ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 р. Справа № 909/810/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Малєєвої О.В.

при секретарі судового засідання
Мартиненко І. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль", вул.
Лєскова, 9, м.Київ, 01011, в особі
Івано-Франківської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль", вул.
Незалежності, 19, м. Івано-Франківськ,
76000,

до відповідача: приватного
підприємства "Прикарпат-Фудс", вул.
Галицька, 201 А, м. Івано-Франківськ, 76008,

про стягнення заборгованості за
кредитним договором №010/14-10-855 G 179 від
15.11.2007 в сумі 1 880 615, 26 грн, з яких 1 279 401,64
грн - заборгованість по поверненню
кредитних коштів, 596 554, 89 грн - відсотки,
4 658,73 грн - пеня за прострочення
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків,

за участю представників сторін:

від позивача: представник Непорадна
Т.В., довіреність №1067/13 від 24.05.2013,від
відповідача: представник Саранцева
В.Б.., довіреність від 28.04.2014,

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Івано-Франківської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" заявлено позов
до приватного підприємства
"Прикарпат-Фудс" про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№010/14-10-855 G 179 від 15.11.2007 в сумі 2031095,05 грн,
з яких 1 279 401,64 грн - заборгованість по
поверненню кредитних коштів, 596 554,89 грн
- відсотки, 155 138,55 грн - пеня за
прострочення повернення кредитних
коштів та сплати відсотків.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 04.09.2014
відповідно до ст. 22 ГПК України
прийнято заяву позивача про зменшення
позовних вимог вих.№140-13-2-00/16-639 від
04.09.2014 (вх.№11871/14 від 04.09.2014), згідно з
якою він просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
№010/14-10-855 G 179 від 15.11.2007 в сумі 1 880 615, 26
грн, з яких 1 279 401,64 грн - заборгованість
по поверненню кредитних коштів, 596 554, 89
грн - відсотки, 4 658,73 грн - пеня за
прострочення повернення кредитних
коштів та сплати відсотків.

Заявлені позовні вимоги мотивовані
тим, що 13.11.2007 між ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" та ПП "Прикарпат-Фудс" було
укладено генеральну кредитну угоду №179
з терміном дії до 10.11.2017, в межах якої
було укладено кредитний договір
№010/14-10-855 G 179 від 15.11.2007, на підставі
якого банк надав відповідачу кредит в
розмірі 1 500 000,00 грн із сплатою 13,25%
річних та терміном до 10.11.2017. Надалі
додатковою угодою було збільшено
відсоткову ставку до 17%. Вказує на те, що
банк зобов'язання з кредитування
виконав в повному обсязі, а відповідач
в порушення умов договору зобов'язання
за вказаним кредитним договором
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим у позичальника виникла
заборгованість по поверненню
кредитних коштів в розмірі 1 279 401, 64 грн
та нарахованих відсотків у розмірі 596
554,89 грн. Зазначає, що відповідно до умов
кредитного договору відповідач взяв на
себе зобов'язання щодо забезпечення
повернення одержаного кредиту та
сплату нарахованих процентів,
передбачених договором комісій,
неустойок, відшкодування витрат та
збитків кредитора. Посилається на те,
що позичальник дані зобов'язання
належним чином не виконував, у зв'язку з
чим у банку виникло право достроково
вимагати погашення кредиту, про що
позичальника було повідомлено листом
вих.№С09-120-1/09-302-1112 від 15.06.2012. Внаслідок
порушення позичальником грошового
зобов'язання банк згідно ст. 217 та ст. 270
ГК України та умов кредитного договору
нарахував пеню у розмірі 4 658,73 грн.
Представив рішення господарського
суду Івано-Франківської області від
28.03.2013, яким в погашення заборгованості
ПП "Прикарпат-Фудс" було звернено
стягнення на предмет іпотеки, в тому
числі за вказаним кредитним договором,
та встановлено заборгованість
відповідача станом на 10.08.2012 - по тілу
кредиту в розмірі 1 279 401,64 грн та по
відсотках в розмірі 186242,01 грн. Заявлені
позовні вимоги позивач обґрунтовує
положеннями ст.ст.546, 549, 629, 1050 ЦК
України, ст.ст. 1, 193, 217, 218, 230, 231, 250 ГК
України.

