КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р.
Справа№ 910/14319/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Стовбан Н.І.,
дов. від 07.03.2014 №102/46-205,

від відповідача Шупик Ф.І. -
директор,

розглянувши апеляційну скаргу
Комунального підприємства
"Ватутінськінвестбуд"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 20.08.2014

(дата підписання - 27.08.2014)

у справі №910/14319/14 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Комунального підприємства
"Ватутінськінвестбуд"

до Малого приватного підприємства
фірми "Діаф"

про стягнення збитків в сумі 113571,99 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 20.08.2014 відмовлено у
задоволенні позову Комунального
підприємства "Ватутінськінвестбуд"
(далі - позивач) до Малого приватного
підприємства фірми "Діаф" (далі -
відповідач) про стягнення збитків в
сумі 113571,99 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 20.08.2014 скасувати, постановити
нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскільки договір від 01.01.2010 №1220 був
достроково розірвано за рішенням
Господарського суду міста Києва від
15.10.2013 №910/16207/13, а позивач вчасно не
надав новий висновок про вартість
майна, позивач поніс збитки в сумі 113571,99
грн у вигляді недоотриманої орендної
плати.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 19.09.2014 у зв'язку
з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у
відпустці було змінено склад суду:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Калатай Н.Ф., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.09.2014 прийнято
апеляційну скаргу до розгляду та
порушено апеляційне провадження,
розгляд справи призначено на 15.10.2014.
Дану ухвалу надіслано відповідно до
вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2014 №28. Доказами належного
повідомлення сторін про час і місце
розгляду справи є повідомлення про
вручення поштового відправлення
(ухвали від 19.09.2014) позивачу - 22.09.2014 та
відповідачу - 24.09.2014, долучені до
матеріалів справи.

13.10.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач надав
відзив на апеляційну скаргу.

15.10.2013 у судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги, просив її задовольнити, рішення
Господарського суду міста Києва від
20.08.2014 скасувати, постановити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив
доводи апеляційної скарги, просив
залишити її без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

У частині 1 статті 762 ЦК України
зазначено, що за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

01.01.2010 на підставі розпорядження
Деснянської районної у місті Києві
державної адміністрації від 31.12.2009 №1229
між позивачем (орендодавець) та
відповідачем (орендар) укладено
договір №1220 про передачу майна
комунальної власності територіальної
громади Деснянського району міста
Києва в оренду (далі -договір),
відповідно до якого орендодавець
передає, а орендар приймає в оренду
нежитлове приміщення за адресою: вул.
Закревського, 51/2, загальною площею 168,10
кв.м. (далі - об'єкт оренди) для центру
надання оздоровчих послуг (п.1.1
договору).

Згідно п. 2.3 договору приміщення
належить до комунальної власності
територіальної громади Деснянського
району і знаходиться на балансі КП
"Ватутінськінвестбуд", яке є
орендодавцем.

За користування об'єктом оренди
відповідач сплачує позивачу орендну
плату, розрахунок якої здійснюється на
підставі Методики розрахунку орендної
плати за користування майном
територіальної громади Деснянського
району, затвердженої рішенням
Деснянської райради від 07.12.2006 №7,
місячний розмір якої згідно з
розрахунком орендної плати становить
4500,74 грн (п.3.1 договору, додаток №1 до
договору).

Відповідно до п. 3.2 договору розмір
орендної плати за кожен наступний
місяць визначається з урахуванням
індексу інфляції за поточний місяць.

Розмір орендної плати може бути
змінено на вимогу однієї зі сторін у
разі зміни базової орендної ставки,
методики розрахунку орендної плати,
профілю використання приміщення, цін і
тарифів та в інших випадках,
передбачених законодавством України
(п.3.3 договору).

У пункті 3.4 договору зазначено, що
додатково до орендної плати
нараховується податок на додану
вартість у розмірі та порядку,
визначених законодавством України,
який сплачується відповідачем разом з
орендною платою.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що
орендна плата сплачується
відповідачем незалежно від наслідків
його господарської діяльності
щомісячно не пізніше 20 числа поточного
місяця на рахунок позивача.

Крім того, відповідно до п. 3.7 договору
відповідач зобов'язався сплачувати
вартість комунальних послуг, витрат на
утримання прибудинкової території,
вартість послуг по технічному
обслуговуванню інженерного обладнання
та внутрішніх будинкових мереж
спільного використання окремо від
орендної плати на підставі розрахунків
вартості послуг, визначених у додатку 2
до договору або договорів, укладених
відповідачем безпосередньо з
організаціями, що надають такі послуги.

Відповідно до п. 4.2.1 договору
приміщення передається відповідачеві
на підставі акта прийому-передачі.

Строк дії договору з 01.01.2010 по 31.12.2010 (п.
9.1 договору).

Усі зміни та доповнення до договору
оформляються в письмовій формі і
вступають в силу з моменту підписання
їх сторонами (п.9.2 договору).

Сторони засвідчили факт передачі майна
в оренду шляхом підписання акта
прийому-передачі нежитлового
приміщення від 01.01.2010.

Додатковою угодою від 01.01.2012 №1 сторони
внесли зміни до п.9.1 договору, виклавши
його в редакції: "Цей договір діє до
31.03.2012 включно".

Пролонгацію договору умовами
правочину не передбачена, однак з
огляду на ст.764 ЦК України та ч.2 ст.17
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна", оскільки не
було пропозиції сторін припинити дію
договору, на думку позивача, договір
вважався пролонгованим на 2013 рік.

