номер провадження справи 24/71/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014
Справа № 908/2519/14

за позовом: фізична особа підприємець
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69118)

до відповідача: публічне акціонерне
товариства "Комерційний банк
"Південкомбанк" (вул. Ватутіна, 33-А, м.
Донецьк, 83048) в особі Запорізького
відділення ПАТ "КБ "Південкомбанк" (вул.
Миру, 16, м. Запоріжжя, 69000)

про стягнення 43 048,56 грн.

суддя Азізбекян Т.А.

У засіданні приймали участь
представники:

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від
14.09.2014р. № 2352

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

17.07.2014р. до господарського суду
Запорізької області звернулась
фізична особа підприємець ОСОБА_1 з
позовною заявою до публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Південкомбанк" в особі
Запорізького відділення ПАТ "КБ
"Південкомбанк" про стягнення з
відповідача 43 048,56 грн., з яких: 10 247,10
грн. пені, 27 832,34 грн. інфляції, 4 969,12
грн. 3% річних.

Ухвалою від 17.07.2014р. судом порушено
провадження у справі № 908/2519/14,
присвоєно провадженню номер 24/71/14,
справу призначено до розгляду на
11.08.2014р.

Ухвалою від 11.08.2014р. розгляд справи
відкладений на 17.09.2014р.

Ухвалою від 17.09.2014р. строк вирішення
спору продовжений, розгляд справи
відкладений на 13.10.2014р.

Розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксації судового процесу.

У засіданні суду 13.10.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Позивач підтримав вимоги, викладені у
позовній заяві та зазначив, що 22.03.2012р.
між сторонами укладено договір
банківського рахунку № 646Р-17Ю,
відповідно до якого позивачу було
відкрито поточний рахунок у гривні в
Запорізькому відділенні ПАТ «КБ
«Південкомбанк». У зв'язку з
порушеннями Банком умов договору
15.05.2014р. позивачем було направлено до
Запорізького відділення ПАТ «КБ
«Південкомбанк» заяву про розірвання
договору банківського рахунку та
перерахування залишку грошових коштів.
Також 15.05.2014р. позивачем направлено до
банку та прийнято ним до виконання
платіжне доручення № 36 від 15.05.2014р. про
перерахування залишку грошових коштів
на рахунку в сумі 1 024 706,16 грн. на рахунок
ФОП ОСОБА_1 в ПАТ КБ «Хрещатик». Однак,
поточний рахунок не закрито, платіжне
доручення не виконано, про причини
порушення договірних зобов'язань
позивача не повідомлено. За порушення
строків виконання доручення позивача
(Клієнта), а саме прострочення переказу
коштів з рахунку відповідно до
платіжного доручення № 36 від 15.05.2014р. на
15 днів (з 16.05.2014р по 25.05.2014р.) відповідачу
нараховано пеня в сумі 10 247,10 грн.,
втрати від інфляції за період з 16.05.2014р.
по 15.07.2014р. в сумі 27 832,34 грн. та 3% річних
за користування чужими грошовими
коштами за період з 16.05.2014р. по 15.07.2014р. в
розмірі 4 969,12 грн. Враховуючи викладене,
позивач просить суд на підставі п. 8.1.,
32.2. Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів», ст. ст. 11, 509,
599, 611, 612, 629, 651, 1066, 1068, 1074, 1075 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 173, 193
Господарського кодексу України, позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання не
прибув, надав суду клопотання про
розгляд справи без участі
представника. Також відповідачем
надано письмове заперечення (вих. №
09/3766 від 07.10.2014р.) в яких останній
пояснив, що Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
26.05.2014р. прийнято рішення № 37 щодо
запровадження тимчасової
адміністрації та призначення
уповноваженої особи Фонду на тимчасову
адміністрацію у відповідача, яка
запроваджено строком на 3 місяці з
26.05.2014р. по 25.08.2014р. Рішенням Фонду від
15.08.2014р. № 71 дію тимчасової
адміністрації продовжено до 25.09.2014р.
Відповідно до постанови Правління НБУ
від 24.09.2014р. № 598 «Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ
«Комерційний банк «Південкомбанк»
виконавчою дирекцією Фонду прийнято
рішення від 26.09.2014р. № 101 «Про початок
процедури ліквідації ПАТ «КБ
«Південкомбанк». Отже, у ПАТ «КБ
«Південкомбанк» відкликано банківську
ліцензію та запроваджено ліквідаційну
процедуру. Відповідно до ч. 5 ст. 36
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»,
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється, зокрема, задоволення
вимог вкладників та інших кредиторів
банку; нарахування неустойки (штрафів,
пені), інших фінансових (економічних)
санкцій за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також зобов'язань перед
кредиторами, у тому числі не
застосовується індекс інфляції за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань банку. Статтею 46 цього
Закону передбачено, що з дня
призначення уповноваженої особи Фонду
припиняється, зокрема, нарахування
відсотків, неустойки (штрафу, пені)
та застосування інших санкцій за
всіма видами заборгованості банку, а
також не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошових зобов'язань банку;
втрачають чинність публічні обтяження
чи обмеження на розпорядження (у тому
числі арешти) будь-яким майном
(коштами) банку. Накладення нових
обтяжень чи обмежень на майно банку
не допускається. Відповідач вважає, що
вимоги позивача щодо стягнення
інфляційних витрат у розмірі 27 832,34 грн.
є такими, що не підлягаю задоволенню у
зв'язку з тим, що діючим законодавством
України передбачена пряма заборона на
застосування індексу інфляції за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань банку, який ліквідується.
Стосовно вимог позивача щодо стягнення
суми нарахованої пені, а також 3 % річних
за користування чужими грошовими
коштами відповідач повідомив, що діюче
законодавство України передбачає
право та спосіб захисту прав позивача
щодо стягнення з відповідача суми пені
та 3 % річних, шляхом звернення з вимогою
про визнання кредитором до ПАТ «КБ
«Південкомбанк» без застосування
судового захисту. З огляду нам
викладене відповідач просить суд в
позові відмовити.

