ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20.10.14 № 910/22569/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву Віділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м.Димитрові Донецької
області

до Публічного акціонерного товариства
"Райффазен Банк Аваль" в особі
Донецької обласної дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффазен Банк Аваль"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 07.10.2014 р. по
справі № 908/3897/14 (суддя Корсун В.Л.)
матеріали позовної заяви Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у м. Димитрові Донецької
області № 01-06/27-540 від 02.10.2014 р. про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Донецької обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" заборгованості
в сумі 2500,80 грн. направлені за
територіальною підсудністю до
Господарського суду міста Києва.

17.10.2014 р. матеріали вищенаведеної
позовної заяви з ухвалою
Господарського суду Запорізької
області від 07.10.2014 р. по справі № 908/3897/14
одержані Господарським судом міста
Києва та відповідно до автоматичного
розподілу справ передані на розгляд
судді Господарського суду міста Києва
Гумезі О.В.

Розглянувши матеріали позовної заяви
№ 01-06/27-540 від 02.10.2014 р., суд прийшов до
висновку про те, що наведена позовна
заява і додані до неї документи
підлягають поверненню позивачеві з
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

В ст. 54 Господарського процесуального
кодексу України викладено вимоги щодо
форми і змісту позовної заяви. Згідно з
пунктом 2 частини 2 названої статті
позовна заява повинна містити, зокрема,
ідентифікаційні коди суб'єкта
господарської діяльності.

Натомість, фактично у позовній заяві не
зазначено ідентифікаційні код
відповідача - Публічного акціонерного
товариства "Райффазен Банк Аваль", що є
порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК
України та тягне за собою наслідки,
передбачені п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Наведене узгоджується з правовою
позицією Вищого господарського суду
України, викладену в абз. п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 ГПК
України встановлено, що до позовної
заяви додаються документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 ГПК України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Як вбачається з позовної заяви №
01-06/27-540 від 02.10.2014 р., в якості
відповідача позивач визначив Публічне
акціонерне товариство "Райффазен Банк
Аваль" в особі Донецької обласної
дирекції Публічного акціонерного
товариства "Райффазен Банк Аваль".

Додані до позовної заяви документи
підтверджують, що Публічне акціонерне
товариство "Райффазен Банк Аваль" є
юридичною особою з місцезнаходженням
за адресою: 01011, м. Київ, вул. Лєскова,
буд. 9, тоді як Донецька обласна
дирекція Публічного акціонерного
товариства "Райффазен Банк Аваль"
(ідентифікаційний код 23346741,
місцезнаходження: 83086, Донецька обл., м.
Донецьк, Ворошиловський район, вул. Ф
Зайцева, буд. 46-В) є відокремленим
підрозділом Публічного акціонерного
товариства "Райффазен Банк Аваль". При
цьому матеріали позовної заяви не
містять доказів того, що Донецька
обласна дирекція Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" є відокремленим
підрозділом юридичної особи -
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль", якому надано
право здійснювати повноваження
сторони від імені цієї юридичної особи.

Враховуючи наведене, при поданні
позову до господарського суду позивач
на виконання приписів ч. 1 ст. 56 ГПК
України мав надіслати копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідачу - Публічному акціонерному
товариству "Райффазен Банк Аваль" та
його відокремленому підрозділу -
Донецькій обласній дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффазен Банк Аваль", а також
відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 57 ГПК України
додати докази такого відправлення до
позовної заяви.

Частиною першою статті 56 ГПК України
чітко передбачено, що позивач
зобов'язаний при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
листом з описом вкладення.

Однак, у якості доказу надіслання на
адресу відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Райффазен
Банк Аваль" копії позовної заяви та
доданих до неї документів, позивачем
додано лише фіскальний чек № 6788
від 02.10.2014 р. без відповідного опису
вкладення, що суперечить частині 1
статті 56 ГПК України. При цьому доданий
до позовної заяви опис вкладення у
цінний лист "до АТ "Райффазен Банк
Аваль"" від 20.06.2014 р. суд не приймає в
якості належного доказу на
підтведження надіслання копії поданої
до суду позовної заяви № 01-06/27-540 від
02.10.2014 р. та доданих до неї документів
відповідачу та виконання позивачем
вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України,
оскільки вказаний опис не може
фактично свідчити про відправлення
відповідачу копії позовної заяви №
01-06/27-540 від 02.10.2014 р. (не можна відправити
копію позовної заяви 20.06.2014 р., яка буде
створена у майбутньому, а саме 02.10.2014
р.). Наведений опис вкладення у цінний
лист від 20.06.2014 р. свідчить, що на адресу
відповідача надіслано іншу позовну
заяву, ніж та, яка подана до
господарського суду.

Суд також суд не приймає фіскальний чек
№ 9582 від 20.10.2014 р. в якості
належного доказу на підтведження
надіслання копії поданої до суду
позовної заяви № 01-06/27-540 від 02.10.2014 р. та
доданих до неї документів
відокремленому підрозділу відповідача
- Донецькій обласній дирекції
Публічного акціонерного товариства
"Райффазен Банк Аваль" та виконання
позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57
ГПК України, оскільки вказаний
фіскальний чек не може фактично
свідчити про відправлення відповідачу
копії позовної заяви № 01-06/27-540 від
02.10.2014 р. (не можна відправити копію
позовної заяви 20.06.2014 р., яка буде
створена у майбутньому, а саме 02.10.2014
р.). До того ж, в порушення приписів ч. 1
ст. 56 ГПК України, опис вкладення до
фіскального чеку № 9582 - відсутній.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов
висновку, що позивачем не дотримано
вимог ч. 1 ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України.

Дана обставина є суттєвою, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач (а також його
відокремлений підрозділ)
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що позивачем не дотримано вимог ч. 1
ст. 56 та п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд приходить до висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до п. 6 ч. 1 ст.
63 ГПК України.

При цьому суд приймає до уваги правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК. Крім того, в
абз. 7 п.п. 3.5 п. 3 наведеної постанови
Пленуму ВГСУ визначено, що у разі коли
до позовної заяви додано докази
надсилання відповідачеві копії лише
самої заяви, але відсутні докази
надсилання йому копій доданих до неї
документів, така заява підлягає
поверненню на загальних підставах
згідно з пунктом 6 частини першої
статті 63 ГПК України.

За таких обставин, позовна заява №
01-06/27-540 від 02.10.2014 р. та додані до неї
документи підлягають поверненню
заявнику без розгляду.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК
України, повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без
розгляду.

Суддя
О.В. Гумега