КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. Справа№ 910/4605/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

за участю представників cторін:

позивача: Тарантаєв І.А., довіреність №1
від 29.09.2014 року,

Півторак М.О., довіреність б/н
від 20.10.2014 року,

відповідача: Одинець Л.П., довіреність
№24/14-2890/Ан від 03.07.2012 року.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства "ЕНЕЇДА"

на рішення господарського суду м. Києва
від 12.05.2014

у справі №910/4605/14 (суддя - Трофименко
Т.Ю.)

за позовом Дочірнього підприємства
"ЕНЕЇДА"

до Управління Державної служби охорони
при ГУ МВС України в м. Києві

про відшкодування збитків 9 573,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "ЕНЕЇДА"
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом до Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в м. Києві про відшкодування 9
573,00 грн. збитків, завданих в результаті
неналежного виконання відповідачем
умов договору №2668-Д об/2010/Печ від 01.10.2010
на надання послуг охорони майна.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 12.05.2014 року у справі №910/4605/14 в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Дочірнє підприємство "ЕНЕЇДА"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить суд скасувати
рішення господарського суду м. Києва
від 12.05.2014 року у справі №910/4605/14 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення місцевого господарського суду
прийняте з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
місцевий господарський суд
неправильно застосував і порушив норми
матеріального та процесуального права.

Відповідач у письмовому відзиві на
апеляційну скаргу просив апеляційний
господарський суд рішення
господарського суду м. Києва від 12.05.2014
року по справі №910/4605/14 залишити без
змін у зв'язку з відсутністю підстав
для його скасування, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представник позивача в судовому
засіданні, призначеному на 21.10.2014 року
підтримав апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства "ЕНЕЇДА" та
просив апеляційний господарський суд
її задовольнити, а оскаржуване рішення
скасувати та прийняти нове рішення.

Представник відповідача в судовому
засіданні, призначеному на 21.10.2014 року
проти апеляційної скарги Дочірнього
підприємства "ЕНЕЇДА" заперечував та
просив суд її відхилити, а оскаржуване
рішення залишити без змін з огляду на
його законність та обґрунтованість.

Апеляційний господарський суд,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
встановив наступне.

01.10.2010р. між Управлінням державної
служби охорони при ГУМВС України в м.
Києві (далі - виконавець) та Дочірнім
підприємством "Енеїда" (далі - замовник)
було укладено договір № 2668-Д об/2010/Печ
на надання послуг охорони майна.

За умовами договору, замовник доручає,
а виконавець зобов'язується
здійснювати охорону майна замовника на
об'єкті та обслуговування сигналізації
на цьому об'єкті. За цим договором
виконавець не приймає майно замовника
на зберігання і не вступає у володіння
ним.

Пунктом 2.2. договору, встановлено, що
періодом охорони майна на об'єкті
вважається час з моменту прийняття
виконавцем сигналізації, якою
обладнаний об'єкт, під спостереження до
зняття її з-під спостереження
замовником у відповідності до
інструкції з користування
сигналізацією, яка є додатком № 3 до
договору.

Відповідно до п. 9.1., даний договір
набирає чинності з 01.10.2011р. та є чинним
протягом трьох місяців. Крім того, п. 9.2.,
встановлено, що договір поновлюється
на строк, встановлений в п. 9.1. даного
договору, якщо жодна із сторін не менше
ніж за 15 днів до закінчення строку
чинності договору письмово не
заявляють про його припинення.
Кількість разів поновлення договору не
обмежується.

Згідно з п. 3.1. даного договору,
розрахунок вартості послуг виконавця
за цим договором здійснюється на
підставі цін, визначених сторонами у
Протоколі погодження договірної ціни
(додаток № 4 до договору). Вартість
послуг визначається у розрахунку
(додаток № 2 до договору).

За умовами договору (п. 6.1.1.), виконавець
відшкодовує збитки, що завдані
замовнику третіми особами внаслідок
невиконання або неналежного виконання
виконавцем своїх договірних
зобов'язань в межах суми прямої дійсної
шкоди, але не більше 10000 грн.

Додатком № 1 до договору № 2665-Д об/2010/Пч
від 01.10.2010р. на надання послуг охорони
майна, визначено, що виконавець
здійснює охорону майна на об'єкті
ресторану "Козацька втіха", що
знаходиться за адресою:
м. Київ, вул. Хрещатик,
44-А.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що 08.12.2013р. на об'єкті, що
знаходився під охороною відповідача,
близько 23-00 невстановлена особа, шляхом
пошкодження вікна проникла на об'єкт,
звідки таємно викрала сейф з грошима,
після чого зникла з місця події.

