ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р.Справа № 923/990/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Будішевської Л.О.,

Суддів: Бєляновського В.В., Мишкіної
М.А.,

(Склад судової колегії сформований
розпорядженням голови суду №676 від
14.10.2014р.)

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився,

від відповідача-1 - Татарінова Л.Г., за
довіреністю, Мусяров Т.В., за
довіреністю,

від відповідача-2 - Лукомський О.П., за
довіреністю,

від прокуратури - Кірющенко А.В.,
старший прокурор відділу прокуратури
Одеської області, посвідчення №025780,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Підприємства «ВІТА СЛС»
Всеукраїнської організації інвалідів
«Союз Організацій інвалідів України»

на рішення господарського суду
Херсонської області від 21 серпня 2014
року

у справі №923/990/14

за позовом Підприємства «ВІТА СЛС»
Всеукраїнської організації інвалідів
«Союз Організацій інвалідів України»

до відповідачів:

1. Організації об'єднання громадян
«Дитячий оздоровчий табір ім.
Ю.О.Гагаріна Херсонської обласної
організації профспілки працівників
державних установ України»;

2. Херсонської обласної організації
профспілки працівників державних
установ України

за участю прокуратури міста Херсон

про стягнення 288126,00 грн.,

встановив:

У липні 2014 року підприємство «Віта СЛС
«Всеукраїнської організації інвалідів
«Союз організацій інвалідів України»
(далі-позивач) звернулося до
господарського суду Херсонської
області з позовом до організації
об'єднання громадян «Дитячий
оздоровчий табір ім. Ю.О. Гагаріна
Херсонської обласної організації
профспілки працівників державних
установ України» (далі-відповідач-1) та
Херсонської обласної організації
профспілки працівників державних
установ України (далі-відповідач-2) про
стягнення з відповідача-1 безпідставно
набуте майно-грошові кошти в сумі 288126,00
грн.

При цьому, як вбачається із змісту
позовної заяви, позивачем не були
заявлені будь-які вимоги до
відповідача-2.

29.07.2014р. прокурор міста Херсон
звернувся до господарського суду
Херсонської області з заявою про вступ
до розгляду справи в інтересах
відповідачів, яка господарським судом
задоволена.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 21 серпня 2014
року (суддя Немченко Л.М.) у задоволенні
позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано наступним.

Із змісту попереднього договору від
14.05.2008р., укладеного між Херсонською
обласною організацією профспілки
працівників державних установ України
(відповідачем-2) та підприємством «ВІТА
СЛС» Всеукраїнської організації
інвалідів «Союз Організацій інвалідів
України» (позивачем) вбачається, що цей
договір підписаний вказаними особами
та третьою особою, яка не зазначена як
сторона договору, а саме: Дитячим
оздоровчим табором ім.Ю.О. Гагаріна.

Тобто, вказана вище третя особа -
Дитячий оздоровчий табір ім.Ю.О.
Гагаріна є не установленою особою в
межах даної справи, а відповідач-1 має
іншу назву-організація об'єднання
громадян «Дитячий оздоровчий табір ім.
Ю.О.Гагаріна Херсонської обласної
організації профспілки працівників
державних установ України».

Позивачем при розгляді справи не було
надано доказів того, що попередній
договір від 14.05.2008р. був нотаріально
посвідчений та мав державну
реєстрацію, а тому, на думку суд, цей
договір є неукладеним.

Виходячи з цього, господарський суд
дійшов висновку, що позивач
безпідставно обґрунтовує свої вимоги
щодо повернення коштів, перерахованих
в рахунок сплати вартості придбаного
майнового комплексу відповідно до
попереднього договору від 14.05.2008р.,
оскільки останній є неукладеним та не
породжує у сторін господарські
зобов'язання.

Надані позивачем акти звірки від
10.08.2008р., 29.09.2010р. та 30.05.2011р. як докази
проведення оплати вартості придбаного
майна за договором купівлі-продажу
майнового комплексу-дитячого табору не
були прийняті судом до уваги, оскільки
останні не є належними доказами в
розумінні ст.32 ГПК України.

Будь-яких інших належних доказів на
підтвердження заявлених позовних
вимог позивачем суду не надано.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить його скасувати
в частині відмови у задоволенні
позовних вимог про стягнення 185000,00 грн.
та прийняти нове, яким вимоги в цій
частині задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована
наступним.

Як стверджує скаржник, факт
набуття відповідачем-1 грошових коштів
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями на
відповідну суму, надходження грошей на
рахунки відповідача-1 також
підтверджено банківською випискою про
рух грошових коштів по рахунках
відповідача-1.

