ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014 року
Справа № 904/782/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Іванов О.Г.
(доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Подобєд І.М.

при секретарі судового засідання:
Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Володько О.О. представник,
довіреність №24-5-03 від 26.12.13;

від відповідача: Пастернак В.В.
представник, довіреність №4/10-200 від
24.04.14;

розглянувши апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.03.2014
року у справі №904/782/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства „Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод", м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

про розірвання договору від 27.10.2003р.
оренди земельної ділянки, зобов'язання
прийняти земельну ділянку та
підписати акт приймання-передачі.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою звернулось Публічне акціонерне
товариство „Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" до Дніпропетровської міської
ради про розірвання договору оренди
земельної ділянки, зобов'язання
відповідача прийняти земельну ділянку
та підписати акт приймання-передачі
даної земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані статтею 93,
120, 141, 152 Земельного кодексу України та
статтею 377, 651 Цивільного кодексу
України, статтею 7, 31, 32 Закону України
"Про оренду землі".

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 18.03.2014
року (суддя Загинайко
Т.В.) з урахуванням ухвали
господарського суду Дніпропетровської
області від 14.04.2014 року про виправлення
описки позов задоволено, розірвано
договір оренди земельної ділянки
державної власності, укладений 27.10.2003
року між Дніпропетровською міською
радою та Відкритим акціонерним
товариством "Нижньодніпровський
трубопрокатний завод", посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстром №8212, та зареєстрований у
книзі записів державної реєстрації
договорів оренди землі за № 4437 від
28.10.2003р.

Зобов'язано Дніпропетровську міську
раду прийняти від Публічного
акціонерного товариства „Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" земельну ділянку кадастровий
номер :04:006:0084, розташовану за
адресою: м. Дніпропетровськ,
Індустріальний район, вул. Столєтова,21,
шляхом підписання акту прийому -
передачі. Стягнуто з Дніпропетровської
міської ради на користь Публічного
акціонерного товариства „Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" 2 436 грн. 00 коп. - витрат по сплаті
судового збору.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції
дійшов висновку щодо доведеності та
обґрунтованості позовних вимог,
встановивши, що позивач з 08.02.2007 року не
є власником нерухомого майна, що
знаходиться у м. Дніпропетровську по
вул. Столєтова, будинок № 21, право
власності на це майно набула інша
особа. Листом від 05.09.2013 року позивач
фактично відмовився від права
користування земельною ділянкою
згідно договору оренди, оскільки
звернувся до Дніпропетровської
міської ради з пропозицією вилучення
земельної ділянки та припинення дії
договору оренди з причини переходу
орендованої земельної ділянки в
користування інших осіб у зв'язку із
зміною власника об'єктів нерухомості.
Проте відповідач на звернення позивача
до цього часу не реагує.

Не погодившись з даним рішенням
господарського суду Дніпропетровська
міська рада, звернулась до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення, та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову
повністю.

При цьому скаржник в апеляційній
скарзі посилається, на те що
господарський суд задовольняючи позов
про розірвання договору оренди землі,
не зазначив, який саме договір оренди
землі, з яким кадастровим номером було
розірвано. А саме, суд розірвав договір
оренди земельної ділянки з кадастровим
номером :04:006:0062, а зобов'язав
Дніпропетровську міську раду прийняти
іншу земельну ділянку з кадастровим
номером :04:006:0084.

Господарським судом не було доведено
розташування відчужуваного позивачем
майна на земельній ділянці з
кадастровим номером :04:006:0084,
оскільки в договорі купівлі-продажу
нерухомого майна не було зазначено
кадастровий номер земельної ділянки,
на якій воно розташовано, а досліджені
судом матеріали не мають ідентифікації
земельної ділянки та прив'язки об'єктів
нерухомого майна саме до земельної
ділянки з кадастровим номером
:04:006:0084.

Вважає, що суд, задовольняючи позов,
порушив виключне право
Дніпропетровської міської ради, як
органу місцевого самоврядування, на
розпорядження землями територіальної
громади м. Дніпропетровська, оскільки
розірвання договору оренди земельної
ділянки можливе лише шляхом прийняття
відповідного рішення на сесії міської
ради.

Дніпропетровська міська рада вказує на
відсутність таких підстав для
розірвання договору оренди землі, як
перехід права власності на нерухоме
майно до інших осіб.