Щодо цього факту 09.12.2013 року
Шевченківським районним управлінням
ГУ МВС України в м. Києві було занесено
відомості до ЄРДР та відкрито
кримінальне провадження № 0018139 у
вчиненні кримінального правопорушення
за ст. 185 ч. 3 КК України.

Внаслідок скоєного злочину позивачу
були нанесені збитки саме з вини
відповідача неналежним виконанням ним
своїх зобов'язань та умов договору.

У зв'язку цими обставинами, відповідача
було двічі належним чином повідомлено
щодо претензій зі сторони позивача про
відшкодування завданих збитків.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач
просить стягнути з відповідача за
неналежне виконання умов договору №
2665-Д об/2010/Пч від 01.10.2010р. на надання
послуг охорони майна збитки в розмірі 9
573,00 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу
України та ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
передбачено, що відповідно до статті
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 854 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний сплатити
підряднику обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи, за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Загальні положення частини другої
статті 530 ЦК України не можуть бути
застосовані до спірних правовідносин
сторін, оскільки термін виконання
зобов'язання, що випливає з
правовідносин підряду, чітко
встановлений зазначеною спеціальною
нормою права - замовник зобов'язаний
сплатити підряднику обумовлену ціну
після остаточної здачі роботи.

Відповідно до ч. 1 ст.202 Господарського
кодексу України зобов'язання, зокрема,
припиняється виконанням проведеним
належним чином.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з пунктом 4 статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановленні договором або
законом, зокрема, відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 224 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збиткам розуміються, зокрема, витрати,
зроблені управненою стороною.

Згідно статті 623 ЦК України боржник
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором. При визначені неодержаних
доходів (упущеної вигоди) враховуються
заходи, вжиті кредитором щодо їх
одержання.

Обов'язок відшкодування збитків є
загальною формою цивільно-правової
відповідності, яка настає для боржника
внаслідок порушення ним зобов'язання.

Відшкодування збитків може бути
покладено на відповідача лише при
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення, яке є підставою для
цивільної відповідальності,
відповідно до статті 623 Цивільного
кодексу України.

Обов'язковими умовами покладення
відповідальності на винну сторону є
наявність збитків, протиправність дій
цієї особи, причинного зв'язку між
діями особи та збитками, які складають
об'єктивну сторону правопорушення, та
вини особи, внаслідок дій якої
спричинено збитки.

Збитками є об'єктивне зменшення
будь-яких майнових благ сторони за
договором, що обмежує його інтереси, як
учасника певних господарських
відносин і проявляється у витратах,
зроблених кредитором, втраті або
пошкодженні майна, а також не одержаних
кредитором доходів, які б він одержав,
якби зобов'язання було виконано
боржником.

Підставою для притягнення до
цивільно-правової відповідальності є
склад цивільного правопорушення:
протиправна поведінка (дії чи
бездіяльність особи); шкода, завдана
такою поведінкою; причинний зв'язок між
протиправною поведінкою і шкодою; вина
особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді
умислу або необережності.

Відсутність хоча б одного з елементів
складу правопорушення, звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань (виключає його
відповідальність).

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем не надано суду належних
доказів, які б підтверджували
викладені в позовній заяві обставини, а
саме, наявність причинно-наслідкового
зв'язку між діями відповідача та
завданням збитків позивачу, а також
вину відповідача у завданні збитків
позивачу.

На підставі викладеного та з
урахуванням встановлених обставин
справи, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги Дочірнього
підприємства "ЕНЕЇДА" до Управління
Державної служби охорони при ГУ МВС
України в м. Києві про відшкодування
збитків в розмірі 9 573,00 грн. задоволенню
не підлягають.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відсутність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Беручи до уваги наведене, судова
колегія вважає, що рішення
господарського суду м. Києва від 12.05.2014
року у справі №910/4605/14 прийнято з повним
і достовірним встановленням всіх
фактичних обставин, які мають значення
для вирішення даного спору, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Дочірнього
підприємства "ЕНЕЇДА" задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду м. Києва
від 12.05.2014 року у справі №910/4605/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства "ЕНЕЇДА" - без
задоволення.

Головуючий суддя
В.В. Андрієнко

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Шапран