ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 р.
Справа №917/1734/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", вул. Набережна перемоги, 50,
м. Дніпропетровськ,49094

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості в сумі 17
146,63 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Стрельник Р.М., дов. №2918-О
від 12.09.2012р.

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 28.10.2014 року суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
85 ГПК України та повідомив дату
виготовлення повного рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості в
сумі 17 146,63 гривень за договором
банківського обслуговування б/н від
21.03.2011 року з яких: 12500,00 грн. -
заборгованість за кредитом, 2899,85 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 977,92 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 768,86 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Представник позивача виклав зміст
позовних вимог та наполягав на їх
задоволенні.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив. Ухвала
суду від 20.08.2014 року про порушення
провадження у справі та ухвала суду від
16.09.2014 року, які направлялися
відповідачу на адресу, зазначену в
позовній заяві: АДРЕСА_1, повернулися до
суду з поштовою відміткою "за
закінченням терміну зберігання".

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 02.09.2014р.,
місце проживання відповідача є:
АДРЕСА_1, тобто адреса, зазначена у
позовній заяві, на яку і здійснювались
направлення ухвал суду.

Відповідно до ч.3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою судом
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації -адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців) і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається що адресат повідомлений про
час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи наведене суд вважає
відповідача належним чином
повідомленим про дату, час та місце
судового засідання.

Строки розгляду справи закінчились., на
підставі ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані докази,
суд встановив:

21.03.2011 р. фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (відповідач) було підписано
заяву про відкриття поточного рахунку
(арк. с. 29).

Згідно заяви відповідач приєднався до
"Умов та правил надання банківських
послуг (Умови), тарифів банку, що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
http://privatbank.ua, які разом із заявою
складають договір банківського
обслуговування б/н від 21.03. 2011 р. (
договір).

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідно до договору
відповідачу було встановлено
кредитний ліміт, на поточний рахунок
2619 в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.18.1.16 умов - при
укладенні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
клієнта до "Умов і правил надання
банківських послуг", банк і клієнт
допускають використання підписів
клієнта у вигляді електронно-цифрового
підпису та/або підтвердження через
пароль, спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
електронний цифровий підпис» -
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису (печатки).
Електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму.

За змістом ч. 2. ст. 639 Цивільного
кодексу України - якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов - кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банка та Клієнта. Відповідно до
п. 3.18.1.3. Умов - кредит надається в обмін
на зобов'язання Клієнта щодо його
повернення, сплаті процентів та
винагороди. Згідно до п.3.18.1.8 Умов -
проведення платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до «Умов і правил
надання банківських послуг» (або у
формі «Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки» або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк / Інтернет клієнт-банк, або
у формі обміну паперовій або
електронній інформацією, або в
будь-якій іншій формі - «Угода»).

Пунктом 3.18.1.6. Умов визначено, що Ліміт
може бути змінений Банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами і правилами
надання банківських послуг, у разі
зниження надходжень грошових коштів на
поточний рахунок або настання інших
факторів, передбачених внутрішніми
нормативними документами Банку.
Підписавши Угоду, Клієнт висловлює
свою згоду на те, що зміна Ліміту
проводиться Банком в односторонньому
порядку шляхом повідомлення Клієнта на
свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта (системи
клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Матеріали справи свідчать, що
відповідно до довідки від 08.08.2014 р. про
розмір встановленого кредитного
ліміту, відповідачу станом на:

28.03.2011р. встановлено кредитний ліміт у
розмірі 1000,00 грн.;

15.03.2013р. встановлено кредитний ліміт у
розмірі 10500,00грн.;

21.08.2014 р. встановлено кредитний ліміт у
розмірі 12500,00грн.;

01.03.2014 р. встановлено кредитний ліміт у
розмірі 12500,00грн. ( арк. с. 40).

