ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

14.10.2014р.
Справа № 917/1552/14

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_2; фактична адреса:
АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мостоконструкція",
вул. Ливарна, 7, м. Полтава, Полтавська
область,36034

про стягнення 19796,08 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан
Т.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1- СПД ФОП

ОСОБА_2 - адвокат

від відповідача: Дубовик В.А. дов. № 2
від 03.02.2014 року

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення 19796,08 грн., за
договорами купівлі - продажу
нафтопродуктів № 3 від 05.01.2012 року та № 3
від 03.01.2013 року, із яких: основний борг -
15640,00 грн., 3% річних - 467,92 грн., інфляційні
- 1861,16 грн.

15.09.2014 року за вхідним № 11923(канцелярії
суду) в.о.директора ТОВ
"Мостоконструкція" В.В.Тимошенко подав
відзив на позовну заяву в якому просить
суд відкласти розгляд справи, та
зобов'язати позивача направити на
адресу відповідача документи
зазначені в додатках до позовної заяви.
Суд поданий відзив прийняв до розгляду
та долучив до матеріалів справи
(а.с.23-27).

16.09.2014 року за вхідним № 12032(канцелярії
суду) представник відповідача подав
клопотання про продовження строку
розгляду справи, керуючись ч.3 ст.69 ГПК
України. Суд подане клопотання прийняв
до розгляду та долучив до матеріалів
справи (а.с.28).

24.09.2014 року за вхідним № 12482(канцелярії
суду) представник позивача подав заяву
про ознайомлення з матеріалами справи.
Суд подану заяву прийняв до розгляду,
задовольнив долучив її до матеріалів
справи(а.с.37)..

26.09.2014 року за вхідним № 12652(канцелярії
суду) ОСОБА_1 подав заяву про долучення
до матеріалів справи додаткових
документів, а саме: копія опису
поштової кореспонденції про
направлення копій вказаних у позовній
заяві відповідачу; копія свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця ; копія Договору № 3
купівлі-продажу нафтопродуктів від
05.01.2012 року; копія Договору № 3 поставки
нафтопродуктів від 03.01.2013 року; копія
накладних № 42 від 19.10.2012р., № 45 від 20.11.2012
p., № 7 від 31.01.2013 p., № 19 від 29.03.2013 p.. № 25
від 23.04.2013 p., № 29 від 20.05.2013 p., № 33 від
19.06.2013 p., № 38 від 12.07.2013 р., копія
претензії № 17 від 20.03.14 р. з квитанцією
відправки ; копія виписок по банку з
зазначенням проплат відповідачем за
товар; копія Витягу з ЄДРПОУ виданого
ОСОБА_1; копія податкових декларації з
ПДВ разом з реєстром виданих та
отриманих податкових накладних та
додатком 5 - за жовтень, листопад 2012 року
в якому виписувалась податкова
накладна на товар; копія податкової
декларації з ПДВ разом з реєстром
виданих та отриманих податкових
накладних та додатком 5 - за січень,
березень, квітень, травень, червень,
липень 2013 року в якому виписувалась
податкова накладна на товар;
розрахунок стягуваної суми від 26.09.2014
року,та пояснення щодо неявки у судове
засідання 16.09.2014 року. Суд подану заяву
з додатками прийняв до розгляду та
долучив до матеріалів справи (а.с.38-89).

08.10.2014 року за вхідним № 13160(канцелярії
суду) в.о.директора ТОВ
"Мостоконструкція" В.В.Тимошенко подав
доповнення до відзиву в якому просить
суд відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі з підстав
викладених у доповненнях до відзиву.
Суд подані доповнення до відзив
прийняв до розгляду та долучив їх до
матеріалів справи(а.с.91-93)..

13.10.2014року за вхідним № 13373(канцелярії
суду) в.о.директора ТОВ
"Мостоконструкція" В.В.Тимошенко подав
клопотання про долучення до матеріалів
справи додаткових документів, а саме:
виписку банку від 15.05.2013р.; виписку
банку від 10.07.2014р. та відомості операцій
по рахунку 631. Суд подане клопотання з
додатками прийняв до розгляду та
долучив його до матеріалів
справи(а.с.98-105).

13.10.2014 року за вхідним № 13386(канцелярії
суду) СПД ф/о ОСОБА_1 подав заяву про
долучення до матеріалів справи
додаткових документів, а саме: копії
рахунків № 70 від 16.10.12р., № 72 від 09.11.12 p.,
№ 7 від 21.01.13 p., № 19 від 26.03.2013 p., № ЗО від
17.05.13р., № 26 від 23.04.13р., № 34 від 10.06.13р., №
38 від 02.07.2013р.; копії податкових
накладних № 48 від 19.10.12р., № 51 від
20.11.2012р., № 7 від 31.01.2013р., № 19 від 29.03.13р.,
№ 25 від 23.04.13р., № 30 від 20.05.13р., № 34 від
19.06.13р., № 39 від 12.07.13 р. та розрахунок
стягуваної суми від 13.10.2014 року . Суд
подану заяву з додатками прийняв до
розгляду та долучив її до матеріалів
справи(а.с.106-122).

