ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

17 жовтня 2014 року
Справа № 915/1132/14

Суддя господарського суду
Миколаївської області Алексєєв А.П.,
розглянувши заяву боржника -
департаменту житлово-комунального
господарства Миколаївської міської
ради

за участю представника боржника
Сапожника А.А., дов. №172/08/07 від 03.02.2014
року,

про зміну способу та порядку виконання
рішення суду від 03.09.2014 року

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "КАМАЗ"
02105, м. Київ, вул. Павла Усенка, 8

до відповідача департаменту
житлово-комунального господарства
Миколаївської міської ради 54001, м.
Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 7

про: стягнення 645254 грн.

ВСТАНОВИВ:

08.10.2014 року департамент
житлово-комунального господарства
Миколаївської міської ради звернувся
до суду із заявою змінити спосіб та
порядок виконання рішення
господарського суду від 03.09.2014 року
шляхом винесення ухвали про стягнення
з розрахункового рахунку боржника
№487 (3% річних) та з рахунку №
3487 (інфляція і судовий збір) в
УДКСУ у місті Миколаєві Миколаївської
області присуджену за рішенням суду
суму за рахунок коштів державного
бюджету, що передбачені як субвенція,
посилаючись на ст. 121 ГПК України.

В обґрунтування своєї заяви
боржник посилається на існування
обставин, що, як на його думку,
ускладнюють виконання судового
рішення по даній справі та
неможливість водночас сплатити суму
заборгованості.

Так, в заяві зазначається, що
рішенням господарського суду
Миколаївської області від 03.09.2014 року
були частково задоволені позовні
вимоги ТОВ "Торговий дім "КАМАЗ" до
департаменту житлово-комунального
господарства Миколаївської міської
ради та стягнуто грошові кошти в
розмірі 573974 грн., а також сума судового
збору в розмірі 13895, 08 грн.

Основною причиною неможливості
одночасного та повного виконання
рішення суду заявник назвав
відсутність коштів субвенції з
державного бюджету та пояснив, що
департамент фінансується за рахунок
міського бюджету і кошти, що надходять
з місцевого бюджету є цільовими та
направлені на конкретні заходи щодо
підтримання життєдіяльності та
благоустрою міста Миколаєва. Крім того,
всі грошові кошти, які надходять на
рахунок департаменту мають бюджетне
джерело фінансування з цільовим
призначенням і блокуванням рахунків
департаменту, призведе до збільшення
кредиторської заборгованості, а
примусове стягнення призведе до зриву
робіт по завершенню підготовки до
опалювального періоду.

Крім того, стягувана сума за рішенням
суду є надмірно високою та не може бути
сплачена департаментом одноразово,
оскільки фінансування з державного
бюджету до відповідача не надходило, що
підтверджується звітом про
надходження і використання надходжень
спеціального фонду за ІІІ квартал 2014
року.

Можливість виконання рішення суду від
03.09.2014 року в повному обсязі боржник
пов'язує із відкриттям двох рахунків
казначейством у департаменті по коду
класифікації 180109 (№3487 та
№3487), а це є прямою підставою для
зміни способу та порядку виконання
рішення.

Стягувач у судове засідання не
з'явився. Запереченнями, що надійшли до
суду, просить відмовити у задоволенні
заяви про зміну способу та порядку
виконання рішення суду. Вважає, що
боржник не надав доказів про
відсутність обігових коштів на своїх
рахунках, не обґрунтував необхідність
змінити спосіб та порядок виконання
рішення.

Дослідивши матеріали заяви, заслухавши
пояснення представника департаменту,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволені заяви від 08.10.2014 року за
№8053/08.01 про зміну способу та порядку
виконання рішення суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до п. 7.1.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №9
від 17.10.2012 року «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
(з подальшими змінами) зміна способу і
порядку виконання рішення означає
прийняття господарським судом нових
заходів для реалізації рішення в разі
неможливості його виконання у порядку
і способом, раніше встановленими.
Наприклад, зміна способу виконання
рішення можлива шляхом видозмінення
зазначеної у рішенні форми (грошової чи
майнової) виконання, тобто за
відсутності у боржника присудженого
позивачем майна в натурі або грошових
коштів, достатньої для покриття
заборгованості. Змінюючи спосіб і
порядок виконання судового рішення,
суд не може змінювати останнє по суті.

Пунктом 7.2 Постанови визначено, що
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Отже, якщо у відповідача відсутні кошти
на рахунку в банку або коли їх не
вистачає для покриття заборгованості,
господарський суд може змінити спосіб
виконання рішення і видати наказ про
звернення стягнення на його майно.
Оскільки майно боржника, на яке може
бути звернуто стягнення, визначається
державним виконавцем у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження", господарський
суд у своєму наказі не зобов'язаний
зазначати конкретне майно, а має
вмістити в ньому лише вказівку про
звернення стягнення на майно у сумі, що
підлягає стягненню за рішенням
господарського суду. Наведене не
виключає права господарського суду з
метою захисту у найбільш ефективний та
справедливий спосіб порушених
відповідачем майнових прав позивача
зазначити у виданому ним наказі й
конкретне майно відповідача, на яке
слід звернути стягнення, якщо в
розпорядженні суду є достовірні дані
про його наявність у відповідача.

Статтею 121 ГПК не передбачено подання
і розгляд заяв про встановлення
способу та/або порядку виконання
рішення. Такі спосіб і порядок
визначаються державним виконавцем на
підставі Закону України "Про виконавче
провадження" та виходячи зі змісту
резолютивної частини рішення
господарського суду.

Боржник у заяві №8053/08.01 від 08.10.2014 року
про зміну способу та порядку виконання
рішення господарського суду
Миколаївської області від 03.09.2014 року
просить суд: «Змінити спосіб та порядок
виконання рішення господарського суду
Миколаївської області, звернувши
стягнення на рахунки №3487 та
№3487 код бюджетної класифікації
180109 "Програма стабілізації та
соціального-економічного розвитку
території" (в УДКСУ у місті Миколаєві
Миколаївської області), за рахунок
коштів державного бюджету, що
передбачені як субвенція, тобто
фактично встановлює порядок виконання
рішення, що є неприпустимим.

За таких обставин, суд відмовляє в
задоволенні заяви боржника №8053/08.01 від
08.10.2014 року про зміну способу та порядку
виконання рішення господарського суду
Миколаївської області від 03.09.2014 року у
справі №915/1132/14.

Керуючись ст. ст. 86, 121 ГПК України,
господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. У задоволені заяви департаменту
житлово-комунального господарства
Миколаївської міської ради від 08.10.2014
року за №8053/08.01 про зміну способу та
порядку виконання рішення суду
Миколаївської області від 03.09.2014 року у
справі №915/1132/14 - відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам.

Текст ухвали складений та підписаний
21.10.2014 року.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Суддя
А.П. Алексєєв