ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р.Справа № 922/3714/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Успіх Слобожанщини"
(Харківська обл., м. Балаклія) треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача: 1. Міловська сільська рада
Балаклійського району (Харківська обл.,
с. Мілова) 2. ПАТ "Росія" (Харківська обл.,
с. Мілова) 3. Відділ Держземагентства у
Балаклійському районі Харківської
області (Харківська обл., м. Балаклія)
до Приватного підприємства "Міловське"
(Харківська обл., с. Мілова) треті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача:
1. ОСОБА_1 (Харківська обл., с. Мілова) 2.
ОСОБА_2 (Харківська обл., м.Балаклія) 3.
ОСОБА_3 (Харківська обл., с. Мілова) 4.
ОСОБА_4 (Харківська обл., с. Мілова) про
про зобов'язання повернути земельну
ділянку, заборону проведення
сільгоспробіт та стягнення коштів, за
участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_5 (довіреність від 26.06.14
р.),

3-ої особи (Міловської сільської ради
Балаклійського району) - не з'явився,

3-ої особи (ПАТ "Росія") - не з'явився,

3-ої особи (Відділу Держземагентства у
Балаклійському районі Харківської
області) - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_6 (довіреність від
04.04.2013 р.),

3-ої особи (ОСОБА_1.) - не з'явився,

3-ої особи (ОСОБА_2.) - не з'явився,

3-ої особи (ОСОБА_3.) - не з'явився,

3-ої особи (ОСОБА_4.) - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

З урахуванням заяви позивача про
зменшення розміру позовних вимог, яка
була прийнята ухвалою господарського
суду Харківської області від 17.12.2013 р.,
позивач просить:

1) зобов'язати відповідача повернути
безпідставно набуте майно - земельну
ділянку розміром 47,5868 га, яка
розташована на контурі №17-19 на
території Міловської сільської ради
Балаклійського району Харківської
області законному орендарю ТОВ "Успіх
Слобожанщини";

2) заборонити відповідачу проводити
сільськогосподарські роботи на
земельній ділянці розміром 47,5868 га, яка
розташована на контурі №17-19 на
території Міловської сільської ради
Балаклійського району Харківської
області з 24.07.2013 р. до закінчення дії
договорів оренди, укладених між ТОВ
"Успіх Слобожанщини" та власниками
земельних ділянок;

3) стягнути з відповідача на користь
позивача суму збитків, заподіяних
відповідачем позивачу в результаті
самовільного зайняття земельних
ділянок, в розмірі 171347,66 грн.;

4) стягнути з відповідача на користь
позивача суму недоотриманої вигоди в
розмірі 499661,40 грн.;

5) стягнути з відповідача на користь
позивача суму адвокатських послуг в
розмірі 50000,00 грн.;

6) стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати в розмірі 17920,22
грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що у 2008-2011 роках між ним
та громадянами - власниками земельних
ділянок ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були укладені
договори оренди земельних ділянок, у
зв'язку з чим позивач є належним
користувачем спірних земельних
ділянок.

У 2012 році на орендованому полі площею
51,874 га, яке розташоване на контурі №17-19
на території Міловської сільської ради
Балаклійського району Харківської
області, позивачем було посіяно
насіння соняшнику та отримано врожай. У
2013 році позивачем планувалось на цьому
полі провести меліоративні роботи та
висадити елітне насіння нуту. З цією
метою у листопаді 2012 року було
проведено такі роботи: дискування
землі на площі 51,874 га, внесення добрив
на площі 51,874 га, перша культивація на
площі 51,874 га, друга культивація на
площі 51,874 га.

Але з лютого 2013 року відповідач захопив
вищевказані землі у вигляді поля
площею 47,5868 га, яке розташоване на
контурі №17-19 на території Міловської
сільської ради Балаклійського району
Харківської області, і протиправно
використовує вищевказані земельні
ділянки для власних потреб, внаслідок
чого позивачу було заподіяно збитки в
сумі 171347,66 грн. та недоотриманої вигоди
в сумі 499661,40 грн.

