ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
239-72-81Р І Ш Е Н Н Я
Справа № 911/3378/14
Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом 1 Cпеціального центру
швидкого реагування Державної служби
України з надзвичайних ситуацій,
до Публічного акціонерного товариства
про стягнення 8 711,67 грн.
за участю представників:
позивача - Кондратенко О.В. (довіреність
від 19.08.2014 № 1197);
відповідача - Радченко С.М.
(довіреність від 01.09.2014 № 5/78).
Обставини справи:
До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява 1
Спеціального центру швидкого
реагування Державної служби України з
надзвичайних ситуацій (далі - позивач)
до Філії «Каскад Київських ГЕС і ГАЕС
Публічного акціонерного товариства
«Укргідроенерго» (далі - відповідач)
про стягнення 8 711,67 грн., з яких: 7 211,52
грн. основного боргу, 500,68 грн. пені, 163,89
грн. 3 % річних та 835,58 грн. інфляційних
Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем грошових
зобов'язань за договором на постійне та
обов'язкове обслуговування від 26.07.2012
№ 151.
Ухвалою господарського суду Київської
області від 08.08.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
Через канцелярію господарського суду
26.08.2014) позивачем подано до матеріалів
справи документи на виконання вимог
ухвали суду від 08.08.2014.
Через канцелярію господарського суду
від 26.08.2014) відповідачем подано
заяву від 26.08.2014 № 14/1611 в якій
відповідач зазначає про те, що філія не
є юридичною особою, а тому, не може бути
відповідачем у даній справі.
Ухвалою господарського суду Київської
області від 26.08.2014 розгляд справи
відкладено до 09.09.2014.
Через канцелярію господарського
від 08.09.2014) позивачем подано
клопотання про заміну неналежного
відповідача - філії "Каскад Київських
ГЕС і ГАЕС Публічного акціонерного
товариства "Укргідроенерго" на
належного відповідача - Публічне
акціонерне товариство
Ухвалою господарського суду
Київської області від 09.09.2014 замінено
первісного відповідача - філію "Каскад
Київських ГЕС і ГАЕС Публічного
акціонерного товариства
"Укргідроенерго" належним відповідачем
- Публічним акціонерним товариством
«Укргідроенерго» та відкладено
розгляд справи до 07.10.2014.
Через канцелярію господарського суду
29.09.2014) позивачем подано до матеріалів
справи додаткові докази.
Через канцелярію господарського суду
02.10.2014) відповідачем подано до
матеріалів справи документи на
виконання вимог ухвали суду від 08.08.2014
та відзив на позовну заяву, відповідно
до якого позов заперечено повністю, з
підстав, що викладені у відзиві.
У судовому засіданні 07.10.2014 оголошено
перерву до 16.10.2014, відповідно до частини
3 статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.
Через канцелярію господарського суду
13.10.2014) відповідачем подано до
матеріалів справи доповнення до
відзиву на позовну заяву.
Через канцелярію господарського суду
від 15.10.2014) позивачем подано до
матеріалів справи заперечення на
відзив та додаткові докази.
У судовому засіданні 16.10.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, представник
відповідача позов заперечив повністю,
з підстав, що викладені у відзиві.
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 16.10.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд -
Між 1 Спеціальним центром швидкого
реагування оперативно-рятувальної
служби цивільного захисту
Міністерства надзвичайних ситуацій
України (далі - аварійно-рятувальна
служба) та філією «Каскад Київських ГЕС
і ГАЕС» Публічного акціонерного
товариства «Укргідроенерго» (далі -
об'єкт) укладено договір на постійне та
обов'язкове обслуговування від 26.07.2012
№ 151 (далі - Договір).
Предметом Договору є організація та
здійснення аварійно-рятувальною
службою аварійно-рятувального
обслуговування, у тому числі, водних
об'єктів об'єкта з метою своєчасного
реагування та виконання
аварійно-рятувальних робіт при
виникненні на об'єкті надзвичайної
ситуації, а також профілактичної
роботи із запобігання (профілактики)
виникненню надзвичайних ситуацій
техногенного та природного характерів,
спрямованої на поліпшення техногенної
безпеки об'єктів (територій) та
підвищення рівня підготовленості
об'єкта до рятування людей та
ліквідації надзвичайних ситуацій
(пункт 1.1. Договору).
Відповідно до пункту 4.1. Договору,
вартість функціонування структурних
підрозділів аварійно-рятувальної
служби у режимі постійної готовності
до виконання необхідного комплексу
аварійно-рятувальних робіт в умовах
надзвичайної ситуації або загрози її
виникнення у кількості 1 оперативної
одиниці складає 1 201,92 грн., в тому числі
Пунктом 4.3. Договору встановлено, що
оплата за аварійно-рятувальне
обслуговування проводиться на
підставі рахунків та актів виконаних
робіт (наданих послуг), що надаються
аварійно-рятувальною службою шляхом
пересилання Укрпоштою або будь-яким
Згідно з пунктом 4.4. Договору, за умови
неповернення об'єктом та неотримання
аварійно-рятувальною службою
підписаного акта приймання виконаних
робіт (наданих послуг) чи ненадання
об'єктом обґрунтованих письмових
заперечень щодо виконання умов
Договору у звітньому місяці, до 05 числа
наступного місяця за попередній
місяць, вважаються, що роботи (послуги)
у такому місяці виконані
аварійно-рятувальною службою в повному
обсязі і прийняті об'єктом без
будь-яких зауважень, а акт приймання
виконаних робіт (наданих послуг) таким,
що підписаний сторонами.
