Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

. 21 жовтня 2014 року
справа № 927/1542/14

позивач: фізична
особа-підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

відповідач: Чернігівська районна
державна адміністрація Чернігівської
області,

вул. Шевченка, 48, м.
Чернігів, 14027

предмет спору: про стягнення 78137,82 грн.

Суддя Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: ОСОБА_1 особисто

відповідач: Ткач О.В. довіреність №
02-15/878 від 20.04.2014 р. представник

Рішення приймається після оголошеної
в судовому засіданні перерви, з 14.10.2014
року по 21.10.2014 року, на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем - фізичною
особою-підприємецем ОСОБА_1 подано
позов про стягнення з відповідача -
Чернігівської районної державної
адміністрації Чернігівської області
78137,82 грн. боргу за неналежне виконання
умов договору №46 на «Капітальний
ремонт частини внутрішніх приміщень
адміністративної будівлі по вул.
Шевченка, 48 в м. Чернігові під центр
надання адміністративних послуг» від
04.10.2013 року.

В судовому засіданні 14.10.2014 року
представники сторін надали письмові
клопотання про відмову від фіксації
судового засідання технічними
засобами, які задоволено судом.

В судовому засіданні 14.10.2014р. було
оголошено перерву до 21.10.2014р.

В судовому засіданні 21.10.2014 року
представник відповідача надав
письмове клопотання, в якому пояснив,
що розпорядженням голови областей
державної адміністрації від 13.09.2013 року
№384 та від 29.10.2013 року №451 було
затверджено перелік розпорядників
бюджетних коштів нижчого рівня, яким
делегуються функції замовника на
утворення центрів надання
адміністративних послуг та обсяги
фінансування, згідно з Переліком
проектів та заходів, що фінансуються у
2013 році за рахунок коштів державного
бюджету, передбачених на утворення
Центрів. В свою чергу Чернігівською
обласною державною адміністрацією та
Чернігівською державною
адміністрацією 16.09.2013 року укладено
договір №15 «Про делегування функцій
замовника на утворення центрів
надання адміністративних послуг». В
зв»язку з чим і був укладений договір
між Чернігівською державною
адміністрацією та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
Фінансування заходів передбачалось за
рахунок коштів державного, районного
та коштів субвенцій з сільських
(селищних) бюджетів. Кошти державного
бюджету були передані
райдержадміністрації відповідно до
розпорядження голови
облдержадміністрації від 13.09.2013 року
№284. В ході виконання заходів станом на
01.11.2013 року проведені роботи по
капітальному ремонту, але у зв»язку з
нестабільною роботою казначейської
служби, видатки за виконані роботи,
поставлені товари та надані послуги не
оплачені в повному обсязі. Саме тому
станом на 01.01.2014 року виникла
кредиторська заборгованість по не
оплаті виконаних робіт, які були надані
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1,
заборгованість в сумі 78137,82 грн. на
сьогоднішній день не погашена.
Відповідач неодноразово звертався до
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України та Чернігівської
обласної державної адміністрації з
приводу виділення коштів на погашення
заборгованості. У за»язку з
вищевикладеним відповідач в поданому
клопотанні просить суд залучити до
участі в якості іншого відповідача
Міністерство регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, оскільки
вищевказане Міністерство є
розпорядником коштів вищого рівня.

Представник відповідача заперечував
щодо поданого відповідачем клопотання.

Суд відхилив клопотання представника
відповідача про залучення до справи в
якості іншого відповідача
Міністерство регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України, оскільки
відповідачем не подано належних та
обґрунтованих доказів чому
Міністерство регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України повинно бути
залучено до участі у справу в якості
іншого відповідача. Відповідно до ст. 24
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд за
наявністю достатніх підстав має право
до прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Договір №46 на «Капітальний ремонт
частини внутрішніх приміщень
адміністративної будівлі по вул.
Шевченка, 48 в м. Чернігові під центр
надання адміністративних послуг» від
04.10.2013 року, який є підставою заявлених
позовних вимог, укладений між
фізичною особою-підприємецем ОСОБА_1
та Чернігівською районною державною
адміністрацією Чернігівської області.

Згідно ч.1 ст. 96 Цивільного кодексу
України, юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідачем по дані справі є
Чернігівська районна державна
адміністрація Чернігівської області,
яка відповідно до виписки з Єдиного
Державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців серії ААВ
№227358 є юридичною особою, тому
відповідно самостійно відповідає за
взяті на себе зобов»язання.

Інших заяв та клопотань від сторін до
початку розгляду справи по суті не
надійшло.

В судовому засіданні 21.10.2014 року суд
перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача виклав позовні
вимоги.

Представник відповідача виклав
пояснення по справі в яких підтвердив,
що дійсно договір укладався з ФОП
ОСОБА_1 та між сторонами виникли
господарські правовідносини.
Заборгованість виникла у зв"язку з
відсутністю бюджетних коштів.