Вважає, що суд не встановив, чи
розглядалося питання щодо розірвання
спірного договору оренди земельної
ділянки на сесії Дніпропетровської
міської ради, і чи прийнято
відповідачем у встановленому законом
порядку будь-яке рішення з цього
питання.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі.

Публічне акціонерне товариство
„Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод" у відзиві на
апеляційну скаргу просить рішення
залишити без змін а апеляційну скаргу
без задоволення, як таке, що було
винесено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
з огляду на можливість розірвання
договору оренди земельної ділянки за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін, у разі відчуження нею об'єкту
нерухомого мрійна іншій особі, на
підставі діючих норм законодавства,
зокрема у зв'язку з переходом права
власності на об'єкт нерухомого майна,
що знаходиться на орендованій
земельній ділянці.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.08.2014 року (у складі колегії
суддів: головуючого судді Герасименко
І.М. (доповідач) суддів:
Кузнецова І.Л., Сизько І.А.,) апеляційну
скаргу було прийнято та призначено на
02.10.2014 року.

01.10.2014 року розпорядженням
керівника апарату суду Нурулаєвою Г.Ю.
відповідно до пункту 3.1.13 Положення
про автоматичну систему
документообігу суду призначено
повторний автоматичний розподіл
справи № 904/782/14 у зв'язку з перебуванням
головуючого судді - доповідача
Герасименко І.М. на лікарняному.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
06.10.2014 року (у складі колегії
суддів: головуючого судді Іванова О.Г.
(доповідач) суддів: Величко Н.Л., Подобєд
І.М.) справу №904/782/14 прийнято до свого
провадження, а апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради до
розгляду.

В судовому засіданні 20.10.2014 року
колегією суддів Дніпропетровського
Апеляційного господарського суду
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд
встановив наступні обставини.

27.10.2003 року між відповідачем -
Дніпропетровською міською радою, як
орендодавцем, та Відкритим акціонерним
товариством "Нижньодніпровський
трубопрокатний завод", як орендарем,
було укладено договір оренди земельної
ділянки державної власності №530032055
(а.с. 9-11).

Відповідно до пункту 1.1 договору
орендодавець передає, а орендар
приймає в оренду на умовах цього
договору земельну ділянку площею
19,8763га, що знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, Індустріальний район,
вул. Столєтова,21, для фактичного
розміщення заводу, яка зареєстрована в
Державному земельному кадастрі м.
Дніпропетровська за кадастровим
номером :04:006:0062 згідно з планом
земельної ділянки, що додається.

З матеріалів справи вбачається, що
даний договір оренди був посвідчений
27.10.2003р. приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстром №8212, та зареєстрований у
книзі записів державної реєстрації
договорів оренди землі за № 4437 від
28.10.2003 року (а.с. 12).

Підставою для передачі земельної
ділянки в оренду є рішення
Дніпропетровської міської ради від
08.10.2003р. №171/12 (пункт 1.2 Договору оренди).

Відповідно до пункту 4.1 Договору оренди
цільове призначення земельної ділянки:
фактичне розміщення заводу.

Пунктом 7 рішення Дніпропетровської
міської ради від 27.06.2007 року №176/16
внесено зміни до п. 1 рішення
Дніпропетровської міської ради від
08.10.2003р. №171/12 «Про передачу земельних
ділянок по вул. Столєтова, 21 та по вул.
Білостоцького, 181-Н в оренду Відкритому
акціонерному товариству "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" по фактичному розміщенню заводу
і відстійника промислових вод», а також
до договору оренди земельної ділянки
(номер державної реєстрації 4437) в
частині площі землекористування,
визначивши площу землекористування як:
0,4282 га, присвоївши земельній ділянці
кадастровий номер :04:006:0084 (а.с. 17-19).