Відповідач заявлений позов визнав в
частині стягнення 1 279 401,64 грн
заборгованість по поверненню
кредитних коштів, в іншій частині -
позов не визнав. У відзиві на позовну
заяву від 08.10.2014 відповідач вказав на
те, що за умовами договору погашення
кредиту повинно здійснюватись
позичальником частинами до 29 числа
кожного місяця, а процентів - не
пізніше останнього робочого дня
кожного місяця, а тому початок перебігу
позовної давності для стягнення цих
платежів необхідно обчислювати з
моменту (місяця, дня) невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань. Враховуючи те, що позивач
звернувся з позовом 29.07.2014, а сума
заборгованості зі сплати процентів
станом на 29.07.2011 становить 73131,76 грн,
вважає, що позовна давність спливла і
згідно ст. 267 ЦК України просить
застосувати наслідки спливу позовної
давності - відмовити у стягненні
заборгованості по процентах.

Аналогічні пояснення представники
сторін дали у судовому засіданні.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши зібрані у справі
докази, оцінивши їх відповідно до
приписів ст. 43 ГПК України, суд
встановив наступне.

Відповідно до п.1 статуту публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль", затвердженого протоколом
загальних зборів акціонерів ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" від 28.04.2010, ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" є
правонаступником за всіма правами і
обов'язками ВАТ "Райффайзен Банк Аваль"

13.11.2007 між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль",
як кредитором, та ПП "Прикарпат-Фудс", як
позичальником, було укладено
генеральну кредитну угоду №179,
відповідно до п.1.1 якої кредитор на
підставі даної генеральної кредитної
угоди зобов'язується надавати
позичальнику кредитні кошти в порядку
і на умовах, визначених у окремих
кредитних договорах, укладених в
рамках цієї Угоди і які є її невід'ємною
частиною. Загальний обсяг позичкової
заборгованості позичальників за
наданими в рамках даної Угоди
кредитами не повинен перевищувати
ліміту - 2 000 000,00 грн (п.1.2). Термін дії
генеральної угоди з 13.11.2007 по 10.11.2017
(п.1.3). Відповідно до п.2.1 даної
генеральної угоди кредитор надає
позичальникам кредитні кошти на умовах
їх забезпечення, цільового
використання, строковості повернення
та плати за користування. Сторони
встановлюють, що в рамках даної
генеральної кредитної угоди можуть
надаватися кредити в межах терміну
чинності даної угоди, в межах
загального ліміту заборгованості із
сплатою відсотків за користування
кредитом банку в розмірах, які будуть
передбачені кожною окремою кредитною
угодою, що будуть укладатися в межах
цієї генеральної угоди (п.2.2). Пунктом 2.4
встановлено, що конкретні строки
користування кредитними коштами,
відсоткові ставки плати за
користування кредитними коштами,
об'єкти кредитування визначаються
сторонами окремо в кожному кредитному
договорі, укладеному в рамках цієї
генеральної кредитної угоди.

Позичальник зобов'язався відповідно до
розділу 5 генеральної угоди, зокрема,
використати отримані кредитні кошти на
зазначені в договорах цілі і
забезпечити повернення одержаних
кредитів та сплату нарахованих
відсотків у тих валютах, в яких вони
будуть видані відповідно до умов
кредитних договорів, укладених в
рамках цієї угоди; за порушення строків
повернення кредитів, сплати відсотків
за користування кредитними коштами,
встановленими згідно умов кредитних
договорів, використання кредитних
коштів не за цільовим призначенням,
сплачувати кредитору додатково до
встановленої відсоткової ставки за
кредит, штрафні санкції, передбачені
п.10 даної угоди, згідно з яким за
порушення строків повернення кредитів,
відсотків за користування кредитами
позичальники сплачують кредитору пеню
від суми простроченого платежу в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на час виникнення
заборгованості за кожен день
прострочення.