Відповідач, у письмовому запереченні
на позовну заяву (т. 1 а.с. 46-54) і
додаткових доводах та запереченні (т. 3
а.с. 121-126), просить відмовити позивачу
повністю у задоволенні позовних вимог,
посилаючись на відсутність порушеного
права, не доведеність прав позивача на
земельні ділянки, відсутність належних
доказів самовільного зайняття і
належного розрахунку, а також на те, що
він використовує частину спірних
земельних ділянок на законних
підставах, а саме: на підставі
договорів оренди, укладених в 2012 - 2013
роках з громадянами - власниками
земельних ділянок ОСОБА_1, ОСОБА_15,
ОСОБА_10, ОСОБА_16, ОСОБА_3, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_8, ОСОБА_4

Треті особи (ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
ОСОБА_1.), у письмових поясненнях на
позовну заяву просять суд відмовити
позивачу у задоволенні позову повністю
та провести розгляд справи за їх
відсутності (т.2 відповідно а.с.111-112,
114-115, НОМЕР_2-118 та 120-121).

Третя особа (ПАТ "Росія") з позовними
вимогами позивача згодна та просить
суд їх задовольнити (т. 3 а.с. 18).

Третя особа (Міловська сільська рада)
просить вважати акт визначення меж
земельної ділянки від 04.09.2013 р.
неналежним доказом та спростовує
факти, які зазначаються в цьому акті (т.
3 а.с. 30-31).

Третя особа (Відділ Держземагентства у
Балаклійському районі Харківської
області), в відзиві на позовну заяву,
просить суд розглядати дану справу без
участі її представника за наявними
матеріалами (т. 3 а.с. 55-59).

Постановою Вищого господарського суду
України від 01.07.2014 р. касаційну скаргу
Приватного підприємства "Міловське" на
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 р. у
справі №922/3714/13 задоволено частково,
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 р. у
справі №922/3714/13 та рішення
господарського суду Харківської
області від 03.02.2014 р. у справі №922/3714/13
скасовані, справу передано на новий
розгляд до господарського суду
Харківської області.

Відповідно до витягу господарського
суду Харківської області від 24.07.2014 р.
автоматизованою системою
документообігу господарського суду
Харківської області справу №922/3714/13
призначено для розгляду судді
Ольшанченко В.І.

Ухвалою господарського суду від 06.08.2014
р. розгляд справи був відкладений на 18
серпня 2014 р. о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду від 18.08.2014
р. було продовжено строк вирішення
спору, за клопотанням позивача, за межи
строку, встановленого ст. 69 ГПК України,
на 15 днів - до 09.10.2014 р. та відкладений
розгляд справи на 10 вересня 2014 р. о 15:00
год.

Позивач надав письмові пояснення суду.

Представник позивача надав клопотання
про оголошення перерви в судовому
засіданні.

Розглянувши надане клопотання, суд
вважає за можливе задовольнити.

10.09.2014 р. у судовому засіданні
оголошувалася перерва до 22.09.2014 р. о 14-30
год.

Відповідач надав заяву про залучення
доказів.

Розглянувши надану заяву про залучення
доказів, суд вважає за можливе
задовольнити її.

Позивач надав письмові пояснення суду.

Представник позивача надав клопотання
про оголошення перерви у судовому
засіданні.

Розглянувши надане клопотання, суд
вважає за можливе задовольнити.

22.09.2014 р. у судовому засіданні
оголошувалася перерва до 24.09.2014 р. о 15-00
год.

Відповідач надав заяву про залучення
доказів та додаткові письмові
пояснення.

Розглянувши надану заяву, суд вважає за
можливе задовольнити її.

Позивач надав письмові пояснення до
позовної заяви.

24.09.2014 р. у судовому засіданні
оголошувалася перерва до 06.10.2014 р. о 14-30
год.

06.10.2014 р. у судовому засіданні
оголошувалася перерва до 07.10.2014 р. о 14-30
год.

Позивач надав позовну заяву
(уточнювальну) №99 від 05.10.2014 р.

Розглянувши надану заяву, суд вважає за
необхідне відхилити її, оскільки:
по-перше, в ній нічого не уточнюється;
по-друге, стаття 22 ГПК України не надає
такого права позивачу.

07.10.2014 р. позивач надав заяву від 06.10.2014
р. про відмову від позовних вимог про
заборону відповідачу проводити
сільськогосподарські роботи на
земельній ділянці розміром 47,5868 га, яка
розташована на контурі №17-19 на
території Міловської сільської ради
Балаклійського району Харківської
області з 24.07.2013 р. до закінчення дії
договорів оренди, укладених між ТОВ
"Успіх Слобожанщини" та власниками
земельних ділянок, а також про
стягнення з відповідача на користь
позивача суми недоотриманої вигоди в
розмірі 499661,40 грн.