Відповідно до пункту 4.5. Договору, плата
за обслуговування здійснюється
об'єктом щомісячно, до 10 числа
наступного місяця за попередній
місяць, шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок аварійно-рятувальної
Договір вступає в силу з 02 липня 2012
року. Дія Договору може бути припинена
у разі виключення об'єкта з переліку
об'єктів, які підлягають постійному та
обов'язковому обслуговуванню
державними аварійно-рятувальними
службами, а також зникнення причин, які
зумовлюють небезпеку виникнення
надзвичайних ситуацій природного чи
техногенного характеру (пункти 7.1., 7.2.
За твердженнями позову, позивач за
період з серпня 2012 року до грудня 2013
року надавав відповідачу послуги,
згідно з умовами Договору. Відповідач
послуги, що надані за Договором, за
період з серпня 2012 року до червня 2013
року оплатив у повному обсязі.
За період з липня до грудня 2013 року
позивач надавав відповідачу послуги та
надісилав на адресу відповідача акти
здачі-приймання робіт (надання послуг)
від 29.07.2013 № 149 на суму 1 201,92 грн., від
27.08.2013 № 168 на суму 1 201,92 грн., від 30.09.2013
№ 189 на суму 1 201,92 грн., від 28.10.2013 № 209
на суму 1 201,92 грн., від 29.07.2013 № 149 на
суму 1 201,92 грн., від 29.11.2013 № 243 на суму 1
201,92 грн., від 27.12.2013 № 269 на суму 1 201,92
грн. та рахунки від 29.07.2013 № 1126, від
27.08.2013 № 145, від 27.09.2013 № 166, від 28.10.2013 №
183, від 29.11.2013 № 211, від 27.12.2013 № 231.
Копії актів та рахунків додані до
матеріалів справи.
Як докази направлення вказаних актів
та рахунків, позивачем надано реєстри
поштових відправлень, що затверджені
підписом уповноваженої особи
підприємства та відбитком його
печатки. Зазначені докази не
приймаються судом як належні та
допустимі докази надіслання актів та
рахунків на адресу відповідача. Проте,
відповідачем у письмових поясненнях,
що додані до матеріалів справи та
представником відповідача у судовому
засіданні підтверджено отримання
зазначених актів та рахунків від
У зв'язку з неповерненням відповідачем
актів приймання виконаних робіт та
відсутністю обґрунтованих письмових
заперечень на них, у строки,
встановлені Договором, послуги
вважаються прийнятими відповідачем у
повному обсязі, а акти такими, що
підписані сторонами.
На підтвердження позовних вимог,
позивачем надано в матеріали справи
копії податкових накладних, що
складені ним на спірні господарські
операції за Договором.
Відповідно до статті 15 Податкового
кодексу України, платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно зі статтею 16 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний, зокрема, сплачувати
податки та збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.178. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України визначено,
що податок на додану вартість - це
непрямий податок, який нараховується
та сплачується відповідно до норм
розділу V Податкового кодексу України.
Відповідно до статті 185 Податкового
кодексу України, об'єктом
оподаткування є, зокрема, операції
платників податку з постачання послуг,
місце постачання яких розташоване на
митній території України, відповідно
до статті 186 Податкового кодексу
Згідно зі статтею 201 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну складену за вибором
покупця (отримувача) у паперовому
вигляді або в електронній формі.
Податкова накладна складається у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця. Один
примірник видається покупцю, а другий
залишається у продавця. У разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді покупцю видається
оригінал, а копія залишається у
продавця. Податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
складається на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних.
Відповідно до частин 198.1., 198.2. статті 198
Податкового кодексу України, право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з придбання або виготовлення
послуг. Датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Судом встановлено, що зі спірних
операцій позивачем виписано
відповідачу податкові накладні за
операціями з отримання послуг. Копії
податкових накладних з розшифровками
податкових зобов'язань та податкового
кредиту позивача в розрізі
контрагентів наявні в матеріалах
справи.
Відтак, за твердженнями позовної заяви,
у відповідача наявна заборгованість за
період з липня до грудня 2013 року у
розмірі 7 211,52 грн.
У відзиві позов заперечено повністю, у
зв'язку тим, що відповідач листом від
29.03.2013 № 22/659 повідомив позивача про
припинення дії Договору, а, отже,
стягнення заборгованості за період з
липня до грудня 2013 року є
Проте, твердження відповідача, що
викладені у відзиві на позовну заяву,
не відповідають обставинам справи та
не підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами і не можуть
бути прийняті судом, з огляду на
Договором не передбачено розірвання
договору в односторонньому порядку.
