КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2014 р. Справа№ 925/563/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Зеленіна В.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання -
Ставицькій Т.Б.

за участю представників учасників
судового процесу:

від позивача: Гороль С.М., представник
за довіреністю б/н від 11.06.2014р.;

Корнієнко Г.О., представник за
довіреністю б/н від 11.06.2014р.;

Самойленко М.О., за посадою;

від відповідача: Літовкіна Л.В.,
представник за довіреністю №32-01-21 від
06.01.2014р.;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився;

від третьої особи 3: Склярук Ю.В.,
представник за довіреністю №434 від
17.12.2013р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Черкаської міської ради

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014р.
(підписано -15.04.2014р.)

у справі №925/563/13 (суддя: Кучеренко О.І.)

за позовом Товариства сприяння оборони
України

до Черкаської міської ради

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на стороні
відповідача:

1) Комплексна дитячо-юнацька спортивна
школа Черкаської міської ради;

2) Департамент освіти та гуманітарної
політики Черкаської міської ради;

3) Фонд державного майна України;

про визнання незаконним та скасування
частини рішення і визнання права
власності на майно

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року Товариство сприяння
оборони України (надалі - позивач)
звернулось до Господарського суду
Черкаської області з позовною заявою
до Черкаської міської ради (надалі -
відповідач) про визнання незаконним та
скасування рішення Черкаської міської
ради від 07.06.2012р. №3-949 «Про внесення
доповнень до рішення Черкаської
міської ради від 26.06.2003р. №3-531 «Про
перелік об'єктів права міської
комунальної власності та
уповноважених органів, яким вони
передаються в оперативне управління» в
частині, яка стосується комплексу
будівель та споруд комплексної дитячо -
юнацької спортивної школи Черкаської
міської ради по вул. Гагаріна, 9 у м.
Черкаси; визнання за Товариством
сприяння обороні України права
власності на комплекс будівель і
споруд водної станції (згідної з
інвентарною справою), розташований за
адресою: вул. Гагаріна, 9, м. Черкаси, що
належить Черкаській обласній
організації товариства сприяння
обороні України на праві повного
господарського відання, а саме на:
приміщення для зберігання та ремонту
плав. засобів; навчально-господарське
приміщення, ГСМ, вбиральню, огорожу.

Ухвалою Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2013р. позовну
заяву Товариства сприяння оборони
України прийнято до розгляду.

В обґрунтування вимог про визнання
недійсним акту органу місцевого
самоврядування - Черкаської міської
ради №3-949 від 07.06.2012р. в частині
включення до переліку об'єктів
комунальної власності комплексу
будівель та споруд комплексної дитячо -
юнацької спортивної школи Черкаської
міської ради по вул. Гагаріна, 9 у м.
Черкаси , Позивач вказував, що це
майно є власністю ТСО України ;
включення майна до складу
комунальної власності відбулося
без необхідних правовстановлюючих
документів та без відповідних
правових підстав для набуття його у
власність територіальної громади.
Вважаючи, що прийнятим рішенням
відповідач заперечує і не визнає
речові права (право власності ТСО
України) на майно, набуте
Товариством сприяння оборони
України на законних підставах і з
володіння якого воно не вибувало,
позивач просив визнати за ним право
власності на комплекс будівель і
споруд водної станції , закріплених
на праві повного господарського
відання за Черкаською ОО ТСО України
і визнати у спірній частині рішення
Черкаської міської ради №3-949 від
07.06.2012р. незаконним , як таке , що
порушує цивільне право позивача.