На виконання вищезазначеного рішення
Дніпропетровської міської ради від
27.06.2007 року №176/16 відповідачем, як
орендодавцем, та Відкритим акціонерним
товариством "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод", як орендарем, було укладено
додаткову угоду від 14.01.2008 року до
Договору оренди земельної ділянки,
відповідно до умов якої пункт 1.1
Договору оренди викладено в іншій
редакції, а саме: Орендодавець передає,
а орендар приймає в оренду на умовах
цього договору земельну ділянку площею
0,4282 га, що знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, Індустріальний район,
вул. Столєтова, 21, для фактичного
розміщення заводу, яка зареєстрована в
Державному земельному кадастрі м.
Дніпропетровська за кадастровим
номером :04:006:0084 згідно з планом
земельної ділянки, що додається. Пункт
1.2. Підставою для передачі земельної
ділянки в оренду є рішення міської ради
від 08.10.2003р. №171/12, від 27.06.2007 року №176/16
та від 26.12.07 № 157/26 (а.с. 52-54).

Внесення змін до договору оренди
земельної ділянки щодо зміни площі
орендованої ділянки та кадастрового
номера було відображено в рішенні
господарського суду Дніпропетровської
області від 18.03.2014 р.

Крім того, в резолютивній частині
рішення суд зазначив: «Розірвати
договір оренди земельної ділянки
державної власності, укладений 27.10.2003
року між Дніпропетровською міською
радою та Відкритим акціонерним
товариством "Нижньодніпровський
трубопрокатний завод", посвідчений
приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 за
реєстром №8212, та зареєстрований у
книзі записів державної реєстрації
договорів оренди землі за № 4437 від
28.10.2003р.

Зобов'язати Дніпропетровську міську
раду прийняти від Публічного
акціонерного товариства „Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" земельну ділянку кадастровий
номер :04:006:0084, розташовану за
адресою: м. Дніпропетровськ,
Індустріальний район, вул. Столєтова,21,
шляхом підписання акту прийому -
передачі.»

Таким чином, враховуючи, що на момент
винесення рішення в договір оренди
земельної ділянки, зареєстрований за №
4437 від 28.10.2013 року, вже були внесені
зміни в частині площі земельної
ділянки та її кадастрового номеру
(значилась земельна ділянка площею 0,4282
га з кадастровим номером :04:006:0084),
то колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги, що суд не
зазначив, який саме договір оренди
землі та з яким кадастровим номером
земельної ділянки було розірвано.

Відповідно до Статуту Публічного
акціонерного товариства „Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" позивач - Публічне акціонерне
товариство „Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" є правонаступником Відкритого
акціонерного товариства „Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод", яке, в свою чергу, є
правонаступником Відкритого
акціонерного товариства
„Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" (а.с. 30-33).

16.02.2005р. між Відкритим акціонерним
товариством „Нижньодніпровський
трубопрокатний завод", як продавцем, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю будівельною
компанією „Регіон", як покупцем, було
укладено Договір купівлі-продажу .

Відповідно до пункту 1 якого ВАТ „НТЗ"
продало, а ТОВ БК „Регіон" купило
нежитлові приміщення, що знаходяться в
м. Дніпропетровську, на вулиці
Столєтова, будинок №21; нежитлові
приміщення складаються з: літ. БГ-1-з/
бетонні панелі, склад дерев'яних
виробів з розміщенням столярної
майстерні, загальною площею 219,9 кв.м;
літ БД-1 - цегловий колишній закритий
склад будівельної організації,
загальною площею 172,3 кв.м; БД'-1 - цеглова
будівля складу майна, загальною площею
246,5 кв.м; бг - металевий навіс; бд -
металевий навіс (а.с. 22).

Відповідно до пункту 6 Договору
купівлі-продажу право власності на
приміщення виникає у покупця з моменту
державної реєстрації договору
купівлі-продажу в відповідних органах;
сторони домовилися про те, що
реєстрація договору купівлі-продажу
буде зроблена після повного
розрахунку.

Відповідно до Витягу від 16.02.2005р. №706378 з
Державного реєстру правочинів
вказаний Договір купівлі-продажу було
зареєстровано у Державному реєстрі
правочинів за №472006 (а.с. 50).

08.02.2007 року між Відкритим акціонерним
товариством „Нижньодніпровський
трубопрокатний завод", як продавцем, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю будівельною
компанією „Регіон", як покупцем, було
укладено Додаткову угоду №2 до
Договору купівлі-продажу, відповідно
до умов якої Приватне підприємство
„Приватна виробничо-комерційна фірма
„Рембудмеханізація" є новим покупцем
та набуває усі права та обов'язки
покупця за цим договором; розрахунок по
Договору купівлі-продажу був
здійснений новим покупцем на момент
підписання даної угоди; право
власності на приміщення, що є предметом
договору, виникає у нового покупця з
моменту державної реєстрації договору
(а.с.24-26).