Наявною в матеріалах справи випискою
по банківському рахунку відповідача
(рахунок № 2619, який відповідає
номеру поточного рахунку, вказаному в
заяві відповідача про відкриття
поточного рахунку та картки зі
зразками підписів і відбитка печатки)
підтверджується надання банком
відповідачу кредиту у сумі 12 500,00 грн.
(арк. с. 45-46).

Згідно розділу Умов 3.18.4., за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнуління дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі «період, в який
дебетове сальдо підлягає обнулінню»),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнулінні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнулінню протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
Клієнт виплачує Банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнулінню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнулінню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання Клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні Клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
Клієнт сплачує Банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48 %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
Клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
Банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
Умовами і правилами надання
Банківських послуг, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Під «непогашенням кредиту» мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов - Банк має
право при порушенні Клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого «Умовами», змінити умови
кредитування - вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські
зобов'язання можуть виникати: з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

У статті 193 ГК України зазначається, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Стаття 526 ЦК України встановлює вимогу
щодо виконання зобов'язань належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Враховуючи період отримання
відповідачем кредитних коштів
відповідно до наявної в матеріалах
справи банківської виписки по рахунку
відповідача (арк. с. 45-46), наведені вище
умови Договору банківського
обслуговування (п. 3.18.4. Умов і правил
надання банківських послуг - порядок
розрахунків), строк повернення
кредитних коштів у сумі 12 500,00 грн.,
сплати відсотків за користування
кредитом, нарахованих станом на
31.07.2014р., у сумі 2 899,85 грн., комісії за
користування кредитом, нарахованої
станом на 31.07.2014р., у сумі 768,86 грн. є
таким, що настав.

Взяті на себе зобов'язання щодо
повернення кредитних коштів
відповідач не виконав, що й стало
підставою для звернення позивача до
суду.

Згідно з ч. 1 ст. 199 ГК України виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою. Виконання
зобов'язання забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ч. 1
ст. 548 ЦК України).

За змістом п. 3.18.5.1 Умов при порушенні
Клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених Умовами п., п.
3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п., п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди,
передбаченого п., п. 3.18.2.2.5, 3.18.4-4, 3.18.4.5,
3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня , у відсотках річних
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу. А в
разі реалізації Банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.18.4.1.3. від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Частина 6 ст. 232 ГК України передбачає,
що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до 3.18.5.4 Умов - нарахування
неустойки за кожний випадок порушення
зобов'язань, передбаченої п. 3.18.0.5.1.,
3.18.5.2., 3.18.5.3, здійснюється протягом
трьох років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
Клієнтом.

Оскільки прострочення виконання
зобов'язання з повернення кредитних
коштів, сплати відсотків за
користування кредитом та оплати
комісії має місце, є правомірними
позовні вимоги про стягнення на
користь позивача пені за період
прострочення повернення кредиту,
прострочення сплати відсотків за
користування кредитом, прострочення
оплати комісії за користування
кредитом, нарахованої сумі 977,92 грн.
(розрахунок в мат. справи).

21.07.2014 року за вих. № 102217РLЕМS03N
(направлена поштовим зв'язком 23.07.2014р.)
позивач звернувся до відповідача з
претензією, яка останнім залишена без
реагування та задоволення (арк. с. 48-51).

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини справи, наведені вище
положення законодавства, є
правомірними та підлягають
задоволенню позовні вимоги про
стягнення 17 146,63 гривень боргу за
договором банківського обслуговування
№ б/н від 21.03.2011 року, з яких: 12500,00
гривень заборгованість за кредитом,
2899,85 гривень заборгованість по
процентам за користування кредитом,
977,92 гривень пеня, 768,86 гривень
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та
керуючись 33,43,49,75,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50,
ідентифікаційний код 14360570) 12500,00
гривень заборгованості за кредитом,
2899,85 гривень заборгованості по
процентам за користування кредитом,
977,92 гривень пені, 768,86 гривень
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 1827,00 гривень
судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 30.10.2014 року.

Суддя
Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.