З огляду на вищевикладене, а також
враховуючи закінчення терміну
розгляду справи, встановленого ст. 69
ГПК України, та достатність
документальних доказів в матеріалах
справи для її розгляду по суті, суд
розглядає справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до статті 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши подані сторонами докази, на
які вони посилаються як на підставу
своїх вимог та заперечень, в їх
сукупності, керуючись законом,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив, що 05.01.2012 року та
03.01.2013 року між Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_1 ( продавець ) та ТОВ
"Мостоконструкція" ( покупець ) було
укладено дві угоди: договір
купівлі-продажу нафтопродуктів № 3 від
05.01.2012 року та договір поставки
нафтопродуктів № 3 від 03.01.2013 року.

Згідно приписів статті 58 ГПК України в
одній позовній заяві може бути
об'єднано кілька вимог, зв'язаних між
собою підставою виникнення або
поданими доказами. Позивач вважає , що
дійсні позовні вимоги за угодами
зв'язані між собою підставою
виникнення, поданими доказами з
подібних господарських операцій,
підтверджуються аналогічними засобами
доказування, а тому просить суд
прийняти та об'єднати в одну справу
позовні вимоги (за договорами № 3 від
05.01.2012 року та договір № 3 від 03.01.2013
року). Суд клопотання позивача прийняв
до розгляду, розглянув по суті та
задовольнив його.

Згідно договірних зобов'язань
продавець передати товар
(нафтопродукти) покупцю у власність в
кількості та асортименті ( бензин
А-80,А-92,А-95, дизельне пальне), згідно до
замовлення , накладних та рахунків, а
покупець ТОВ "Мостоконструкція"
зобов'язався прийняти даний товар та
оплатити його /п.п. 1.1-2.4 договорів/.

Відповідно до умов пунктів 2.1-2.4; 3.1-3.7
договору № 3 на поставку
нафтопродуктів від 03 січня 2013 року
товар вважається переданим продавцем
по кількості і якості з моменту
фактичного отримання товару згідно
умов договору. Умови постачання
товару: товар за згодою між сторонами
може знаходитися на зберіганні у
продавця, також товар може бути
поставлений продавцем покупцю. За
домовленістю сторін товар може бути
відпущений в кредит. Ціна на товар
визначається в гривнях на момент
відпуску товару. Ціни вказуються в
накладних і рахунках-фактурах, які є
невід'ємною частиною цього договору.
Оплата одержаного товару здійснюється
в національній валюті України в
безготівковому порядку, шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок продавця. Покупець
зобов'язаний провести 100 % передоплату
за Товар на підставі рахунку-фактури,
виписаного продавцем у відповідності
до узгодженого сторонами асортименту,
кількості, ціни і вартості товару.
Термін дії рахунку 2 (два) дні від дати
виписки. При ненадходженні оплати у
термін, вказаний у п. 3.3 договору,
покупець здійснює оплату за товар за
цінами, які діють в день зарахування
коштів на розрахунковий рахунок
продавця. Ціна на товар є динамічною та
вказується в виписаних продавцем
рахунках. Оплата за товар, відпущений в
кредит, повинна бути здійснена до кінця
місяця, в якому відбулася поставка
товару /п.3.7/.

На виконання взятих на себе продавцем
договірних зобов'язань покупцю
/відповідачу у справі/ було передано
товар на суму 27 733,50 грн.. Отримання
товару підтверджується виданими на
отримання товару накладними: накладна
№ 42 від 19.10.2012 року на суму 5049,00 грн.,
накладна № 45 від 20.11.2012 року на суму 1039,50
грн., накладна № 7 від 31.01.2013 poку на суму
1018,50 грн., накладна № 19 від 29.03.2013 року на
суку 1018,50 грн., накладна №25 від 23.04.2013
року на суму 4753,00 грн., накладна № 29 від
20.05.2013 року на суму І277,50 грн., накладна №
33 від 19.06.2013 року на суму 4987,50 грн.,
накладна № 38 від 12.07.2013 року на суму 5640,00
грн. - див. накладні та рахунки а.с.14-19;
49-87; 106-118.

За поставлений товар відповідач
розрахувався окремими платежами
частково: 4753,00 грн. - 15.05.13р. та 7340,50 грн. -
10.07.13р., в сумі 12 093,50 грн., що
підтверджується банківськими
виписками - а. с. 98-105. Розрахунок
основної заборгованості: 27 733,50 грн.
(сума проданого товару згідно до
накладних) - 12 093,50 грн. (сума сплати за
проданий товар) = 15 640,00 грн. - сума
заборгованості за проданий товар.

Відповідач не заперечує, щодо поставки
йому в період з 01.10.2012 по 31.08.2014 року
товару (нафтопродукти) і підтверджує цю
обставину відомістю операцій по
рахунку № 631000, а також визнає борг в
сумі 15 640,00 грн., але сплатити його не в
змозі оскільки товариство не отримало
оплату за виконані роботи по
державному замовленню - див. а.с. 99-105.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України предписано, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до приписів частини І
статті 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

З метою безпосереднього врегулювання
спору позивач звернувся до відповідача
з письмовою претензією (вих. № 17 від
20.03.2014), але відповіді на неї не отримав -
а.с.12,46.