На думку скаржника, не має
значення найменування особи, яка
підписала попередній договір від
14.05.2008р., оскільки ні ця особа, ні
відповідач-1 не були стороною
попереднього договору, як це і визначив
суд, але встановленим є факт, що грошові
кошти надійшли на рахунки саме
відповідача-1. Таким чином, виходячи з
того, що відповідач-1 взагалі не має
відношення до попереднього договору, а
доведено, що кошти було перераховано та
зараховано помилково саме йому, це
підтверджує безпідставність їх
набуття відповідачем-1.

Також, на думку скаржника є
хибними висновки суду стосовно того, що
попередній договір від 14.05.2008р.
вважається неукладеним у зв'язку з
відсутністю нотаріального посвідчення
та державної реєстрації, оскільки
вимога про нотаріальне посвідчення та
державну реєстрацію договору
купівлі-продажу не поширюється на
попередній договір купівлі-продажу
об'єкта нерухомого майна.

Враховуючи викладене, при
прийнятті рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення 185000,00 грн. порушено норми
процесуального права - невірно надано
оцінку зібраним доказам, безпідставно
та помилково віддано перевагу одним та
не враховано інші докази, що призвело
до порушення норм матеріального права -
ст.635, 1212 Цивільного кодексу України та
неправильного вирішення справи по
суті.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач-1 її не визнав, вважаючи її
доводи безпідставними та
необґрунтованими, а рішення суду
першої інстанції таким, що прийняте у
відповідності до вимог чинного
законодавства, з урахуванням всіх
фактичних обставин справи.

Судом вірно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
надано належну оцінку всім доказам,
рішення ґрунтується на повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності.

Представник позивача в засідання
суду апеляційної інстанції не з'явився
та не сповістив суд про причини неявки,
хоча про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

В судовому засіданні
представники відповідачів та прокурор
заперечували проти доводів
апеляційної скарги, вважаючи її
безпідставною, а рішення суду першої
інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників відповідачів
та прокурора, перевіривши юридичну
оцінку встановлених судом першої
інстанції фактичних обставин справи і
їх повноту, застосування норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія апеляційної інстанції
не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів
справи, 14 травня 2008 року між
Херсонською обласною організацію
профспілки працівників державних
установ України та підприємством «ВІТА
СЛС» Всеукраїнської організації
інвалідів «Союз Організацій інвалідів
України» було укладено попередній
договір про купівлю-продаж Дитячого
оздоровчого табору ім. Ю.О. Гагаріна.

Згідно п.1 попереднього договору
сторони дійшли згоди щодо оформлення
договору купівлі-продажу «Дитячого
оздоровчого табору ім. Ю.О. Гагаріна» та
відповідно з п.3 договору позивач
зобов'язався внести попередню оплату в
розмірі 421125 грн. на розрахунковий
рахунок відповідача-1.

13 червня 2008 року між Херсонською
обласною організацією профспілки
працівників державних установ України
(відповідачем-2) та підприємством «ВІТА
СЛС» Всеукраїнської організації
інвалідів «Союз Організацій інвалідів
України» (позивачем) укладено договір
купівлі-продажу, зареєстрований в
реєстрі за №2308, відповідно з яким
відповідач-2 зобов'язався передати
дитячий оздоровчий табір імені
Гагаріна у власність позивачу, а
позивач зобов'язався прийняти у
власність зазначений табір, який
розташований по пров. Нічика, буд. 10, м.
Скадовськ, Скадовський район
Херсонської області та сплатити його
вартість, яка становить 4106696 грн. у
строк до 07.07.2008р. Вказаний договір був
нотаріально посвідчений.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 06.06.2011р. у
справі №5024/513/2011, залишеним без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 28.07.2011р. та
постановою Вищого господарського суду
України від 02.11.2011р., договір
купівлі-продажу №2308 від 13.06.2008р. було
розірвано.

Як зазначив позивач у позовній
заяві, ним було виконано зобов'язання
по оплаті за попереднім договором від
14.05.2008р. наступним чином:

- 133000,00 грн. було перераховано на р/р
відповідача-1 із призначенням платежу
«Передплата за ДОТ ім. Ю.О. Гагаріна
згідно договору від 14.05.2008р.»;

- 185000,00 грн. було перераховано позивачем
на користь відповідача-1 із
призначенням платежу «Оплата за дитячі
путівки» згідно платіжних доручень: №84
від 06 червня 2008р. на суму 80000 грн.; №85 від
09 червня 2008р. на суму 7000 грн.; №86 від 13
червня 2008р. на суму 37000 грн.; №88 від 18
червня 2008р. на суму 7000 грн.; №138 від 11
червня 2008р. на суму 35000 грн.; №140 від
11.06.2008р. на суму 35000 грн., №141 від 13.06.2008р.
на суму 10000 грн., №143 від 19 червня 2008р. на
суму 1000 грн.

- на суму 103126, 00 грн. позивачем надано
послуг з оздоровлення дітей у «ДОТ ім.
Гагаріна» після його придбання, оплату
за які отримано відповідачем-1 від
третіх осіб.