Відповідно до Витягу від 08.02.2007р. №3541669
з Державного реєстру правочинів
вказана Додаткова угода №2 до Договору
купівлі-продажу була зареєстровано у
Державному реєстрі правочинів за №1903944
(а.с. 51).

Таким чином, з моменту переходу права
власності на об'єкт нерухомості, що
розташований на відведеній за спірним
договором земельній ділянці, позивач
не використовує останню.

Листом від 05.09.2013 року позивач
звернувся до відповідача (голови
Дніпропетровської міської ради) та у
зв'язку з продажем нежитлових
приміщень просив надати вказівку
відповідним службам міста підготувати
рішення міської ради щодо припинення
договору оренди земельної ділянки від
27.10.2003р., кадастровий номер :04:006:0084
(державна реєстрація від 28.10.2003р. №4437) у
зв'язку з переходом права власності на
не житлові приміщення, розташовані на
даній земельній ділянці, до іншої
юридичної особи (а.с. 27).

Вищезазначений лист одержано
Дніпропетровською міською радою 05.09.2013
року та зареєстровано за № 13/8392.

Станом на час звернення Позивача з
даним позовом до суду,
Дніпропетровська міська рада
відповідь позивачу не надала, спірний
договір між сторонами фактично не
розірвано.

Наведеним вище спростовуються доводи
апеляційної скарги про те, що суд не
встановив, чи розглядалося питання
щодо розірвання спірного договору
оренди земельної ділянки на сесії
Дніпропетровської міської ради, і чи
прийнято відповідачем у встановленому
законом порядку будь-яке рішення з
цього питання, оскільки з матеріалів
справи та пояснень представника
відповідача у судовому засіданні
випливає, що Дніпропетровською міською
радою звернення орендаря про
розірвання договору оренди залишено
без розгляду.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що позивач з 08.02.2007 року не є
власником нерухомого майна, що
знаходиться у м. Дніпропетровську по
вул. Столєтова, будинок №21, право
власності на це майно набула інша
особа, а листом від 05.09.2013 року позивач
фактично відмовився від права
користування земельною ділянкою
згідно Договору оренди.

Мотиви, з яких виходила апеляційна
інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, а також свого інтересу,
який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

За приписами пункту 2 статті 20
Господарського суду України кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів.

Порядок захисту прав суб'єктів
господарювання та споживачів
визначається Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом
України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2
Господарського процесуального кодексу
України звертаючись з позовами до
господарських судів, підприємства,
установи, організації реалізують
надане їм право захищати в судовому
порядку свої порушені або оспорюванні
права та охоронювані законом інтереси
у спосіб, передбачений, зокрема,
статтею 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 93
Земельного кодексу України та статті 1
Закону України "Про оренду землі" право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно частини 1 статті 652 Цивільного
кодексу України, у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, договір може бути
змінений або розірваний за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання.

При цьому, якщо сторони не досягли
згоди щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Пунктами "а", "е" частини 1 статті 141
Земельного кодексу України визначено,
що підставами припинення права
користування земельною ділянкою є, між
іншим, добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою та
набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці.

Договір оренди землі припиняється в
разі, між іншим, набуття права
власності на житловий будинок, будівлю
або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці. На вимогу однієї із сторін
договір оренди може бути достроково
розірваний за рішенням суду в порядку,
встановленому законом (частини 1, 3
статті 31 Закону України "Про оренду
землі").

Разом із тим, статтею 32 Закону України
"Про оренду землі" передбачено такий
спосіб припинення договору оренди
землі як його дострокове розірвання за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін договору.

Крім того, згідно частини другої статті
120 Земельного кодексу України якщо
жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Частиною першої статті 377 Цивільного
кодексу України також передбачено, що
до особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Частина ч. 3 статті 7 ЗУ "Про оренду
землі", так само як і ст. 120 ЗК України,
ст. 377 ЦК України, передбачає що до
особи, яка набула право на житловий
будинок, будівлю або споруду, що
розташовані на орендованій земельній
ділянці, переходить право оренди на цю
земельну ділянку. Та прямо вказує
"договором, який передбачає набуття
права власності на житловий будинок,
будівлю або споруду припиняється
договір оренди земельної ділянки в
частині оренди попереднім орендарем
земельної ділянки, на якій розташовані
житловий будинок, будівля або споруда.