Відповідно до висновку про вартість
майнам від 11.10.2012, затвердженого першим
заступником Голови Деснянської
районної в міста Києві державної
адміністрації, вартість об'єкта оцінки
з урахуванням ПДВ становить 948480,00 грн.

24.06.2013 відповідач листом №24-06/2013-01
гарантував проведення експертної
оцінки та страхування орендованого
майна.

15.10.2013 рішенням Господарського суду
міста Києва у справі №910/16207/13 за
позовом Заступника прокурора
Деснянського району м. Києва в
інтересах держави в особі Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації та КП
"Ватутінськінвестбуд" до МПП фірми
"Діаф" розірвано договір від 01.01.2010 №1220
про передачу майна комунальної
власності територіальної громади
Деснянського району міста Києва (в
наслідок порушення відповідачем
зобов'язання щодо страхування об'єкта
оренди та проведення експертної оцінки
об'єкта оренди) та зобов'язано МПП фірму
"Діаф" повернути КП
"Ватутінськінвестбуд" орендоване
приміщення за адресою: м. Київ, вул.
Закревського, 51/2, загальною площею 168,10
кв.м., шляхом звільнення та підписання
акта приймання-передачі.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 15.10.2013 у справі №910/16207/13 не
оскаржено, а отже набрало законної сили
25.10.2013. Договір вважається розірваним з
25.10.2013.

В матеріалах справи наявні акти
прийому-здачі виконаних робіт, послуг
за період з квітня 2012 року по січень 2013
року, на підставі яких відповідач
сплачував за оренду нежитлового
приміщення. Акти формував позивач та
надавав для підпису відповідачу.

01.12.2013 між сторонами підписано акт
прийому-передачі нежитлового
приміщення, яким відповідач передає, а
позивач приймає об'єкт оренди. У пункті
2 акта вказано, що орендар
зобов'язується сплатити
заборгованість в сумі 113571,99 грн, яка
виникла в результаті розрахунку
орендної плати згідно нової Методики.

Підписуючи акт відповідач вказав, що
донарахування орендної плати за минулі
періоди вважає неправомірними та
недопустимими зі сторони позивача.

02.12.2013 позивач листом №13-1240 направив
відповідачу для ознайомлення та
підпису розрахунок орендної плати за
період з 01.04.2012 по 30.11.2013 згідно нової
"Методики розрахунку орендної плати за
майном територіальної громади міста
Києва, яке передається в оренду",
вказавши при цьому, що під час
проведення перевірки прокуратурою
Деснянського району м.Києва діяльності
Деснянської районної в міста Києві
державної адміністрації та КП
"Ватутінськінвестбуд" були встановлені
грубі порушення вимог Законів України
"Про місцеві державні адміністрації" та
"Про оренду державного та комунального
майна".

Згідно розрахунку позивача відповідач
за період з 01.04.2012 по 30.11.2013 мав
сплачувати 9880,00 грн в місяць за оренду
приміщення.

Таким чином, на думку позивача за
період з 01.04.2012 по 30.11.2013 відповідач
недоплатив 113571,99 грн за оренду
приміщення.

Розрахунок орендної плати та
розрахунок донарахувань відповідачем
не підписано.

У відповідь відповідач надіслав лист, в
якому вказав, що порушення вартості
орендної плати відбулось не з його
вини, оскільки він працював за
розрахунковими документами, наданими
позивачем включно до 01.11.2013. Крім того,
орендна плата є істотною умовою
договору, а отже про зміну її вартості
має бути укладено додаткову угоду до
договору. Тому відповідач вважає
вимоги позивача необґрунтованими.

Зміни до договору щодо визначення
іншого розміру ціни орендної плати
сторонами не вносились, що не
заперечується сторонами.

Позивач звернувся до суду з вимогою
стягнути з відповідача збитки в сумі
113571,99 грн, керуючись ст.ст.22, 623 ЦК
України та ст.ст.224, 225 Господарського
кодексу України (далі - ГК України).

Кваліфікуючи суму боргу 113571,99 грн
збитками, позивач вважає її
недоотриманою орендною платою, з якої
здійснюються відрахування у місцевий
бюджет.

Рішенням місцевого господарського
суду у даній справі відмовлено у
задоволенні позову з огляду на
недоведеність позивачем складової
збитків, з чим погоджується суд
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Наслідки порушень зобов'язань за
договором є правовою підставою, згідно
ст.623 ЦК України, для стягнення збитків.

Відповідно до ст. 224 ГК України під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом (ст. 225 ГК України).

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення:

протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи;

шкідливий результат такої поведінки
(збитки);

причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками;

вина правопорушника.

Відшкодування збитків є мірою
відповідальності, що застосовується за
наявності збитків, протиправності дій
цієї особи, причинного зв'язку між
діями особи та збитками, та вини особи,
внаслідок дій якої спричинено збитки.
Обов'язок доказування наявності шкоди
та протиправності поведінки
заподіювача шкоди покладається на
особу, якій завдано збитків.

Позивач не надав суду докази щодо
наявності повного складу цивільного
правопорушення, як необхідної умови
для покладення на відповідача
цивільно-правової відповідальності у
вигляді відшкодування збитків.

Позивачем не доведені обставини
заподіяння збитків, наявності
протиправної поведінки відповідача,
причинного зв'язку між діями
відповідача та понесеними збитками.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача збитків в сумі
113571,99 грн є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 20.08.2014 у даній
справі, оскільки воно відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Ватутінськінвестбуд"
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
20.08.2014 у справі №910/14319/14 - без змін.

2. Матеріали справи №910/14319/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій