОСОБА_1 - НОМЕР_2 з
відображенням руху коштів по даному
рахунку. Крім того, представник
позивача зазначив, що у відповідності
до листа Міністерства фінансів України
від 09.12.2003р. №31-04200-30-5/7021 затверджено
схему відображення кредиту
«овердрафту», а саме: кредитове сальдо
поточного рахунку, що утворюється за
позикою «овердрафт» відбивається на
підставі виписки банку за кредитом
рахунку. Ствердив, що доказами надання
позивачем відповідачеві кредитних
коштів та їх несвоєчасного повернення
є банківські виписки по рахункам. Позов
просить задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив. Вимог ухвал суду від
05.08.2014р., 19.08.2014р., 16.09.2014р. та 30.09.2014р.
відповідач не виконав, відзиву на позов
не подав.

Згідно з витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, поданого позивачем
на виконання вимог ухвали суду, станом
на 18.08.2014р., фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 проживає за адресою: 80500,
Львівська область, м.Буськ, вул.
Довбуша, 3, куди і скеровувались ухвали
господарського суду від 05.08.2014р.,
19.08.2014р., 16.09.2014р. та 30.09.2014р.
рекомендованими листами з
повідомленням про вручення, проте
останні повернуті без вручення поштою
з відміткою "за закінченням терміну
зберігання".

Таким чином, коли фактичне
місцезнаходження юридичної особи -
учасника судового процесу з якихось
причин не відповідає її
місцезнаходженню, визначеному згідно
із законом, і дана особа своєчасно не
довела про це до відома господарського
суду, інших учасників процесу, то всі
процесуальні наслідки такої
невідповідності покладаються на цю
юридичну особу. Відтак, суд вважає за
можливе розглянути справу без участі
відповідача або його представника та
за відсутності його відзиву на позов, в
порядку ст.75 ГПК України, за наявними у
справі доказами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши подані
докази в їх сукупності, суд встановив:

09.02.2009р. фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ
"Приватбанк" із заявою про відкриття
поточного рахунку в банку.

14.03.2011р. фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 шляхом реєстрації в мережі
інтернет через систему клієнт-банк
приєдналась до "Умов та правил надання
банківських послуг", Тарифів Банку, що
розмішені в мережі Інтернет на сайті
http://privatbank.ua, які разом складають
договір банківського обслуговування
№ б/н від 14.03.2011р. Після реєстрації в
мережі інтернет у системі клієнт - банк
у клієнта виникли зобов'язання щодо
виконання умов договору.

ФОП ОСОБА_1 було встановлено кредитний
ліміт, на поточний рахунок 1680 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Відповідно до вищевказаних умов, при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
клієнта до «Умов і правил надання
банківських послуг» (або у формі «заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки» або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/інтернет клієнт- банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно - цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі (п. 3.18.1.16).

Відповідно до п. 3.18.1.1. умов, кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту банк повідомляє клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банка та клієнта. Банк здійснює
обслуговування ліміту клієнта, що
полягає в проведенні його платежів
понад залишок коштів на поточному
рахунку клієнта, при наявності вільних
грошових ресурсів, за рахунок
кредитних засобів в межах ліміту,
шляхом дебетування поточного рахунку.
При цьому виникає дебетове сальдо.
Згідно п.3.18.1.3. умов, кредит надається в
обмін на зобов'язання клієнта щодо його
повернення, сплаті процентів та
винагороди.

Згідно п.3.18.1.8 умов, проведення платежів
клієнта у порядку обслуговування
кредитного ліміту, проводиться банком
протягом одного року з моменту
підписання угоди про приєднання
клієнта до "Умов і правил надання
банківських послуг" (або у формі "Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперової або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі ").

Пункт 3.18.1.6. умов встановлює, що ліміт
може бути змінений банком в
односторонньому порядку,
передбаченому умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами банку.
Підписавши угоду, клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна ліміту
проводиться банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Розділом 3.18.4. умов, встановлено порядок
розрахунків, а саме п.3.18.4.1. за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку клієнта при закритті
банківського дня клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

У відповідності до п. 3.18.4.1.1. умов,
розрахунок процентів здійснюється за
період користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнулення дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця (надалі - "період, в який дебетове
сальдо підлягає обнуленню") за
процентною ставкою в розмірі 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості. Пунктом 3.18.4.1.2.
визначено, при необнуленні дебетового
сальдо в одну з дат періоду, в якому
дебетове сальдо підлягає обнуленню,
протягом 90 днів з останньої дати
періоду, в якому дебетове сальдо
підлягало обнуленню, клієнт виплачує
банку за користування кредитом
проценти в розмірі 24 % річних, починаючи
з останньої дати періоду, в яку
дебетове сальдо підлягало обнуленню.

Відповідно до п.3.18.4.1.3. та п.3.18.4.1.4., у
випадку непогашення кредиту протягом 90
днів з дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
починаючи з 91-го дня після дати
закінчення періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнуленню, кредит
вважається простроченим, а грошові
зобов'язання клієнта щодо погашення
заборгованості вважаються порушеними.
При порушенні клієнтом будь-якого з
грошового зобов'язання клієнт сплачує
банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 48 (сорок вісім) %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і правилами надання
банківських послуг, клієнт сплачує
банку пеню у розмірі 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань. "Непогашенням
кредиту" є не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Крім того, відповідно до п. 3.18.4.4. умов
передбачено, що клієнт виплачує банку
винагороду за користування кредитом у
відповідності до п.п. 3.18.1.6., 3.18.2.3.2., 1-го
числа кожного місяця в розмірі 0,9 % від
суми максимального сальдо кредиту, що
існувало на кінець банківського дня за
попередній місяць, в порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг. Клієнт
доручає банку списання винагороди зі
своїх рахунків.

Згідно п. 3.18.2.3.4. умов, банк має право при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань, передбаченого умовами,
змінити умови кредитування - вимагати
від клієнта дострокового повернення
кредиту, сплати відсотків за його
користування, виконання інших
зобов'язань за кредитом в повному
обсязі.

Пунктом 3.18.5.1 умов встановлена
відповідальність, а саме при порушенні
клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених умовами п., п.
3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п., п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди,
передбаченого п., п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5,
3.18.4.6 клієнт сплачує банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (у % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А в разі реалізації банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту, клієнт сплачує
банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.11.4.1.3. від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні.

Відповідно до п. 3.18.5.4 умов, нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п.п. 3.18.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом 3
(трьох) років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом.

Таким чином, позивач взяті на себе
зобов'язання виконав надавши
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
36400, 00 грн., що підтверджується довідкою
про розміри встановлених кредитних
лімітів від 17.07.2014р. №08.7.0.0.0/01 та
випискою по рахунку НОМЕР_2 ФОП ОСОБА_1
за період з 14.03.2011р. по 21.08.2014р. (в
матеріалах справи).

З метою досудового врегулювання спору,
позивач надсилав на адресу відповідача
претензію від 30.05.2014р. вих. № 10221LVR0S00T з
вимогою про погашення заборгованості
яка станом на 30.05.2014р. становила 36400,00
грн. - заборгованість за кредитом, 38275, 77
грн. - заборгованість за відсотками, 8843,
43 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом та 18613,70 грн.
пені. Проте, дана претензія залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав, отримані кошти не повернув,
внаслідок чого виникла заборгованість,
яка станом на день розгляду справи
становить 36400, 00 грн. заборгованості за
кредитом, 39246, 43 грн. заборгованості по
відсотках за користування кредитом,
9171,03 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом.

Сума нарахованих відсотків за
користування кредитними коштами
підтверджується розрахунком
заборгованості по відсотках за період
24.03.2011р. по 19.06.2014р. та випискою з банку
по рахунку ФОП ОСОБА_1 за період з
26.04.2012р. по 19.06.2014р., заборгованість по
комісії за користування кредитом
підтверджується розрахунком
заборгованості по комісії за
користування кредитом за період
24.03.2011р. по 19.06.2014р. та випискою з рахунку
за період з 26.04.2012р. по 19.06.2014р. (в
матеріалах справи).

За несвоєчасне виконання зобов'язання
позивачем нараховано відповідачу
згідно п. п.3.18.5.1, 3.18.5.4 умов, пеню в
розмірі 19 514, 66 грн.

Відповідно до п.6 ст. 232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання
зобов'язання,якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Умовами надання банківських послуг
встановлено інший порядок нарахування
пені, ніж встановлено законом, а саме,
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п. 3.18.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3,
здійснюється протягом 3 (трьох) років з
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконано клієнтом (п. 3.18.5.4 умов).