Розглянувши надану заяву, суд вважає за
необхідне прийняти відмову позивача
від вказаних позовних вимог та
припинити провадження у справі в цій
частині.

Також після перерви позивач надав
заяву від 06.10.2014 р. про зменшення
розміру позовних вимог, в якій просить
суд:

- зобов'язати відповідача повернути
безпідставно набуте майно - земельну
ділянку розміром 33,9849 га, яка
розташована на контурі №17-19 на
території Міловської сільської ради
Балаклійського району Харківської
області законному орендарю ТОВ "Успіх
Слобожанщини" №№103, 104, 115, НОМЕР_5,
НОМЕР_2, 127, НОМЕР_6, НОМЕР_7;

- стягнути з відповідача на користь
позивача суму збитків, заподіяних
відповідачем позивачу в результаті
самовільного зайняття земельних
ділянок, в розмірі 123288,59 грн.;

- стягнути з відповідача на користь
позивача суму адвокатських послуг в
розмірі 50000,00 грн.;

- стягнути з відповідача на користь
позивача судові витрати в розмірі 17920,22
грн.

Розглянувши цю заяву, суд вважає за
можливе прийняти її у наданій редакції.

Крім того, позивач надав заяву про
надання до матеріалів справи договору
оренди, укладеного позивачем з ОСОБА_12
Предметом оренди є земельна ділянка
площею 4,2665 га, яка розташована на
території Міловської сільської ради
Балаклійського району. Також позивачем
надана не завірена копія Державного
акту від 27.12.2002 р. про право приватної
власності на землю, к якому зазначено,
що ділянка площею 4,2665 га, яка належить
ОСОБА_12 має НОМЕР_1 та розташована на
контурі №17 та №19 на території
Міловської сільської ради. На вимогу
суду позивачем не надано для огляду
оригіналу договору оренди та
Державного акту, а також не надано
належним чином завірених копій цих
документів, про витребування їх копії у
третьої особи - відділу
Держземагенства у Балаклійському
районі позивач клопотань не заявляв.

Розглянувши надану заяву, суд вважає за
необхідне відхилити її, оскільки
позивачем надані не засвідчені копії
документів, які не можуть вважатися
належними та допустимими письмовими
доказами по справі.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

Вищий господарський суд України у
постанові від 01.07.2014 р. по даній справі
вказав, що при новому розгляді
необхідно встановити за допомогою
належних і допустимих доказів розмір
земельної ділянки, яку позивач
використовує на законних підставах,
необхідно взяти до уваги що: позивачем
не подано доказів укладення договору
оренди земельної ділянки з ОСОБА_19
(вказаний договір в матеріалах справи
відсутній) та господарським судом не
надано будь-якої оцінки письмовим
поясненням третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_3 і
ОСОБА_10, згідно з якими останні не
підписували ніяких договорів з
позивачем і не передавали йому в оренду
земельні ділянки, а укладали договори
оренди спірних земельних ділянок з
відповідачем. Також суд касаційної
інстанції вказує, що господарський суд
першої інстанції не надав будь-якої
оцінки акту обстеження земельної
ділянки від 20.03.2013 р. (в якому зазначено
лише про посів насіння ячменя, але не
зазначено ким саме засіяно поле) та суд
не надав будь-якої оцінки наявному в
матеріалах справи акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства відповідачем,
здійсненої Державною інспекцією
сільського господарства в Харківській
обл. Окрім того, Вищий господарський
суд України вказав, що апеляційний
господарський суд в порушення вимог ст.
101 ГПК без будь-якого обґрунтування
прийняв від позивача нові докази, які
не були предметом дослідження в суді
першої інстанції, а саме: партнерську
угоду від 01.07.2009 р., укладену між ТОВ
"Успіх Слобожанщини" та ЗАТ "Агрофірма
"Росія", довідки сільської ради від
14.03.2014 р. №167 та від 02.04.2014 р. №208
(незважаючи на те, що позивач не навів
будь-якого обґрунтування неможливості
подання вказаних доказів до суду
першої інстанції), і обґрунтував за
допомогою вказаних доказів свої
висновки щодо наявності підстав для
часткового задоволення позову. Також
вказав, що апеляційним господарським
судом не взято до уваги, що відповідно
до п.п. 3.6, 3.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
р. №6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» у вирішенні
питання про задоволення вимог щодо
стягнення шкоди, завданої самовільним
зайняттям земельної ділянки,
господарським судам необхідно мати на
увазі, що розмір такої шкоди
визначається відповідно до розрахунку,
зробленого територіальними органами
інспекції Міністерства екології та
природних ресурсів України або
Державною інспекцією з контролю за
використанням і охороною земель
Держкомзему та її територіальними
підрозділами на підставі ОСОБА_7
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.07.2007 р. №963; власники землі та
землекористувачі мають право на захист
своїх прав шляхом стягнення збитків з
особи, яка вчинила неправомірні дії
щодо відповідних земельних ділянок, у
випадках, встановлених главою 24 ЗК
України, та за процедурою, передбаченою
Порядком визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.1993 р. №284. Також суд касаційної
інстанції вказав, що висновки про
наявність підстав про покладення на
іншу сторону витрат на оплату послуг
адвоката є передчасними.

На підставі Державного акту про право
приватної власності на землю від 27.12.2002
р., третя особа у справі - ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки площею 4,2872
га ріллі під №104, яка розташована на
контурі №17 та №19 на території
Міловської сільської ради. Позивач
вказує, що 04.08.2009 р. між ТОВ «Успіх
Слобожанщини» ОСОБА_1 був укладений
договір оренди цієї земельної ділянки.
Однак, рішенням Балаклійського
районного суду Харківської області від
21.11.2013 р., залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 05.02.2014 р., визнано недійсним договір
оренди землі без номеру від 04.08.2008 р.,
укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Успіх
Слобожанщини» та застосовано наслідки
недійсності правочину і скасовано
реєстраційний запис №000306 від
09.06.2011 р., який вчинений Управлінням
держкомзему у Балаклійському районі
Харківської області в державному
реєстрі земель про реєстрацію договору
оренди землі без номеру від 04.08.2008 р.

Згідно письмових пояснень позивача,
земельна ділянка №115, площею 4,2665 га,
належить ОСОБА_20 та договір оренди цієї
ділянки укладений не з позивачем, а з
третьою особою по справі - ПАТ «АФ
«Росія». При цьому самого договору
оренди землі з додатками та державного
акту для огляду, та належно посвідчених
копій позивач суду не надав.

Земельна ділянка №116 належить ОСОБА_21
та договір оренди цієї ділянки
укладений не з позивачем, а з третьою
особою по справі - ПАТ «АФ «Росія». На
підтвердження цього позивач надав не
завірені належним чином копію витягу
від 20.08.2013 р. з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію іншого речового права,
копію акту від 13.04.2013 р.
прийому-передачі цієї земельної
ділянки та акту визначення меж від
13.04.2013 р. При цьому самого договору
оренди землі для огляду та належно
посвідченої його копію позивач суду не
надав.

Земельна ділянка НОМЕР_2 належить
ОСОБА_22 та договір оренди цієї ділянки
укладений не з позивачем, а з третьою
особою по справі - ПАТ «АФ «Росія». На
підтвердження цього позивач надав не
завірені належним чином копію витягу
від 02.07.2014 р. з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію іншого речового права,
згідно якого договір оренди укладений
23.06.2014 р., а зареєстрований 25.06.2014 р.,
копію акту від 23.06.2014 р.
прийому-передачі цієї земельної
ділянки та акту визначення меж від
23.06.2014 р. При цьому самого договору
оренди землі для огляду та належно
посвідченої його копію позивач суду не
надав. Оскільки позовні вимоги
стосуються подій, які, як вказує
позивач, мали місце з 20.03.2013 р., то
документи, які датовані 2014-м роком
взагалі не можуть бути прийняті судом,
оскільки їх на той час не існувало та
вони не стосуються прав позивача, а
документів на ділянку НОМЕР_2 станом на
20.03.2013 р. позивач взагалі не надав.

Між ОСОБА_9 та ТОВ Успіх Слобожанщини"
було укладено договір оренди земельної
ділянки №127 площею 4,2665 га на контурі
№17-19, зареєстрований у Балаклійському
районному відділі ХРФ ДП ЦДЗК, про що у
державному реєстрі земель зроблено
запис від 21.12.2010 р. за №66. Договір
укладено на 10 років.

Позивач на наданому ним викопіюванні
та у поясненнях вказує, що відповідач
частково займав ділянку №127, але збитки
за її самовільне зайняття просить
стягнути в цілому за всю її площу.