Черкаська міська рада позовні вимоги
Товариства сприяння оборони України не
визнала, у відзиві на позовну заяву
зазначала, що у позивача відсутні
будь-які правовстановлюючі документи
на спірне майно, які визначені чинним
на час виникнення спірних
правовідносин Тимчасовим положенням
про порядок реєстрації прав на
нерухоме майно, затвердженого Наказом
Мінюста України від 07.02.2002р. за №7/5,
зареєстрованого в Мін'юсті України
18.02.2002р. за №157/6445. Крім того,
представник відповідача зазначав, що
позивач жодного разу не звертався з
прохання про оформлення права
власності на спірне майно, з такою
вимогою зверталась тільки Черкаська
обласна організація ТСО, позивач не
оформлював право користування
земельною ділянкою на якій розміщене
спірне майно та не ніс тягар утримання
спірного майна.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 20.06.2013р. у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.10.2013р.
рішення Господарського суду
Черкаської області від 20.06.2013р.
скасовано повністю, прийнято нове
рішення, яким позовні вимоги
задоволено в повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду
України 25.12.2013р. постанова Київського
апеляційного господарського суду від
09.10.2013р. залишена без змін у частині
визнання незаконним та скасування п.1
абз.1 рішення Черкаської міської ради
від 07.06.2012 №3-949, в частині визнання
права власності - скасована та передана
на новий розгляд до Господарського
суду Черкаської області.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014р. позов
задоволено. Визнано за Товариством
сприяння обороні України право
власності на комплекс будівель і
споруд водної станції, який
розташований за адресою: вул. Гагаріна,
9, м.Черкаси, що належить Черкаській
обласній організації Товариство
сприяння обороні України на праві
повного господарського відання, а саме:
приміщення для зберігання та ремонту
плавзасобів, навчально-господарське
приміщення, ГСМ, вбиральня, огорожа.
Стягнуто з Черкаської міської ради на
користь Товариства сприяння обороні
України - 6107,00грн. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Черкаська міська рада звернулась до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014р. та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

У доводах апеляційного оскарження
відповідач посилався на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповноту з'ясування обставин
справи та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначав, що спірне рішення є
законне та обґрунтоване, а своє право
власності на комплекс будівель та
споруд територіальної громади в особі
Черкаської міської ради -
неспростовним і підтвердженим
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно серії САЕ №308950 від
21.08.2012р.

Натомість, зазначав скаржник, у
позивача відсутні будь-які
правовстановлюючі документи на спірне
майно, які визначені такими чинним на
час виникнення спірних правовідносин
Тимчасовим положенням про порядок
реєстрації прав на нерухоме майно,
затвердженого Наказом Мінюста України
від 07.02.2002р. за №7/5, зареєстрованого в
Мін'юсті України 18.02.2002р. за №157/6445.

Серед інших доводів апелянт зазначав,
що відповідно до наказу Черкаського
обласного комітету ТСО України від
21.09.1992р. водна станція та всі
матеріальні цінності були передані
Дитячій юнацькій спортивно-технічній
школі, тоді як питання податкової,
статистичної , бухгалтерської
звітності залишені за здійснює
Комплексною дитячо-юнацькою
спортивною школою Черкаської міської
ради.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Черкаської міської ради передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Смірновій Л.Г.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
19.05.2014р. для розгляду справи №925/563/13
сформовано колегію суддів у складі
головуючого судді Смірнової Л.Г.,
суддів Гончарова С.А. та Чорної
Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.05.2014
апеляційну скаргу Черкаської міської
ради прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 04.06.2014р.

29.05.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу.

04.06.2014р. від третьої особи 1 надійшла
заява про розгляд справи без участі
представника третьої особи 1.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014р.
задоволено заяву про самовідвід суддів
Гончарова С.А. та заяву про самовідвід
Чорної Л.В.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014р. у
зв'язку з самовідводом суддів
Гончарова С.А. та Чорної Л.Г. для
розгляду справи №925/563/13 сформовано
колегію суддів у складі головуючого
судді Смірнової Л.Г., суддів
Майданевича А.Г. та Тарасенко К.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.06.2014р.
апеляційну скаргу Черкаської міської
ради прийнято до провадження колегію
суддів у складі головуючого судді
Смірнової Л.Г., суддів Майданевича А.Г.
та Тарасенко К.В. та
призначено до розгляду на 18.06.2014р.