В межах цієї справи позивач
просив суд стягнути суму 288126,00 грн., що
склалася з суми 185000,00 грн. та 103126,00 грн.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні вимоги позивача
про стягнення з відповідача-1 103126,00 грн.,
оскільки ні в попередньому договорі
від 14.05.2008р., ні в договорі
купівлі-продажу майна від 13.06.2008р.
сторонами не було обумовлено, що
частково грошові зобов'язання по
договору будуть виконувати треті
особи.

Колегія суддів зазначає, що
позивач погодився з висновком
господарського суду в цій частині.

В частині відмови в задоволенні
позову про стягнення з відповідача-1 на
користь позивача 185000,00 грн., колегія
суддів апеляційного господарського
суду також погоджується з рішенням
суду першої інстанції та зазначає
наступне.

Позивачем було перераховано
відповідачу-1 суму 185000,00 грн. платіжними
дорученнями: №84 від 06 червня 2008р. на
суму 80000 грн.; №85 від 09 червня 2008р. на
суму 7000 грн.; №86 від 13 червня 2008р. на
суму 37000 грн.; №88 від 18 червня 2008р. на
суму 7000 грн.; №138 від 11 червня 2008р. на
суму 35000 грн.; №140 від 11.06.2008р. на суму 35000
грн., №141 від 13.06.2008р. на суму 10000 грн., №143
від 19 червня 2008р. на суму 1000 грн. з
призначенням платежу «Оплата за дитячі
путівки».

Позивач, посилаючись на приписи
ст.601 ЦК України щодо домовленості між
ним та відповідачем-1 стосовно
зарахування зустрічних грошових вимог
в розмірі 185000,00 грн., не довів суду
належними доказами, що перерахування
вказаної суми здійснювалося, як оплата
за попереднім договором від 14.05.2008р. в
рахунок сплати вартості придбаного
майнового комплексу-дитячого табору, а
вказані вище платежі свідчать про те,
що безпосередньо здійснювалася оплата
за дитячі путівки.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Відповідно до ст.1213 вказаного Кодексу
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 19.12.2013р. у
справі №923/1069/13 з Херсонської обласної
організації профспілки працівників
державних установ України на користь
підприємства «Віта СЛС» стягнуто
430000грн. грошових коштів.

Таким чином, питання проведення
розрахунків між сторонами договору
купівлі-продажу ДОТ ім. Ю.О.Гагаріна від
13.06.2008р. судом вже досліджувалось та
вирішувалось. При цьому,
досліджувались всі розрахунки, які
проводились сторонами договору по
оплаті за придбаний дитячий оздоровчий
табір ім. Ю.О.Гагаріна.

Судом встановлено, що розрахунок
проведено на суму 430000 грн., яка була
стягнута з відповідача-2 на користь
позивача.

Доводи позивача у справі про
невиконані зобов'язання відповідача-1 з
оздоровлення дітей на суму 185000 грн.
згідно перерахованих коштів за дитячі
путівки документально не підтверджені.
Відсутні також докази того, що ці кошти
використані відповідачем-1, оскільки,
як вбачається з матеріалів справи,
позивач після укладення спірного
договору купівлі-продажу від 13.06.2008р.
користувався раніше відкритими
рахунками дитячого оздоровчого табору
ім. Ю.О.Гагаріна.

Крім того, ці кошти, в розумінні
приписів ст.1212 ЦК України, не є
безпідставно отриманими
відповідачем-1.

Колегія суддів також не приймає до
уваги надані позивачем акти звірки
взаєморозрахунків від 10.09.2008р., 29.09.2010р.
та 30.05.2011р., як докази проведення оплати
вартості придбаного майна за договором
купівлі-продажу майнового
комплексу-дитячий табору, з мотивів
невідповідності цих доказів вимогам
законодавства.

Враховуючи викладене, судова
колегія приходить до висновку, що
скаржником не доведені належним чином
та не підтверджені документально
позовні вимоги про стягнення
(повернення) з
відповідача-1безпідставно отриманих
коштів в сумі 2888126,00грн., в тому числі
185000грн., щодо яких подана апеляційна
скарга.

При розгляді справи судом
апеляційної інстанції скаржником не
надано ніяких додаткових пояснень та
відповідних доказів, які б спростували
висновки, викладені в рішенні суду
першої інстанції, та всупереч вимог
ст.33 Господарського процесуального
кодексу України не доведені ті
обставини, на які скаржник посилався,
як на підставу своїх вимог.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи апеляційної скарги
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами та не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, надано їм належну
правову оцінку та винесено рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, що дає підстави
для залишення його без змін.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,

апеляційний господарський суд

постановив:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 21 серпня 2014
року у справі №923/990/14 залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено
та підписано 20.10.2014р.

Головуючий суддя:
Будішевська Л.О.

Судді:
Бєляновський В.В.

Мишкіна М.А.