Земельна ділянка НОМЕР_3 належить
ОСОБА_23 та договір оренди цієї ділянки
укладений не з позивачем, а з третьою
особою по справі - ПАТ «АФ «Росія». На
підтвердження цього позивач надав не
завірені належним чином копію витягу
від 19.08.2013 р. з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію іншого речового права,
згідно якого договір оренди укладений
13.04.2013 р., а зареєстрований 02.08.2014 р.,
копію акту від 13.04.2013 р.
прийому-передачі цієї земельної
ділянки та акту визначення меж від
13.04.2013 р. При цьому самого договору
оренди землі для огляду та належно
посвідченої його копію позивач суду не
надав. Оскільки позовні вимоги
стосуються подій, які, як вказує
позивач почалися з 20.03.2013 р., то ці
документи взагалі не можуть бути
прийняті судом, оскільки їх на той час
не існувало та вони не стосуються прав
позивача, а документів на ділянку
НОМЕР_3 станом на 20.03.2013 р. позивач
взагалі не надав.

Згідно письмових пояснень позивача,
земельна ділянка НОМЕР_7 належить
ОСОБА_24 та договір оренди цієї ділянки
укладений не з позивачем, а з третьою
особою по справі - ПАТ «АФ «Росія». На
підтвердження цього позивач надав не
завірені належним чином копію витягу
від 19.08.2013 р. з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію іншого речового права,
згідно якого договір оренди укладений
13.04.2013 р., а зареєстрований 02.08.2014 р.,
копію акту від 13.04.2013 р.
прийому-передачі цієї земельної
ділянки та акту визначення меж від
13.04.2013 р. При цьому самого договору
оренди землі для огляду та належно
посвідченої його копію позивач суду не
надав. Оскільки позовні вимоги
стосуються подій, які, як вказує
позивач почалися з 20.03.2013 р., то ці
документи взагалі не можуть бути
прийняті судом, оскільки їх на той час
не існувало та вони не стосуються прав
позивача, а документів на ділянку
НОМЕР_7 станом на 20.03.2013 р. позивач
взагалі не надав.

Оскільки орендарем земельних ділянок
НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_2, НОМЕР_6 та НОМЕР_7
є не позивач, а ПАТ «АФ «Росія» - третя
особа у справі, яка не заявляла
самостійних позовних вимог, то суд
приходить до висновку, що в цій частині
права позивача не порушені, адже він не
мав права користування цими земельними
ділянками.

Суд вважає неналежним доказом та не
приймає партнерську угоду від 01.07.2009 р.
між ТОВ «Успіх Слобожанщини» та ЗАТ
«Агрофірма «Росія», оскільки
відповідно до цієї угоди позивач
обробляє 51,87 га землі на контурі №17, №19,
але не вказано з яких саме ділянок
складається ця площа, їх номери та
власники та не надано доказів
погодження такого «обміну» з
власниками земельних ділянок. Також, її
не можна вважати ані договором міни,
ані договором суборенди, оскільки в цій
угоді іде мова лише про право обробляти
земельні ділянки. До того ж ця угода не
зареєстрована у встановлено законом
порядку.

Відповідач на підставі договору від
14.11.2012 р., укладеного з ОСОБА_1 на право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб (договір
емфітевзису), користується земельною
ділянкою №104 площею 4,2872 га ріллі.

Відповідач на підставі договору оренди
земельної ділянки від 10.12.2012 р.,
укладеного з ОСОБА_17, користується
земельною ділянкою №102, площею 4,2665 га;
на підставі договору оренди земельної
ділянки від 27.11.2012 р., укладеного з
ОСОБА_16, користується земельною
ділянкою №97; на підставі договору
оренди земельної ділянки від 10.12.2012 р.,
укладеного з ОСОБА_18, користується
земельною ділянкою №100; на підставі
договору оренди земельної ділянки від
02.01.2013 р., укладеного з ОСОБА_19,
користується земельною ділянкою №112;
на підставі договору оренди земельної
ділянки від 10.12.2012 р., укладеного з
ОСОБА_3, користується земельною
ділянкою №113; на підставі договору
оренди земельної ділянки від 02.01.2013 р.,
укладеного з ОСОБА_4, користується
земельною ділянкою №114; на підставі
договорів оренди земельної ділянки від
27.11.2012 р., укладених з ОСОБА_10,
користується земельними ділянками
№119.1 та №119.2; на підставі договору
оренди земельної ділянки від 20.11.2012 р.,
укладеного з ОСОБА_15, користується
земельною ділянкою №126.