Розглянувши подані документи та
матеріали справи, вислухавши пояснення
повноважних представників сторін,
дослідивши докази, які мають суттєве
значення для вирішення спору по суті,
господарський суд встановив:

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочин є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 205 Цивільного кодексу
України визначено, що правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу
України, господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч.7 ст.179 Господарського кодексу
України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

У відповідності до ч.1 ст.181
Господарського кодексу України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного та скріпленого
печатками.

Статтею 875 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно - кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію,
якщо цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Аналогічна норма
міститься і в ст. 318 Господарського
кодексу України.

04.10.2013 року між Чернігівською районною
державною адміністрацією
Чернігівської області (замовник) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(виконавець) було укладено договір №46
на «Капітальний ремонт частини
внутрішніх приміщень
адміністративної будівлі по вул.
Шевченка, 48 в м. Чернігові під центр
надання адміністративних послуг».

Пунктом 1.1., 1.2. договору №46 на
«Капітальний ремонт частини
внутрішніх приміщень
адміністративної будівлі по вул.
Шевченка, 48 в м. Чернігові під центр
надання адміністративних послуг» від
04.10.2013 року передбачено, що замовник
(відповідач) доручає, а виконавець
(позивач) виконує на свій ризик роботи
на об»єкті: «Капітальний ремонт
частини внутрішніх приміщень
адміністративної будівлі по вул.
Шевченка, 48 в м. Чернігові під центр
надання адміністративних послуг», і
здає їх замовнику (за актом приймання
виконаних будівельних робіт з
усуненням, у випадку виявлення при
прийманні, недоліків, що зумовлені
неякісним виконанням робіт). Замовник
(відповідач) зобов»язується прийняти
виконані роботи і оплатити їх
відповідно до умов договору.

Таким чином, по своїй правовій природі
укладений між сторонами договір є
договором будівельного підряду.

Відповідно до п.п. 2.1.- 2.6. договору №46 на
«Капітальний ремонт частини
внутрішніх приміщень
адміністративної будівлі по вул.
Шевченка, 48 в м. Чернігові під центр
надання адміністративних послуг» від
04.10.2013 року, фінансування робіт
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, передбачених на
утворення центрів надання
адміністративних послуг. Загальна
вартість будівельно-монтажних робіт
складає 78 137,82 грн. Договірна ціна є
твердою і визначається відповідно до
ДБН Д.1.1-1-2000. зі зміною №6 до «Правила
визначення вартості будівництва» від
01.04.2009 року. Тверда договірна ціна є
незмінною і не уточняється, за винятком
випадків, передбачених п.п.3.3.3.1.
ДБН.Д.1.1-1-2000. Перегляд договірної ціни
обґрунтовується розрахунками і
оформляється шляхом укладання
двосторонніх додаткових угод.
Вартість виконаних робіт визначається
по усіх складових вартості робіт,
розрахованих у договірній ціні. Форма
оплати: безготівковий розрахунок.

Пунктом 3.1. договору передбачено:
початок робіт - жовтень 2013 року,
закінчення робіт - 20 жовтня 2013 року.

Пунктом 6.1. визначає, що договір вступає
в законну силу з моменту підписання
його сторонами і діє до 31.12.2013 року, до
повного виконання сторонами своїх
зобов»язань. Припинення дії цього
договору не звільняє сторони від
відповідальності за порушення своїх
зобов»язань, вчинених під час дії цього
договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб"єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов"язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов"язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 193 Господарського
кодексу України, кожна сторона має
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов"язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. За ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
цим Кодексом.

Так відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обігу
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу
України передбачено, що передання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами. У разі
відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач (виконавець) на виконання умов
договору №46 на «Капітальний ремонт
частини внутрішніх приміщень
адміністративної будівлі по вул.
Шевченка, 48 в м. Чернігові під центр
надання адміністративних послуг» від
04.10.2013 року, здійснив будівельні роботи,
а відповідач (замовник) прийняв на
загальну суму 78 137,82 грн., що
підтверджується актами приймання
виконаних будівельних робіт форми КБ -
2в №1 від 07.10.2013 року (за жовтень 2013) на
суму 43392,15 грн. та №2 від 22.10.2013 року (за
жовтень 2013 року) на суму 34745,67 грн., а
також довідками про вартість виконаних
будівельних робіт */та витрати**/ форми
КБ - 3 від 07.10.2013 року (за жовтень 2013
року) на суму 43392,15 грн. та від 22.10.2013 року
(за жовтень 2013 року ) на суму 34745,67грн.,
копії яких додано до матеріалів справи.

Відповідно до частини 1 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов"язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов"язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 4 ст. 879 Цивільного кодексу
України визначено, що оплата робіт
провадиться після прийняття
замовником збудованого об"єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Відповідно до п. 3.3. договору №46 на
«Капітальний ремонт частини
внутрішніх приміщень
адміністративної будівлі по вул.
Шевченка, 48 в м. Чернігові під центр
надання адміністративних послуг» від
04.10.2013 року, розрахунки за виконані
роботи на об»єкті здійснюються шляхом
проміжних платежів за фактично
виконану роботу. Оплата робіт
проводиться після прийняття акту
виконаних будівельних робіт, якщо
інший порядок розрахунків не
встановлений за погодженням сторін.