Підприємства та організації, що
порушили майнові права і законні
інтереси підприємств та організацій,
зобов'язані поновити їх, не чекаючи
пред'явлення претензії / ч. 1 ст. 6 ГПК
України/.

Відповідно до приписів статті 625 ЦК
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Три відсотки
річних з 11.07.2013 по 11.07.2014 складають:

15 640,00 грн. - сума боргу; розмір
прострочки - 365 днів; розмір
відповідальності: 15 640,00 грн. * 365
дн.*3%/100%/366 дн. = 467,92 грн.

Розрахунок інфляційних втрат з період
з 11.07.2013 по 11.07.2014:

за жовтень 2013 року: 15 640,00 грн. - сума
боргу; 100,4% індекс інфляції; розрахунок -
(15 640,00 грн.*100,1%) -15 640,00 грн. = 15,64 грн.

за листопад 2013 року: 15 640,00 грн. - сума
боргу; 100,2% індекс інфляції; розрахунок -
(15 640,00 грн.*100,2%) -15 640,00 грн. = 31,28 грн.

за грудень 2013 року: 15 640,00 грн. - сума
боргу; 100,5% індекс інфляції; розрахунок -
(15 640,00 грн.*100,5%) -15 640,00 грн. = 78,20 грн.

за січень 2014 року: 15 640,00 грн. - сума
боргу; 100,2% індекс інфляції; розрахунок -
(15 640,00 грн.*100,2%) -15 640,00 грн. = 31,28 грн.

за лютий 2012 року: 15 640,00 грн. - сума боргу;
100,6% індекс інфляції; розрахунок - (15 640,00
грн.*100,6%) -15 640,00 грн. = 93,84 грн.

за березень 2014 року: 15 640,00 грн. - сума
боргу; 102,2% індекс інфляції; розрахунок -
(15 640,00 грн.*102,2%) -15 640,00 грн. = 344,08 грн.

за квітень 2014 року: 15 640,00 грн. - сума
боргу; 103,3% індекс інфляції; розрахунок -
(15 640,00 грн.*103,3%) -15 640,00 грн. = 516,12 грн.

за травень 2014 року: 15 640,00 грн, - сума
боргу; 103,8% індекс інфляції'; розрахунок
- (15 640,00 грн.*103,8%) -15 640,00 грн. = 594,32 грн.

за червень 2014 року: 15 640,00 грн. - сума
боргу; 101 % індекс інфляції; розрахунок -
(15 640,00 грн.*101%) -15 640,00 грн. = 156,40 грн.

Всього інфляційні втрати складають: 15,64
грн. + 31,28 грн. + 78,20 грн. + 31,28 грн. + 93,84 грн.+
344,08 грн. + 516,12 грн. + 594,32 грн. + 156,40 грн. =
1861,16 грн.

Таким чином. до стягнення підлягає: 15
640,00 грн. (сума основного боргу) + 467,92 грн.
(три відсотка річних) + 1861,16 грн.
(інфляційні втрати) = 17 969,08 грн.

Позовні вимоги підтверджуються
первинними бухгалтерськими
документами (видатковими накладними
на товар, рахунками, платіжними
документами про часткову сплату
(банківські виписки), претензією та
відомістю операцій по рахунку № 631000
відповідача за період з 01.10.2012 по 31.08.2014
року.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Вирішуючи господарський спір суди
зобов'язані достеменно встановити сам
факт виконання договірних зобов'язань
оскільки з'ясування вказаних питань
має істотне значення для вирішення
спору на впливає на правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року № 6 '' Про судове рішення '' рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи,що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору.

Згідно до ч.1 статті 4-7 ГПК України
судове рішення приймається за
результатами обговорення усіх
обставин справи, а ч.1 статті 43
названого Кодексу передбачено
всебічний, повний і об'єктивний розгляд
в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослід- женими в судовому
засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Згідно до приписів статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38 ГПК
України надав належні докази, довів та
обґрунтував обставини на які він
посилався як підставу своїх вимог та
заперечень які дають підставу суду
позов задовольнити повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
витрати по оплаті витрат судового
збору в сумі 1827 грн. при задоволені
позову покладаються на відповідача.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 -
34, 36, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш
И В :

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мостоконструкція",
код. ЄДРПРОУ 31967081, /вул. Ливарна, 7, м.
Полтава, Полтавська область,36034/ борг в
сумі 15 640,00 грн., три відсотка річних -
467,92 грн., витрати від індексу інфляції -
1861,16 грн., та по сплаті судового збору
1827,00 грн. всього 19 796,08 грн. на користь
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1 /
АДРЕСА_2; фактична адреса: АДРЕСА_1/.

Видати наказ після набрання рішенням
суду законної сили.

Повний текст рішення складено 20.10.2014
року.

Суддя
О.Т. Іваницький

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.