Факт того, що відповідач законно
використовує саме вище перелічені
земельні ділянки та не використовує
ділянки, вказані позивачем, також
підтверджується актом обстеження
земельної ділянки №494 від 08.10.2013 р., у
якому вказано, що під час перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства інспектором
Держсільгоспінспекції у Харківській
області встановлено, що ПП «Міловське»
використовує на території Міловської
сільської ради (за межами населеного
пункту) земельні загальною площею 273 га,
та зокрема К (контур) 17-19 - ділянки №№100,
102, 104, 112, 113, 114, 119, 126.

Судом не приймаються листи
Держсільгоспінспекції у Харківській
області, надані на запити позивача, як
неналежні та недопустимі докази
самовільного зайняття відповідачем
спірних земельних ділянок, оскільки
доказами мають бути саме акти
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства, акти обстеження під час
перевірки, розпорядчі документи,
розрахунки шкоди та матеріали про
притягнення до відповідальності за
адміністративні правопорушення.

Однак, надані позивачем акти
обстеження №1 від 20.03.2013 р., №2 від 12.07.2013
р. та №3 від 18.07.2013 р. також не можуть
прийняті судом як належні та допустимі
докази самовільного зайняття
відповідачем вказаних позивачем
земельних ділянок, оскільки: по-перше,
вони складені комісією за участю
працівників позивача та голови
сільради та без залучення
представників відповідача. Доказів
запрошення представника відповідача
на обстеження позивач не надав,
інспектор з Держсільгоспінспекції
участі у їх складанні не брав та вони
складені не під час перевірок. По-друге,
в актах не вказані номери ділянок та їх
площі, з яких складається накреслена
площа.

Крім того, у самих актах вказано, що
вони є додатком 1 до Методичних
рекомендації щодо застосування ОСОБА_7
визначення розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельних ділянок, використання
земельних ділянок не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, хоча складені не
у відповідності до цієї ОСОБА_7.

Наказом Державної інспекції з контролю
за використанням і охороною земель від
12.09.2007 р. №110 «Про затвердження
Методичних рекомендацій щодо
застосування ОСОБА_7 визначення
розміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття ґрунтового покриву (родючого
шару ґрунту) без спеціального дозволу»,
передбачено, що ці акти можуть
складатися тільки територіальними
підрозділами Державної інспекції з
контролю за використанням і охороною
земель - тобто тільки державним
інспектором з контролю за
використанням і охороною земель і
тільки для застосування ОСОБА_7
визначення розміру шкоди від 25.07.2007 р.
№963.

В акті від 20.03.2013 р. не вказано, хто саме
здійснював посів ячменю.

Позивач в акті від 20 березня 2013 року
вказує, що зафіксовано посів насіння
ячменя на земельній ділянці, яка
розташована на території Міловської
сільської ради (контур 17,19), але
Управління агропромислового розвитку
Балаклійської районної державної
адміністрації надало відповідь від
29.08.2014 р. №01-1-04/13/846, у якій повідомило, що
в 2013 році в Балаклійському районі,
згідно оперативних даних, весняні
польові роботи почалися тільки з 01
квітня. Посів ранніх зернових культур,
зокрема ячменю, господарства району
почали з 03 квітня 2913 року. В
Балаклійському районі 19 березня 2013
року спостерігалися опади, в
середньому випало 4,2 мм. Тому ця
відповідь спростовує доводи позивача
про фіксацію в акті факту посіву ячменя
та доводить неможливість посіву ячменю
20.03.2013 р.

В акті перевірки дотримання ПП
«Міловське» вимог земельного
законодавства (Уніфікована форма) від
21.10.2013 р. №446 на 14 сторінці в розділі
«Земельне законодавство», у третьому
пункті вказано, що відповідачем
додержані вимоги земельного
законодавства в процесі укладання
цивільно-правових угод, передачі у
власність, надання в користування, у
тому числі в оренду земельних ділянок -
напроти цього питання сказано «так». У
п'ятому пункті акту вказано, що у
відповідача немає у наявності
самовільно зайнятих земельних ділянок.
На 15-й сторінці акту в 12-му пункті
вказано що відповідач дотримується
строків своєчасного повернення
тимчасово зайнятих земельних ділянок
та обов'язкового виконання заходів
щодо приведення їх у стан, придатний
для використання за призначенням. На
16-й сторінці акту в розділі «16 Чи
заподіяна шкода земельним ресурсам
унаслідок»: самовільного зайняття
земельної ділянки, використання
земельної ділянки не за цільовим
призначенням, зняття ґрунтового
покриву (родючого шару ґрунту) без
спеціального дозволу, непроведення
рекультивації порушених земель - по
всім цим питанням скрізь вказано «ні».