18.06.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшло клопотання про долучення до
матеріалів справи платіжного
доручення про сплату судового збору.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014р. у
зв'язку з перебуванням суддів
Майданевича А.Г. та Тарасенко К.В. у
відпустці, для розгляду справи №925/563/13
сформовано колегію суддів у складі
головуючого судді Смірнової Л.Г.,
суддів Кропивної Л.В. та Чорногуза М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.06.2014р. у даній
справі розгляд апеляційної скарги
відкладено на 16.07.2014р. у зв'язку з
неявкою представників третьої особи 1
та необхідністю витребування нових
доказів.

11.07.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення від
позивача надійшли доповнення до
відзиву на апеляційну скаргу.

15.07.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду надійшло від
Інформаційного агентства «Антирейдер»
клопотання про надання дозволу на
проведення фото-, відеозйомки в залі
судового засідання.

16.07.2014р. від третьої особи 2 надійшли
письмові пояснення, у яких остання
підтримала апеляційну скаргу
відповідача та просила розглядати
справу за відсутності представника
третьої особи 2.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2014р. у даній
справі відхилено клопотання
Інформаційного агентства «Антирейдер»
про надання дозволу на проведення
фото-, відеозйомки в залі судового
засідання.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2014р. у даній
справі розгляд апеляційної скарги
відкладено на 07.08.2014р.

05.08.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшли пояснення по справі.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2014р. у
зв'язку з перебуванням головуючого
судді Смірнової Л.Г. та судді
Чорногуза М.Г. у відпустці, здійснено
заміну у складі колегії суддів у даній
справі на наступний: головуючий суддя -
Кропивна Л.В., судді: Жук Г.А., Зеленін
В.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2014р. у даній
справі прийнято апеляційну скаргу
Черкаської міської ради на рішення
Господарського суду Черкаської
області від 10.04.2014р. у справі №925/563/13 до
провадження у складі колегії суддів:
головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді:
Жук Г.А., Зеленін В.О.

07.08.2014 через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшли додаткові пояснення до
апеляційної скарги.

У судовому засіданні 07.08.2014р.
представником Інформаційного
агентства «Антирейдер» подано
клопотання про надання дозволу на
проведення фото-, відеозйомки в залі
судового засідання.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2014р. у даній
справі відхилено клопотання
Інформаційного агентства «Антирейдер»
про надання дозволу на проведення
фото-, відеозйомки в залі судового
засідання.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.08.2014р.
розгляд апеляційної скарги відкладено
на 06.10.2014р.

10.09.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшли пояснення по справі.

03.10.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшла заява про приєднання
письмових доказів по справі.

У судове засідання 06.10.2014р.
представники третіх осіб 1 та 2 не
з'явились. Про причини неявки третя
особа 1 та третя особа 2 суд не
повідомили, хоча про час та місце
судового засідання були повідомлені
належним чином, що підтверджуються
повідомленнями про вручення поштового
відправлення №858, №706
(вх.№09-33/29301 від 18.08.2014р., №09-33/29019 від
18.08.2014р.). Про причини неявки суд не
повідомили.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950, ратифікована Україною
17.07.1997р., кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи у продовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
України»).

Крім того, статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Оскільки, учасники судового процесу
були належним чином повідомлені про
час та місце розгляду апеляційної
скарги, явка учасників судового
процесу не визнавалася обов'язковою
судом апеляційної інстанції, а участь в
засіданні суду є правом, а не
обов'язком, Київський апеляційний
господарський суд дійшов до висновку
про можливість розгляду апеляційної
скарги по суті в судовому засіданні
06.10.2014р. за відсутності представників
третіх осіб 1 та 2.

У судовому засіданні 06.10.2014р.
представник відповідача просив суд
скасувати рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014р. та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 06.10.2014р.
представник позивача просив суд
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуваний судовий
акт залишити без змін.