У разі недотримання позичальниками
положень розділу 5 генеральної
кредитної угоди негайно обмежити
надання кредиту за відкритою кредитною
лінією або достроково вимагати
погашення заборгованості
позичальників за кредитом, включаючи
нараховані відсотки за користування
кредитом та штрафні санкції (п.6.4).

На виконання генеральної кредитної
угоди позивач уклав з відповідачем
кредитний договір №010/14-10-855 G 179 від
15.11.2007 (надалі "кредитний договір"), на
підставі якого відкрив відповідачу
невідновлювальну кредитну лінію з
лімітом в сумі 1 500 000,00 грн з кінцевим
терміном погашення 10.11.2017 та зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 13,25% річних.

Згідно з п. 3.6 кредитного договору
позичальник зобов'язаний здійснювати
повернення основної заборгованості за
кредитом (позичкова заборгованість) у
строки, визначені графіком погашення
кредитної заборгованості, який є
невід'ємним додатком №1 до цього
договору, рівними щомісячними
платежами, починаючи з сьомого місяця
користування кредитом. Надалі
додатковими угодами №010/14-10-855-1 G 179 від
23.01.2009, №010/14-10-855-3 G 179 від 28.09.2009,
№010/14-10-855-4 G 179 від 14.05.2010, №010/14-10-855-5 G 179
від 28.12.2010 вносились зміни до графіку
погашення кредитної заборгованості.

На виконання зобов'язань за кредитним
договором банк надав позичальнику
грошові кошти (кредит) в сумі 1 500 000,00
грн, однак позичальник у встановлені
строки не повертав наданий йому кредит
та не сплачував відсотки за
користування ним.

Як передбачено п. 7.3. кредитного
договору, кредитор має право вимагати
дострокового погашення заборгованості
за кредитом, включаючи нараховані
відсотки за користування кредитом та
штрафні санкції у випадках, зокрема,
невиконання позичальником умов
кредитного договору або невиконання
позичальником умов укладених
договорів забезпечення. У зазначених
випадках вимога про погашення
зобов'язань може бути направлена
кредитором позичальнику у будь-який
час у письмовому вигляді та підлягає
виконанню у повному обсязі протягом
тридцяти календарних днів з моменту її
надіслання кредитором за адресою
позичальника. На підставі
вищезазначених умов кредитного
договору позивачем 15.06.2012 надіслано
відповідачу вимогу про виконання
зобов'язань, в тому числі вимогу про
дострокове погашення кредиту, яка
виконана не була. А тому станом на 10.08.2012
у відповідача виникла заборгованість
по достроковому погашенню кредиту в
сумі 1 279 401,64 грн.

Вказані обставини встановлені
рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 28.03.2013 у
справі №5010/940/2012-18/44-8/17, яке набрало
законної сили, і в силу ст. 35 ГПК України
не підлягають доведенню.

Щодо вимоги про стягнення
заборгованості по відсотках, то
відповідно до п. 3.5 кредитного договору
проценти за користування кредитом
нараховуються виходячи з розміру
процентної ставки, встановленої цим
договором, з дня перерахування коштів з
позичкового рахунку позичальника до
моменту фактичного повернення
(погашення) кредиту кредитору (в тому
числі за період прострочення погашення
кредиту). Сторони встановлюють, що
нарахування та сплата процентів за
користування кредитом по договору
здійснюється за фактичне число
календарних днів користування
кредитом, виходячи з фактичної
кількості календарних днів у місяці та
році. При цьому, проценти за
користування кредитом нараховуються
на залишок заборгованості за кредитом
(день надання кредиту та день погашення
заборгованості за кредитом вважаються
одним днем). Строк сплати процентів
встановлений в п.3.6. кредитного
договору - не пізніше останнього
робочого дня кожного місяця.

