ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.
Справа № 922/1074/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова
С.В., суддя Горбачова Л.П.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача - Сизова Л.В. за дов. №010-01/6998
від 31.08.2012 року

відповідача - Мазур М.С. за дов. №02/04/2014
від 02.04.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
залізобетонних конструкцій", м. Харків
(вх. № 2626 Х/3-10) на ухвалу господарського
суду Харківської області від 07.08.2014
року у справі №922/1074/14 прийнятої за
результатами розгляду заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
залізобетонних конструкцій" про
розстрочку виконання рішення суду за
№123/07/2014 від 30.07.2014 року по справі
№922/1074/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі філії АТ "Укрексімбанк" в м.
Харкові, м. Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
залізобетонних конструкцій", м.Харків

про стягнення 632246,49 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 15.05.2014 року по
справі №922/1074/14, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 24.06.2014 року,
позов задоволено повністю. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
залізобетонних конструкцій" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" в
особі АТ "Укрексімбанк" в м. Харкові
632246,49 грн. боргу та 12644,93 грн. витрат по
оплаті судового збору.

На виконання рішення по справі 03.07.2014
року господарським судом Харківської
області був виданий відповідний наказ.

30.07.2014 року відповідач звернувся до
господарського суду Харківської
області із заявою про розстрочку
виконання зазначеного рішення суду.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07.08.2014 року по
справі №922/1074/14 (суддя О.В.Бринцев)
відмовлено у задоволенні заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод
залізобетонних конструкцій" про
розстрочку виконання рішення суду.

Відповідач з ухвалою місцевого
господарського суду не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій вважає, що
ухвала суду першої інстанції прийнята
з порушеннями норм процесуального
права, просить її скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити заяву
про розстрочку виконання рішення
господарського суду Харківської
області від 15.05.2014 року у справі №922/1074/14
в повному обсязі.

Позивач через канцелярію Харківського
апеляційного господарського суду
надав відзив на апеляційну скаргу
(вх.8794 від 09.10.2014 року), в якому проти
доводів викладених в апеляційні скарзі
заперечує, вважає, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції прийняте
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
та всебічним дослідженням обставин
справи, просить рішення залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

У судовому засіданні 09.10.2014 року в
порядку ст. 77 ГПК України оголошено
перерву до 21.10.2014 року.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
відповідача, вислухавши в судовому
засіданні пояснення представника
позивача та відповідача, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм процесуального права, а також
повноту встановлення обставин справи
та відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, зважаючи на
наступне.

Обов'язковість рішення суду визначено
однією із основних засад судочинства
(ст. 129 Конституції України). Відповідно
до практики Європейського суду з прав
людини, виконання судових рішень
розглядається як невід'ємна частина
судового розгляду в розумінні ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, а тому тривале
невиконання рішення суду призводить до
нівелювання принципу Верховенства
права.

Відповідно до статті 115 Господарського
процесуального кодексу України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо)
(п. 7.1.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
р. № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України").

Пленум Вищого господарського суду
України в п. 7.2 постанови "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" від 17 жовтня 2010 року № 9
роз'яснив, що підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

У зв'язку з викладеним вбачається, що
при вирішенні питання щодо заяви
сторони про розстрочку виконання
рішення, потрібно мати на увазі, що ст.
121 ГПК України не визначає переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання, у зв'язку з
чим суд оцінює докази за правилами
статті 43 ГПК України, і за наявності
обставин, що обумовлюють об`єктивні
ускладнення при виконанні судового
рішення або наявність яких робить його
виконання неможливим, господарський
суд має право, зокрема, розстрочити
виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи неможливість виконання
рішення суду з дня набрання рішенням
законної сили, відповідач посилається
на тяжкий фінансовий стан, який
утворився внаслідок визнання його
банкрутом постановою господарського
суду Харківської області від 17.01.2012
року по справі №5023/3687/11 та відкриття
ліквідаційної процедури. Крім того,
зазначає, що 03.05.2012 року за договором
купівлі-продажу, який був укладений
відповідно до протоколу № 1 аукціону
товарної біржі «Всеукраїнський
торговий центр», всі основні засоби
виробництва боржника були продані, що
потягло за собою скорочення виробничої
діяльності підприємства-боржника та
зменшення прибутку, який би дозволив
своєчасно виконати зобов'язання за
рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України відсутність у боржника
необхідних коштів, а також порушення
зобов'язань контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Колегія суддів вважає, що зазначені
відповідачем обставини про відстрочку
виконання рішення не носять особливого
і надзвичайного характеру, а свідчать
лише про негативні явища в поточній
діяльності відповідача, яка за
приписами статті 42 Господарського
кодексу України є самостійною,
ініціативною, систематичною, на
власний ризик господарською
діяльністю, відтак, не є підставою
вважати важкий фінансовий стан
підприємства винятковою обставиною у
розумінні суті статті 121
Господарського кодексу України, що
зумовила би неможливість виконати
судове рішення або ускладнила його
виконання.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Враховуючи, що відповідачем не
доведені заявлені апеляційні вимоги та
не надано належних доказів, які б
об'єктивно і у визначеному законом
порядку підтвердили його позицію, що
має наслідком відмову в задоволенні
апеляційної скарги.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
господарського суду Харківської
області про необхідність відмови у
задоволенні заяви про надання
розстрочки виконання рішення
господарського суду від 15.05.2014 року з
огляду на те, що місцевим господарським
судом було надано належну оцінку
доказам та дійсним обставинам справи,
висновки суду відповідають цим
обставинам і їм надана вірна юридична
оцінка з правильним застосуванням норм
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає, що ухвала
господарського суду Харківської
області від 07.08.2014 року у справі №
922/1074/14 прийнята при належному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи та у відповідності до норм
процесуального права і підстави для її
скасування відсутні, в зв'язку з чим,
апеляційна скарга відповідача не
підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 99, 101,
пунктом 1 статті 103, статтями 105 та 106
Господарського процесуального кодексу
України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
залізобетонних конструкцій", м. Харків
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 07.08.2014 року по
справі №922/1074/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її підписання і може бути оскаржена
протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 22.10.2014 року

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Горбачова Л.П.