У судовому засіданні 06.10.2014р.
представник третьої особи 3 підтримав
доводи апеляційної скарги відповідача,
просив суд скасувати рішення
Господарського суду Черкаської
області від 10.04.2014р. та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Переглядаючи у касаційному порядку
прийняті судами першої та другої
інстанцій судові акти , яким вирішено
спір у даній справі , Вищий
господарський суд України 25.12.2013р.
погодився з висновками суду
апеляційної інстанції про
незаконність та скасування п.1 абз.1
рішення Черкаської міської ради №3-949
від 07.06.2012р., щодо включення
комплексу будівель та споруд водної
станції до об'єктів комунальної
власності міста Черкаси на тій
підставі, що суд апеляційної
інстанції, вірно установив порушення
оскаржуваним рішенням прав Товариства
сприяння обороні України, у володінні
та користуванні якого знаходилось
спірне майно з моменту його
будівництва і на час прийняття
спірного акту органу місцевого
самоврядування. Поряд з цим Вищий
господарський суд України вказав, що
визнаючи за Товариством сприяння
оборони України право власності на
комплекс будівель водної станції,
апеляційним господарським судом не
обґрунтовано належним чином
правомірність задоволення таких вимог,
не визначено норми права, якими
керувався суд при ухваленні
відповідного рішення, і, з урахуванням
положень ст. 1 ЗУ «Про підприємства,
установи та організації союзного
підпорядкування, розташовані на
території України», Постанови
Верховної Ради України від 10.04.1992р. «Про
майнові комплекси та фінансові ресурси
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташовані на території
України», ст.1 Постанови Верховної Ради
України від 04.02.1994р. «Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР», не
надано вичерпної відповіді та не
встановлено , чи не відноситься
спірне майно до державної власності і
чи при цьому участь у справі Фонду
державного майна України є необхідною.

Місцевий господарський суд, якому
передано на новий розгляд вимогу про
визнання за позивачем права
власності на комплекс будівель та
споруд водної станції ,
розташованої за адресою вул..
Гагаріна ,9 у м. Черкаси, та належить
на праві повного господарського
відання Черкаській ОО ТСО України,
залучив до участі у справі Фонд
держмайна України, і за результатами
спору вимоги задовольнив.

Судова колегія враховує, що згідно з
частиною другою ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема,
визнання права; визнання незаконними
рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб.

За змістом ч. 1 ст. 21 ЦК України суд
визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії ,
виданий органом державної влади ,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування ,якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

Ненормативні правові акти органу
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вичерпують
свою дію фактом їхнього виконання, не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання і можуть бути
скасовані лише у судовому порядку за
позовом заінтересованої особи.

Задовольняючи вимоги Товариства
сприяння оборони України у частині
скасування оскаржуваного ним
правового акту індивідуальної дії
відповідача, суд апеляційної
інстанції, з яким погодився також
суд касаційної інстанції, фактично
визнав за Товариством право на
позов , а отже, на захист цивільного
права, яке порушене ненормативним
правовим актом органу місцевого
самоврядування.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції у даній справі (постанова
від 09.110.29013р. ,яка набрала законної
сили) будівлі і споруди водної
станції перебувають у володінні та
користуванні позивача з моменту
створення цього майна.

Ця встановлена судом обставина, в
силу ст. 35 ГПК України, не підлягає
повторному доведенню у спорі за
участю тих самих сторін.

Згідно з вимогами статті 328 Цивільного
кодексу України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом та вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Правила ч. 1 ст. 392 ЦК України дають
право на два позови. Позивач може ,
по-перше: просити суд прийняти
рішення (правопідтверджуюче) , яке б
підтвердило наявність у позивача
права, яке виникло , існує, але не
визнається чи оспорюється іншою
особою; і по-друге: констатуючи
наявність юридичного факту (складу
юридичних фактів), який може бути
підставою для виникнення права
власності, позивач вправі просити
суд винести рішення , яке матиме для
позивача правопороджуюче значення, і
на підставі якого він може звернутися
за державною реєстрацією цього права у
встановленому порядку.

ТСО України просило суд прийняте
правопідтверджуюче рішення, адже
відповідач заперечував і не визнавав
наявності у позивача прав
власності на комплекс будівель та
споруд ,який закріплений на праві
повного господарського відання за
Черкаською обласною організацією
товариства сприяння обороні України .