Отже, виходячи із вищенаведених норм
законодавства, у разі переходу права
власності на об'єкт нерухомого майна до
набувача цього майна відбувається
перехід тих прав на відповідну
земельну ділянку, на яких вона належала
відчужувачу - права власності або права
користування.

Додатковою підставою для розірвання
договору оренди земельної ділянки є
зміна істотних обставин, якими сторони
керувались при укладанні договору, що
передбачено ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України,
оскільки позивач не передбачав, що у
нього виникне необхідність продати
належні йому нежитлові приміщення, про
що свідчить сам факт укладення
договору оренди земельної ділянки
строком до 08.10.2018 року.

Порушується майнове співвідношення
сторін договору купівлі-продажу,
оскільки незважаючи на перехід права
на оренду до Приватного підприємства
„Приватна виробничо-комерційна фірма
„Рембудмеханізація", як нового
власника нежитлових будівель: літ. БГ-1,
літ БД-1, літ. БД'-1, бг, бд, позивач
продовжує сплачувати орендну плату за
договором оренди землі, до його
розірвання, за земельну ділянку, якою
фактично не володіє та не використовує
у своїй діяльності.

Крім того, відповідно до "Порядку
оформлення правовстановлюючих
документів на земельні ділянки у м.
Дніпропетровську", що є додатком до
рішення Дніпропетровської міської
ради № 34/31 від 30.01.2013р., підставами для
припинення договору оренди згідно до п.
4.1. серед іншого є:

- набуття права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
що розташовані на орендованій іншою
особою земельній ділянці;

- за рішенням суду, яке набрало законної
сили, про припинення (розірвання
договору оренди землі;

В пункті 4.1.2 цього рішення зазначено, що
договір оренди землі може буті
розірвано за згодою сторін, а на вимогу
однієї із сторін договір оренди може
буті достроково розірвано за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.

Отже, відповідач визначаючи своїм
рішенням можливість припинення
(розірвання) договору з вищезазначених
підстав, фактично підтверджує підстави
для розірвання договору викладені
позивачем в позовній заяві. А тому
доводи апеляційної скарги про
неможливість розірвання договору за
рішенням суду і про те, що розірвання
договору оренди земельної ділянки
порушує права Дніпропетровської
міської ради в сфері вирішення
земельних питань, суперечить чинному
законодавству України, та тому ж таки
рішенню Дніпропетровської міської
ради № 34/31 від 30.01.2013р., яким
встановлюється порядок оформлення
правовстановлюючих документів на
земельні ділянки у м. Дніпропетровську.

Окрім цього, Вищий Господарський Суд
України своїм інформаційним листом від
19.11.2013р. № 01-06/1657/2013, вніс доповнення до
"Інформаційного листа Вищого
Господарського Суду України від
15.03.2011р. № 01-06/249 "Про постанови
Верховного Суду України, прийняті за
результатами перегляду судових рішень
господарських судів", де в пункті "3",
цього листа з питань земельних
правовідносин зазначив, що у разі
переходу права власності на об'єкт
нерухомого майна до набувача цього
майна відбувається перехід тих прав на
відповідну земельну ділянку, на яких
вона належала відчужувачу - право
власності або право користування.

У зв'язку з тим, що фактичне
користування земельною ділянкою та
зведеною на ній будівлею здійснює її
новий власник, попередній
землекористувач добровільно
відмовився від права користування
зазначеною земельною ділянкою, а
законодавством передбачено можливість
дострокового розірвання договору
оренди за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін договору, позовні
вимоги про розірвання договору оренди
підлягають задоволенню.