Неявка представника відповідача не
перешкоджала вирішенню спору. Справа
розглянута в порядку ст. 75 ГПК України
за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

22.03.2012р. публічне акціонерне товариство
«Комерційний Банк «Південкомбанк»
(Банк) в особі заступника начальника
Запорізького відділення ПАТ «КБ
«Південкомбанк» та фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 (Клієнт) уклали
договір № 646Р-17Ю банківського рахунку,
за умовами якого (п. 1.1.) Банк відкриває
Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_3 в
гривнях відповідно до чинного
законодавства України,
нормативно-правових актів НБУ та умов
цього договору та здійснює його
розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до п. 2.1.5 договору, Банк
приймає на себе зобов'язання своєчасно
здійснювати розрахункові операції
відповідно до Закону України «Про
платіжні системи та переказ грошей в
Україні» та нормативно-правових актів
Національного банку України. У разі
відсутності або недостатності коштів
на рахунку Клієнта на момент подання
розрахункових документів до Банку,
повертати розрахункові документи без
виконання не пізніше наступного
робочого дня з відміткою про причини
повернення.

Згідно п. 3.2.1. договору, клієнт має право
безперешкодно розпоряджатися коштами
на своєму рахунку з дотриманням вимог
чинного законодавства України, за
винятком випадків примусового
списання (стягнення).

Розрахункові документи, що надійшли до
Банку протягом операційного часу,
виконуються в день їх надходження (п.
4.2.5.).

У зв'язку з порушенням Банком умов
договору (у повному обсязі не
виконувалися доручення Клієнта) ФОП
ОСОБА_1 звернувся до Банку з заявою
(вих.. № 73 від 15.05.2014р.) про розірвання
договору банківського рахунку № 646Р-17Ю
від 22.03.2012р. та перерахування залишку
грошових коштів в сумі 1 024 706,16 грн. з
поточного рахунку в гривні № НОМЕР_3, на
підставі платіжного доручення № 36 від
15.05.2014р., що додається до заяви, на інший
відкритий ФОП ОСОБА_1 рахунок в ПАТ КБ
«Хрещатик», про що свідчить відповідна
відмітка банку на платіжному
дорученні. Заява отримана Банком
15.05.2014р. за вхід № 4906/233.