Навпаки, згідно з пунктом 7.3. Договору,
зміни та доповнення до Договору
вносяться лише письмово за згодою
сторін, шляхом підписання Додаткової
З матеріалів справи вбачається, що
сторони не дійшли згоди про припинення
дії Договору у квітні 2013 року.
Лист відповідача від 29.03.2013 № 22/659 не
може бути належним доказом припинення
дії Договору, оскільки є лише
пропозицією однієї сторони припинити
дію договору. Як вбачається з
матеріалів справи, відповіді на лист
від позивача не надходило.
Відсутність факту припинення дії
Договору також підтверджується і діями
відповідача, який належним чином
виконував грошові зобов'язання за
Договором до липня 2013 року, тобто, після
припинення дії Договору, про яке
стверджує відповідач.
Крім того, твердження відповідача про
припинення дії Договору
спростовуються укладенням сторонами
Додаткової угоди від 22.01.2014 № 1 до
Договору, відповідно до умов якої, за
взаємною згодою сторін, керуючись
пунктом 7.3. Договору, сторони
домовились розірвати Договір з 01 січня
Отже, підписання сторонами Додаткової
угоди № 1, відповідно до якої Договір
розірвано 01.01.2014, суперечить
твердженням відзиву про припинення дії
Договору з квітня 2013 року та
відсутністю, у зв'язку з цим,
заборгованості перед позивачем.
З огляду на встановлені обставини,
спростовуються також твердження
відповідача з посиланням на спеціальне
законодавство про односторонню
аварійно-рятувальної служби.
У доповненні до відзиву на позовну
заяву відповідач зазначає, що позивач,
продовжуючи надсилати на адресу
відповідача акти здачі-приймання
робіт, фактично припинив надавати
послуги за Договором.
З метою заперечення даних тверджень
відповідача, позивачем надано до
матеріалів справи реєстр наказів (з
основної діяльності) «Про призначення
чергового (добового) наряду» за період
з 27.06.2013 до 31.12.2013 на підтвердження того,
що послуги за спірний період
надавались відповідачу у повному
До вказаних заперечень відповідача суд
ставиться критично, оскільки
відповідач жодного разу не скористався
правом подати позивачу письмові
заперечення щодо виконання умов
Договору або повернути акти прийняття
виконаних робіт (наданих послуг). Отже,
відповідно до пункту 4.4. Договору,
роботи вважаються такими, що виконані в
повному обсязі і прийняті відповідачем
Відтак, суд дійшов висновку, що
позивачем зобов'язання за Договором
виконані у повному обсязі,
відповідачем послуги за період з липня
до грудня 2013 року не оплачені, а, отже, у
відповідача наявна заборгованість
перед позивачем у розмірі 7 211,52 грн.
Інші доводи відповідача не
спростовують вищевикладених висновків
суду.
Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Виходячи зі змісту Договору, що
укладений між сторонами, він за
правовою природою є договором про
надання послуг, за яким одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання (частини 1, 2 статті 901
Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Згідно з
частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 599 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
Матеріалами справи підтверджується
факт надання послуг, докази повної
оплати заборгованості відсутні.
На підставі аналізу вищезазначених
норм чинного законодавства,
дослідження матеріалів та всебічного
розгляду всіх обставин справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача 7 211,52 грн. основного боргу,
є доведеною, обґрунтованою,
відповідачем не спростованою, а,
відтак, підлягає задоволенню.
Позивач, на підставі пункту 6.3.
Договору, заявляє до стягнення з
відповідача пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення, яка
за розрахунком позивача складає 500,68
Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Частиною 4
статті 231 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
Крім того, відповідно до частини 6
статті 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.
З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру пені
та з'ясував, що надані позивачем
розрахунок є арифметично вірним та
відповідає обставинам справи, а тому,
позовна вимога про стягнення 500,68 грн.
пені підлягає задоволенню у повному
Крім того, у зв'язку з простроченням
відповідачем виконання грошового
зобов'язання, позивач на підставі
статті 625 Цивільного кодексу України
заявляє до стягнення 3% річних у розмірі
163,89 грн. та інфляційні втрати у розмірі
Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розмірів 3 %
річних та інфляційних втрат і з'ясував,
що наданий позивачем розрахунки є
арифметично вірними і відповідають
обставинам справи, а тому, позовні
вимоги про стягнення 163,89 грн. 3 % річних
та 835,58 грн. інфляційних втрат
підлягають задоволенню у повному
Відшкодування судового збору, що
сплачений позивачем у розмірі 1 827,00
грн., відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на відповідача.
Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Публічного акціонерного
Київська обл., м. Вишгород,
ідентифікаційний код 20588716) на користь
1 Cпеціального центру
швидкого реагування Державної служби
(сім тисяч двісті одинадцять) грн. 52
коп. основного боргу, 500 (п'ятсот) грн.
68 коп. пені, 163 (сто шістдесят три) грн. 89
коп. 3 % річних, 835 (вісімсот тридцять
п'ять) грн. 58 коп. інфляційних втрат та 1
827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. судового збору.
3. Видати наказ після набрання рішенням
Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 21.10.2014.

Суддя
С.О. Саванчук