Таке твердження, що містить
Інформаційний лист ВГСУ, на думку
колегії суддів повністю підтверджує
висновок господарського суду з питання
можливості розірвання договору оренди
земельної ділянки за рішенням суду, на
вимогу однієї із сторін, у разі
відчуження нею об'єкту нерухомого
мрійна іншій особі, на підставі діючих
норм законодавства, зокрема у зв'язку з
переходом права власності на об'єкт
нерухомого майна, що знаходиться на
орендованій земельній ділянці.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги стосовно
того, що господарським судом не було
доведено розташування відчужуваного
позивачем майна на земельній ділянці з
кадастровим номером :04:006:0084,
оскільки в договорі купівлі-продажу
нерухомого майна не було зазначено
кадастровий номер земельної ділянки,
на якій воно розташовано, а досліджені
судом матеріали не мають ідентифікації
земельної ділянки та прив'язки об'єктів
нерухомого майна саме до земельної
ділянки з кадастровим номером
:04:006:0084, виходячи з наступного.

Так, на момент укладення договору
купівлі-продажу нерухомого майна між
ВАТ «Нижньодніпровський
трубопрокатний завод» та «Будівельна
компанія «Регіон» законодавством не
було передбачено, що істотною умовою
договору, який передбачає набуття
права власності на будівлю, є
кадастровий номер земельної ділянки,
право на яку переходить у зв'язку з
набуттям права власності на ці об'єкти.
Саме тому укладений договір не містить
інформації про кадастровий номер
земельної ділянки.

Розміщення нежитлових приміщень, що
складаються з літ. БГ-1, літ. БД-1,
зазначених у договорі купівлі-продажу
від 16.02.2005 р., на земельній ділянці з
кадастровим номером :04:006:0062
підтверджується витягом з плану
землеустрою, складеного Управлінням
земельних ресурсів Дніпропетровської
міської ради, який надався Позивачем до
позовною заяви (Додаток до позовної
заяви № 14) (а.с. 15-16, 28, 29).

На підтвердження розміщення
зазначеного нерухомого майна на
земельній ділянці з кадастровим
номером :04:006:0084 Позивачем було
надано до позовної заяви копію плану
земельної ділянки (Додатки до позовної
заяви № 7 та № 8) (а.с. 20, 21, ).

Таким чином, розташування нежитлових
приміщень, що складаються з літ. БГ-1,
літ. БД-1, які були відчужені Позивачем
третій особі відповідно до договору
купівлі-продажу від 16.02.2005 року, на
земельній ділянці, переданій Позивачу
в оренду відповідно до договору оренди
земельної ділянки від 27.10.2003 (державна
реєстрація від 28.10.2003 р. № 4437)
підтверджується планом землеустрою та
планом земельної ділянки.

Крім того, Відповідач, в свою чергу, не
надав ні під час розгляду справи судом
першої інстанції, ні при поданні
апеляційної скарги доказів того, що
відчужені об'єкти нерухомого майна не
розташовувались на орендованій
Позивачем земельній ділянці.

Таким чином, здійснюючи судовий
розгляд справи судом першої інстанції
було встановлено, що:

- фактичне користування земельною
ділянкою, переданою позивачу за
спірним договором, на якій зведені
будівлі та споруди, відчужені
позивачем, здійснюють нові власники;

- позивач добровільно відмовляється
від права користування земельною
ділянкою, наданою йому за договором від
27.10.2003 року;

- плату за землю, якою він фактично не
користується, продовжує сплачувати
відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, в зв'язку з тим, що позивач
добровільно відмовився від права
користування зазначеною земельною
ділянкою, фактичне користування якої
здійснює новий власник розташованого
на ній об'єкта нерухомості, вимоги про
розірвання спірного договору в
судовому порядку є обґрунтованими й
такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на обґрунтованість рішення
господарського суду, відповідність
висновків, викладених в рішенні,
обставинам справи та чинному
законодавству, вимоги скаржника про
скасування рішення є необґрунтованими
і не підлягають задоволенню.

Дніпропетровською міською радою, якій
надано відстрочку у сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги до
ухвалення судового рішення у справі,
судовий збір так і не сплачено. Тому, за
результатами розгляду справи з
Дніпропетровської міської ради в доход
Державного бюджету України підлягає
стягненню 609 гривні судових витрат.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.03.2014
року у справі № 904/782/14 - залишити
без змін.

Стягнути з Дніпропетровської
міської ради (49000, м. Дніпропетровськ,
пр. К. Маркса, 75; ідентифікаційний код
26510514) в доход Державного бюджету
України 609 гривень судових витрат за
подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений
24.10.2014 року.

Головуючий суддя
О.Г. Іванов

Суддя
Н.Л. Величко

Суддя
І.М. Подобєд