Отже, враховуючи умови договору та
норми цивільного законодавства,
відповідач зобов'язаний був здійснити
оплату виконаних робіт згідно:

- акту приймання виконаних будівельних
робіт №1 від 07.10.2013 року (за жовтень 2013)
на суму 43392,15 грн. - 08.10.2013 року включно;

- акту приймання виконаних будівельних
робіт №2 від 22.10.2013 року (за жовтень 2013
року) на суму 34745,67 грн. - 23.10.2013 року
включно.

13.05.2014р. позивачем було направлено
відповідачу листа за № 3 з вимогою
здійснити оплату за виконані роботи.

Відповідач листом від 15.05.2014р. № 0216/959
повідомив позивач про те, що дійсно
існує заборгованість в сумі 78,13 тис.
грн., але на даний час відсутні кошти
для її сплати.

Чернігівською міжрайонною державною
фінансовою інспекцією, відповідно до
Направлення №70 від 09.04.2014 була
проведена зустрічна звірка з метою
підтвердження виду, обсягу і якості
проведених операцій та розрахунків для
з»ясування їх реальності та повноти
відображення в обліку Чернігівської
районної державної адміністрації за
період з 01.01.2013 року по 01.03.2014 року про що
була складена довідка №7-24/33з від 10.04.2014
року, в якій зазначено, що при
проведенні зустрічної звірки роботи з
капітального ремонту частини
внутрішніх приміщень адміністративної
будівлі по вул. Шевченка, 48 в м.
Чернігові під центр надання
адміністративних послуг були здані ФОП
ОСОБА_1 актами приймання виконаних
будівельних робіт форми КБ-2в за
жовтень 2013 року №№1,2 на суми
відповідно 43392,15 грн. та 34745,67 грн.
Загальна вартість робіт по даному
об»єкту складає 78137,82 грн. Кошти за
виконані роботи від Чернігівської
районної державної адміністрації
Чернігівської області на рахунок ФОП
ОСОБА_1 не надходило. Контрольним
обміром завищення обсягу виконаних
робіт не встановлено.

Відповідач (замовник), свої
зобов"язання щодо оплати за будівельні
роботи згідно з договором №46 на
«Капітальний ремонт частини
внутрішніх приміщень
адміністративної будівлі по вул.
Шевченка, 48 в м. Чернігові під центр
надання адміністративних послуг» від
04.10.2013 року в сумі 78137,82 грн. не виконав..
Заборгованість відповідача (замовника)
перед позивачем (виконавцем)
підтверджується актом звіряння
розрахунків (а.с.28), підписаного
сторонами та скріпленого печатками,
копія якого додана до матеріалів
справи.

Враховуючи, що відповідач в порушення
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України взяті на себе зобов'язання не
виконав, виконані будівельно роботи не
оплатив, суд доходить висновку, що
позовні вимоги позивача є обґрунтовані
і підлягають задоволенню в частині
стягнення 78137,82 грн.

Заперечення відповідача судом до
уваги не приймаються з наступних
підстав:

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
статті 3 цього кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов"язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов"язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов"язання. Відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов"язання. Аналогічна норма
міститься в ч.2 ст. 218 Господарського
кодексу України.

Статтею 218 Господарського кодексу
України визначено, що у разі якщо інше
не передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Згідно частини другої статті 617
Цивільного кодексу України, частини
другої статті 218 Господарського
кодексу України та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18 жовтня 2005 року
відсутність бюджетних коштів не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання. Аналогічна позиція
викладена в постанові Верховного суду
України від 15.05.2012р. у справі № 11/446.

Оскільки спір виник у зв'язку з
неправомірними діями відповідача, то
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України та ст. 4
Закону України „Про судовий збір" від
08.07.2011 року № 3674-VI, з відповідача
підлягає стягненню на користь позивача
судовий збір в розмірі 1827 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 202, 205, 525, 526, 530, 614, 617,
629, 875, 879, 882 Цивільного кодексу України;
ст.ст. 173, 174, 175, 193,218,318 Господарського
кодексу України; ст.ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України; ст. 4 Закону України „Про
судовий збір", господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Чернігівської районної
державної адміністрації Чернігівської
області, вул. Шевченка, 48, м. Чернігів,
14027 (р/р 0370 в ГУДКУ у Чернігівській
області, МФО 853592, ) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (р/р НОМЕР_2 у ПАТ «КБ
«Надра», м. Чернігів, МФО 380764,
реєстраційний номер НОМЕР_1) 78137,82 грн.
боргу та 1827 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання
судовим рішенням законної сили.

Повне рішення підписано 22.10.2014р.

Суддя
Л.М. Лавриненко