Відтак, вказаний акт свідчить про
відсутність порушень земельного
законодавства відповідачем,
відсутність самовільного заняття
земельних ділянок та відсутність
заподіяних відповідачем збитків
позивачу.

Згідно з частинами 1, 8 статті 93
Земельного кодексу України право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Спеціальним законом, який регулює
відносини пов'язані з орендою землі, є
Закон України "Про оренду землі".

Так, із ст. 2 даного Закону слідує, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
цим Законом, законами України, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Згідно приписів ст. 6 цього Закону
орендарі набувають права оренди
земельної ділянки на підставах і в
порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
оренду землі", в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
договір оренди землі набирає чинності
після його державної реєстрації.

Приписами ст. 20 зазначеного Закону,
визначено, що укладений договір оренди
землі підлягає державній реєстрації.
Право оренди земельної ділянки виникає
з дня державної реєстрації цього права
відповідно до закону, що регулює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу
України, право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до припису статті 152
Земельного кодексу України
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно зі ст. 202 Земельного кодексу
України, державна реєстрація земельних
ділянок здійснюється у Державному
земельному кадастрі в порядку,
встановленому Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Закону України
"Про оренду землі" орендареві
забезпечується захист його права на
орендовану земельну ділянку нарівні із
захистом права власності на земельну
ділянку відповідно до закону. Орендар в
установленому законом порядку має
право витребувати орендовану земельну
ділянку з будь-якого незаконного
володіння та користування, на усунення
перешкод у користуванні нею,
відшкодування шкоди, заподіяної
земельній ділянці громадянами і
юридичними особами України,
іноземцями, особами без громадянства,
іноземними юридичними особами, у тому
числі міжнародними об'єднаннями та
організаціями.

Згідно пункту 15 статті 1 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
самовільне зайняття земельної ділянки
- будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними.

Статтею 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Як убачається з вищенаведених норм,
чинне законодавство надає правовий
захист тільки власникам землі та
землекористувачам.

Згідно зі ст. 36 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів
наявності у нього права власності або
оренди спірних земельних ділянок, а
відтак відсутні будь-які підстави для
задоволення позовних вимог.

Також позивачем не доведено
самовільного зайняття відповідачем
земельних ділянок, понесення збитків,
порушення відповідачем зобов'язання
або вчинення правопорушення, наявності
прямого причинного зв'язку між
правопорушенням або порушенням
зобов'язання та збитками, вжиття
заходів до зменшення сум збитків та
належних розрахунок суми збитків.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги необґрунтованими, недоведеними
та не підлягаючими задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір та витрати на оплату послуг
адвоката належить покласти на
позивача. Крім того, витрати на оплату
послуг адвоката не підлягають
відшкодуванню, оскільки оплату за
правову допомогу отримала не адвокат
як самозайнята особа, а фізична
особа-підприємець, платник єдиного
податку, про що вказано у платіжному
дорученні.

Керуючись ст. 225 ГК України, ст.ст. 22, 1166
ЦК України, ст.ст. 93, 125, 152, 156, 202, 212
Земельного кодексу України, ст.ст. 2, 6, 18,
20, 27 Закону України "Про оренду землі",
ст. 1 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель», ст.ст. 33-35, 43, 49, п. 4 ст. 80, 82-85 ГПК
України,

ВИРІШИВ:

1. Прийняти відмову позивача від
позовних вимог про заборону
відповідачу проводити
сільськогосподарські роботи на
земельній ділянці розміром 47,5868 га, яка
розташована на контурі №17-19 на
території Міловської сільської ради
Балаклійського району Харківської
області з 24.07.2013 р. до закінчення дії
договорів оренди, укладених між ТОВ
"Успіх Слобожанщини" та власниками
земельних ділянок, а також про
стягнення з відповідача на користь
позивача суми недоотриманої вигоди в
розмірі 499661,40 грн.

Припинити провадження у справі в цій
частині.

2. Прийняти заяву позивача про
зменшення розміру позовних вимог в
наданій редакції.

3. В решті позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 13.10.2014 р.

Суддя В.І. Ольшанченко