Поточний рахунок позивача у гривні №
НОМЕР_3 не закрито, платіжне доручення
№ 36 від 15.05.2014р. не виконано, про причини
порушення договірних зобов'язань
позивача не повідомлено, жодної
інформації про результат розгляду
заяви про закриття рахунку та
перерахування коштів відповідачем не
надано.

Згідно ч. 2 п. 1 Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття
рахунків у національній та іноземних
валютах, затвердженої Постановою
Правління Національного банку України
від 12.11.2003р. № 492, Інструкція регулює
правовідносини, що виникають під час
відкриття банками, їх відокремленими
структурними підрозділами, які
здійснюють банківську діяльність від
імені банку, поточних і вкладних
(депозитних) рахунків у національній та
іноземних валютах суб'єктам
господарювання, фізичним особам,
іноземним представництвам,
нерезидентам-інвесторам, виборчим
блокам політичних партій (далі -
клієнти).

Банки відкривають своїм клієнтам за
договором банківського рахунку
поточні рахунки, за договором
банківського вкладу - вкладні
(депозитні) рахунки. Поточний рахунок -
рахунок, що відкривається банком
клієнту на договірній основі для
зберігання грошей і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України (п. 1.8.
Інструкції).

Згідно п. 20.1 Інструкції, поточні
рахунки клієнтів банків закриваються,
зокрема, на підставі заяви клієнта.

Закриття поточного рахунку за бажанням
клієнта здійснюється на підставі його
заяви про закриття поточного рахунку,
складеної в довільній формі із
зазначенням обов'язкових реквізитів.
Заява про закриття поточного рахунку
юридичної особи підписується
керівником юридичної особи або іншою
уповноваженою на це особою і
засвідчується відбитком печатки
юридичної особи (ч. ч. 1, 2 п. 20.5.
Інструкції).

Відповідно до п. 20.6 Інструкції, Банк за
наявності коштів на поточному рахунку,
який закривається на підставі заяви
клієнта, здійснює завершальні операції
за рахунком (з виконання платіжних
вимог на примусове списання (стягнення)
коштів, виплати коштів готівкою,
перерахування залишку коштів згідно з
дорученням клієнта тощо).

Статтею 1075 Цивільного Кодексу України
передбачено, що договір банківського
рахунку може бути розірвано за заявою
клієнта у будь-який час незалежно від
наявності або відсутності обставин,
які зумовлюють його розірвання.

Частина 3. ст. 1075 Цивільного Кодексу
України визначає, що залишок грошових
коштів на рахунку видається клієнтові
або за його вказівкою перераховуються
на інший рахунок в строки і в порядку,
встановленому банківськими правилами.

Відповідно до п. 8.1. Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні», Банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового
документа обслуговуючого банку після
закінчення операційного часу банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в цьому
розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня.

Згідно із п.1.12. «Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті», затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004р. № 22, банк
(філія, відділення), який не може
виконати розрахунковий документ на
списання/примусове списання коштів з
рахунку клієнта банку в установлений
законодавством України термін, якщо
немає/недостатньо коштів на своєму
кореспондентському рахунку,
зобов'язаний: узяти розрахунковий
документ платника/стягувана на облік
за відповідним позабалансовим
рахунком; надіслати письмове
повідомлення платнику/стягувачу про
невиконання його розрахункового
документа із зазначенням причини:
«Немає/недостатньо коштів на
кореспондентському рахунку банку»
(додаток 23); ужити заходів для
відновлення своєї платоспроможності.