Скаржник в апеляційній скарзі
зазначав, що у позивача відсутні
будь-які правовстановлюючі документи
на спірне майно, які визначені чинним
на час виникнення спірних
правовідносин Тимчасовим положенням
про порядок реєстрації прав на
нерухоме майно, затвердженого Наказом
Мін'юста України від 07.02.2002р. за №7/5,
зареєстрованого в Мін'юсті України
18.02.2002р. за №157/6445.

Утім, колегія суддів вважає такі доводи
скаржника неспроможними, оскільки
підтвердженням належності особі
речових прав на майно є не лише
правовстановлюючі документи, але й
будь -які інші докази, що підтверджують
такі її права на майно.

Товариство сприяння обороні України є
правонаступником ДТ СААФ УРСР, яке було
зареєстровано 10.10.1991 року
Міністерством юстиції України, що
підтверджується статутом товариства
(а.с. 16-24, т. 1).

Відповідно до Статуту ,затвердженого VII
з'їздом ТСО України 26.09.1991р., Товариство
сприяння обороні є всеукраїнським
громадським добровільним,
оборонно-технічним об'єднанням
громадян та правонаступником ДТСААФ
УРСР. Організаційну основу товариства
складають первинні організації, що
об'єднуються по територіальному
принципу в районні, міжрайонні, міські
та об'єднані рай, міські організації,
які входять до складу обласних
організацій, у тому числі Черкаська
обласна організація.

Положеннями ст. 1 ЗУ «Про підприємства,
установи та організації союзного
підпорядкування, розташовані на
території України», Постанови
Верховної Ради України від 10.04.1992р. «Про
майнові комплекси та фінансові ресурси
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташовані на території
України», ст.1 Постанови Верховної Ради
України від 04.02.1994р. «Про майно
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР»,
встановлено, що майно загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, яке розташоване на території
України, до законодавчого визначення
суб'єктів права власності, є
загальнодержавною власністю.

Як вбачається зі змісту Листа
спеціальної комісії з питань
приватизації при Верховній Раді
України №06-24/15-217 від 22.03.2005р.,
адресованого голові Товариства
сприяння обороні, дія зазначених вище
постанов та Закону Верховної Ради
України поширюється тільки на ті
об'єкти нерухомості, які знаходяться на
території України, та які
підпорядковувались центральним
виборним органам ДТСААФ СРСР. До таких,
зокрема, віднесено два цілісні майнові
комплекси: майно Запорізького
авіаційного училища льотчиків ДТСААФ
СРСР та об'єкт незавершеного
будівництва спортивного комплексу у м.
Судак АР Крим.

Оскільки майно, яке знаходилось на
обліку у ДТСААФ УРСР, правонаступником
якого стало ТСО України, не
відносилось до сфери регулювання
центральних органів ДТСААФ СРСР, то на
правовий режим вказаного майна не
поширюється дія зазначених вище
Законів та постанов Верховної Ради.

При цьому, спірне нерухоме майно було
побудоване Черкаською обласною
організацією ДТСААФ УРСР
господарським способом без залучення
централізованого та державного
фінансування.

За таких обставин справи позивач є
носієм права власності на комплекс
будівель та споруд водної станції, і
правомірно захищається від
відповідача, який не визнає цього
права, позовом, поданим на підставі
ст. 392 ЦК України.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно визнав за позивачем право
власності на спірне майно і тим самим
захистив право цивільне у спосіб,
визначений законом.

Доводи апеляційної скарги законних та
обґрунтованих висновків суду першої
інстанції не спростовують, фактичні
обставини справи судом першої
інстанції встановлені повно та
об'єктивно, доказам по справі надана
належна юридична оцінка.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на апелянта
(відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Черкаської міської
ради на рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014р. у справі
№925/563/13 залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду
Черкаської області від 10.04.2014р. у справі
№925/563/13 - без змін.

2.Матеріали справи №925/563/13 повернути до
місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
В.О. Зеленін

Г.А. Жук