Позовна давність до вимог про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів
встановлюється сторонами тривалістю 5
років (п. 3.18.5.7. умов).

У відповідності до ст. 343 ГК України,
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Аналогічна позиція викладена в п. 2.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» від 17.12.2013р. №14
згідно якої, за приписом статті 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та частини другої статті 343
ГК України розмір пені за прострочку
платежу не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня. Якщо в укладеному
сторонами договорі зазначено вищий
розмір пені, ніж передбачений у цій
нормі, застосуванню підлягає пеня в
розмірі згаданої подвійної облікової
ставки.

Відтак, позивачем правомірно
нараховано пеню згідно п. п.3.18.5.1, 3.18.5.4
умов та в межах подвійної облікової
ставки НБУ в розмірі 19 514, 66 грн.
(розрахунок в матеріалах справи).

Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема є договори та інші
правочини.

Положеннями ст.627 ЦК України визначено,
що сторони є вільні в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Статтею 628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

У відповідності з ч.2. ст.639 ЦК України,
якщо сторони домовилися укласти
договір у певній формі, він вважається
укладеним з моменту надання йому цієї
форми, навіть якщо законом ця форма для
даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 633 ЦК України, публічним є
договір, в якому одна сторона -
підприємець взяла на себе обов'язок
здійснювати продаж товарів, виконання
робіт або надання послуг кожному, хто
до неї звернеться (роздрібна торгівля,
перевезення транспортом загального
користування, послуги зв'язку, медичне,
готельне, банківське обслуговування
тощо). Умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.345 ГК України визначено, що
кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

Статтею 1067 ЦК України закріплено, що
договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ч.1 ст.181 ЦК України,
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірні правовідносини між сторонами
виникли на підставі реєстрації в
мережі інтернет та приєднання
відповідача через систему
інтернет-клієнт банк до Умов та правил
надання банківських послуг.

Згідно ст.3 Закону України «Про
електронний цифровий підпис»,
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму або не
ґрунтується на посиленому сертифікаті
ключа.

Відтак, 14.03.2011р. після реєстрації в
мережі інтернет у системі клієнт - банк
у відповідача виникли зобов'язання
щодо виконання умов договору,
викладених в Умовах та правилах
надання банківських послуг. Доказів
зворотнього суду не надано.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
договір до якого приєднався відповідач
14.03.2011р. укладений між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ФОП ОСОБА_1 шляхом
приєднання за своєю правовою природою
є змішаним договором банківського
рахунку та кредитного договору.

Суд додатково зазначає, що листом
Національного Банку України від
06.09.2011р. №11-219/3984-10558 роз'яснено, що
чинним законодавством України не
передбачено обов'язок клієнта банку
при укладенні ним кредитного договору
окремо укладати договір про відкриття
поточного рахунку, отже відповідно до
«Умов та правил надання банківських
послуг», тарифів банку відповідач з
позивачем уклали договір банківського
обслуговування №б/н від 19.07.2012р. шляхом
реєстрації в мережі Інтернет у системі
клієнт - банк, що розміщені на сайті
http://privatbank.ua. Відтак, доказами виконання
договору, надання позивачем кредитних
коштів відповідачеві та їх
несвоєчасного повернення є банківські
виписки по рахункам відповідача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

В силу ст. 216 ГК України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п.6 ст.231 ГК України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, які визначаються обліковою
ставкою НБУ за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статей 33, 38 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
4-3 ГПК України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, матеріалами справи
підтверджено невиконання відповідачем
своїх зобов'язань, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань, а відтак, позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню повністю.

З огляду на те, що спір виник з вини
відповідача, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 11, 525, 612, 625, 627, 628, 633, 634,
639, 1054, 1067 ЦК України, ст.ст. 181, 193, 216, 231, 232,
343, 345 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33, 49, 75, 82, 84, 85,
116, 117 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, буд. 50 () - 36400, 00 грн. заборгованості
за кредитом, 39246, 43 грн. заборгованості
по відсотках за користування кредитом,
19514, 66 грн. пені за несвоєчасне
повернення кредиту, 9171, 03 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом та 2086, 64 грн.
судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 22.10.2014р.

Суддя
Мороз Н.В.