Платник/стягувач, отримавши
повідомлення банку, для забезпечення
своїх прав щодо розрахунків може вжити
заходів відповідно до законодавства
України.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В силу ст. 173 Господарського кодексу
України та ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язань - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ст.599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Частинами І та 2 ст. 1066 ЦК України
встановлено, що за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1068 ЦК України,
банк зобов'язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові
кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в
день надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором
банківського рахунка або законом. Банк
зобов'язаний за розпорядженням клієнта
видати або перерахувати з його рахунка
грошові кошти в день надходження до
банку відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Згідно ст. 1074 ЦК України, обмеження прав
клієнта щодо розпоряджання грошовими
коштами, що знаходяться на його
рахунку, не допускається, крім випадків
обмеження права розпоряджання
рахунком, за рішенням суду у випадках,
встановлених законом.

Відповідно до п. 32.2. Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів», у
разі порушення банком, що обслуговує
платника, встановлених цим Законом
строків виконання доручення клієнта на
переказ цей банк зобов'язаний сплатити
платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення, що не може
перевищувати 10 відсотків суми
переказу, якщо інший розмір пені не
обумовлений договором між ними.

Пунктом 5.1. договору сторони обумовили,
що за несвоєчасне (пізніше наступного
дня після отримання відповідного
документу) чи помилкове списання з вини
Банку суми з рахунку Клієнта, а також за
несвоєчасне чи помилкове зарахування
суми, яка належить власнику рахунку,
Банк сплачує Клієнту пеню у розмірі 0,1 %
від суми простроченого платежу за
кожний день, починаючи від дати
здійснення помилкового переказу до дня
повернення грошей включно, але не
більше 1% суми переказу

Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору, (…), сплата неустойки.

Пунктом 2 ст. 193 ГК України, встановлено,
що порушення зобов'язання є підставою
для застосування господарських
санкцій, передбачених ГК України,
іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

У зв'язку з порушенням Банком строків
виконання доручення позивача (Клієнта),
а саме прострочення переказу коштів з
рахунку відповідно до платіжного
доручення № 36 від 15.05.2014р., позивачем
нараховано пеня в розмірі 10 247,10 грн. за
період з 16.05.2014р по 25.05.2014р.

Відповідач проти позову заперечував
посилаючись на те, що діючим
законодавством України передбачена
пряма заборона на застосування індексу
інфляції за весь час прострочення
виконання грошових зобов'язань банку,
який ліквідується. Стосовно вимог щодо
стягнення пені, а також 3 % річних
пояснив, що нарахування пені та 3%
річних в період здійснення тимчасової
адміністрації банку суперечить ст. 36
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте суд не погодився з такими
запереченнями відповідача з
наступного.

26.05.2014р. Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
(Фонд) прийнято рішення № 37 щодо
запровадження тимчасової
адміністрації строком на 3 місяці з
26.05.2014р. по 25.08.2014р. та призначення
уповноваженої особи Фонду на тимчасову
адміністрацію у відповідача. Рішенням
Фонду від 15.08.2014р. № 71 дію тимчасової
адміністрації продовжено до 25.09.2014р.

Постановою Правління Національного
банку України від 24.09.2014 № 598 «Про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію ПАТ «КБ «Південкомбанк»
постановлено відкликати банківську
ліцензію та ліквідувати ПАТ «КБ
«Південкомбанк» з 26.09.2014р.

26.09.2014р. виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення № 101 про початок
процедури ліквідації ПАТ «КБ
«Південкомбанк» та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію ПАТ «КБ «Південкомбанк»
провідного професіонала з питань
врегулювання неплатоспроможності
банків відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Славкіну
Марину Анатоліївну строком на 1 рік з
26.09.2014р. по 26.09.2015р.

Законом України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
врегульовані наслідки запровадження
тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до ч.5 ст. 36 цього Закону
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та
інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені),
інших фінансових (економічних) санкцій
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
зобов'язань перед кредиторами, у тому
числі не застосовується індекс
інфляції за весь час прострочення
виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за
зобов'язаннями банку перед
кредиторами.

Статтею 46 зазначеного Закону
передбачено, що з дня призначення
уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється.
Керівники банку звільняються з роботи
у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку та зобов'язання щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку, а також не
застосовується індекс інфляції за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань банку;

4-1) нарахування відсотків, комісійних,
штрафів, інших очікуваних доходів за
активними операціями банку може
припинятися у терміни, визначені
договорами з клієнтами банку у разі,
якщо це сприятиме збереженню або
збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище
банку перестають бути конфіденційними
чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону;

7) втрачають чинність публічні
обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»,
процедура ліквідації банку вважається
завершеною, а банк ліквідованим з дня
внесення запису про це до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.
Національний банк України вносить
запис до Державного реєстру банків про
ліквідацію банку на підставі
отриманого від Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб рішення про
затвердження ліквідаційного балансу
та звіту ліквідатора.

На даний час ліквідація ПАТ «КБ
«Південкомбанк» не завершено.

Суд дійшов висновку, що доводи
відповідача щодо існування обставин,
які звільняють його від
відповідальності за неналежне
виконання зобов'язань за договором
банківського рахунку № 646Р-17Ю від
22.03.2012р. є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Таким чином, особа має право звертатись
до суду за захистом саме порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів. Особи, які
звертаються до суду, повинні довести
належними та допустимими доказами
порушення своїх прав та необхідність
їх захисту.

Згідно із ст. 20 ГК України, кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 55
Конституції України, кожному
гарантується захист прав і свобод у
судовому порядку. Суд не може відмовити
у правосудді, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх права і свободи
порушені або порушуються, створено або
створюються перешкоди для їх
реалізації або мають місце інші
ущемлення прав та свобод".

До господарського суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється.

Позивачем заявлена вимога про
стягнення з відповідача пені за період
з 16.05.2014р. по 25.05.2014р. в сумі 10 247,10 грн.

Факт порушення Банком строків
виконання доручення позивача, а саме
прострочення переказу коштів з рахунку
відповідно до платіжного доручення № 36
від 15.05.2014р. матеріалами справи
доведено. Розрахунок пені судом
перевірений та визнаний обґрунтованим,
отже вимоги в частині стягнення пені в
розмірі 10 247,10 грн. за період з 16.05.2014р. по
25.05.2014р. є правомірними та такими, що
підлягають задоволенню.

В силу приписів статті 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Позивач скористався своїм правом та
просить стягнути з відповідача 3%
річних в сумі 4 969,12 грн. за період з
16.05.2014р. по 15.07.2014р. та втрати від
інфляції за період з 16.05.2014р. по 15.07.2014р.

Господарський суд перевіривши наданий
позивачем розрахунок дійшов висновку,
що вимоги щодо стягнення 3% річних
підлягають задоволенню частково в
розмірі 842,22 грн. за період з 16.05.2014р. по
25.05.2014р. (з урахуванням запровадження у
відповідача з 26.05.2014р. тимчасової
адміністрації). В іншій частині вимоги
відхиляються

Вимоги в частині стягнення інфляційних
витрат задоволенню не підлягають,
оскільки при застосуванні індексу
інфляції слід мати на увазі, що індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (постанова
Вищого господарського суду України від
01.02.2012 № 52/30).

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір у справі в сумі 470,64 грн.
відносяться на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Комерційний банк
"Південкомбанк" (вул. Ватутіна, 33-А, м.
Донецьк, 83048, ) в особі
Запорізького відділення ПАТ "КБ
"Південкомбанк" (вул. Миру, 16, м.
Запоріжжя, 69000) на користь фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69118,
ІПН НОМЕР_1, р/р НОМЕР_2 в ПАТ КБ
«Хрещатик», МФО 300670) - 10 247 (десять тисяч
двісті сорок сім) грн. 10 коп. пені, 842
(вісімсот сорок дві) грн. 22 коп. - 3%
річних та 470 (чотириста сімдесят) грн. 64
коп. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя
Т.А. Азізбекян

Рішення у повному обсязі
складено і підписано 24.10.2014р.