З розрахунку заборгованості по
відсотках вбачається, що
заборгованість по відсотках в розмірі
596 554, 89 грн виникла за період з 30.08.2011 по
18.06.2014. Враховуючи те, що позов подано
28.07.2014 (за вх. №10533/14), позовна давність
тривалістю у три роки згідно ст. 257 ЦК
України на час подання позову по даних
вимогах не спливла. А тому заперечення
відповідача щодо спливу позовної
давності не відповідають фактичним
обставинам справи.

Відповідно до ст.ст. 11, 509, 526 ЦК України
зобов'язання виникають, зокрема, з
договору і повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено в ч. 1 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).
Аналогічні положення містяться в ст.ст.
173, 175, 193 ГК України. За приписами ст. 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, ст. 1048 ЦК
України кредитодавець має право на
одержання від позичальника процентів.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. В ч. 3 ст. 346 ГК
України передбачено надання банками
кредитів під відсоток.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). За приписами ч. 1
ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом (ст.
612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 546 ЦК України визначено,
що виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою. Згідно з ч.
1 ст. 548 ЦК України виконання
зобов'язання забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом. Під
неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК
України, розуміється грошова сума або
інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання; неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання є пенею.
Відповідні положення містяться в ст.ст.
230-232 ГК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 вище згаданого Закону, вказує
на те, що розмір пені, передбачений ст. 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

За умовами п.10.2 кредитного договору за
порушення строків повернення кредиту,
процентів за користування кредитом,
передбачених договором, позичальник
сплачує кредитору пеню від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період існування
заборгованості, за кожний день
прострочення.

Згідно розрахунку позивача за
прострочення повернення кредиту
нарахована пеня в розмірі 2 288,61 грн, за
прострочення сплати відсотків - 2370,12
грн., всього 4 658,73 грн.

Враховуючи викладене, позов підлягає
задоволенню і з відповідача на користь
позивача слід стягнути заборгованість
за кредитним договором №010/14-10-855 G 179 від
15.11.2007 в сумі 1 880 615, 26 грн, з яких
1279401,64грн - заборгованість по
поверненню кредитних коштів, 596 554, 89 грн
- відсотки, 4 658,73 грн - пеня за
прострочення повернення кредитних
коштів та сплати відсотків.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача, а
саме з нього належить стягнути в
користь позивача 37 612,31 грн сплаченого
судового збору.

Враховуючи зменшення позивачем
розміру позовних вимог, згідно п.1 ч.1
ст.7 Закону України "Про судовий збір"
йому належить повернути з державного
бюджету 3009,59 грн зайво сплаченого
судового збору.

Керуючись ст.ст. 8, 124 Конституції
України, ст.ст.43,49, ст. 82 ст. 82 - ст.85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль", в особі Івано-Франківської
обласної дирекції публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" до приватного підприємства
"Прикарпат-Фудс" про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№010/14-10-855 G 179 від 15.11.2007 в сумі 1880615,26 грн,
з яких 1 279 401,64 грн - заборгованість по
поверненню кредитних коштів, 596 554, 89 грн
- відсотки, 4 658,73 грн - пеня за
прострочення повернення кредитних
коштів та сплати відсотків.

Стягнути з приватного підприємства
"Прикарпат-Фудс" в користь публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" заборгованості за
кредитним договором №010/14-10-855 G 179 від
15.11.2007 в сумі 1 880 615, 26 грн (один мільйон
вісімсот вісімдесят тисяч шістсот
п'ятнадцять гривень двадцять шість
копійок), з яких 1279401,64грн -
заборгованість по поверненню
кредитних коштів, 596 554, 89 грн - відсотки,
4 658,73 грн - пеня за прострочення
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків, а також 37612,31грн (тридцять
сім тисяч шістсот дванадцять гривень
тридцять одну копійку) сплаченого
судового збору.

Повернути публічному акціонерному
товариству "Райффайзен Банк Аваль" з
державного бюджету 3009,59 грн (три тисячі
дев'ять гривень п'ятдесят дев'ять
копійок) зайво сплаченого судового
збору.

Накази видати стягувачу після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.10.14

Суддя
Малєєва О. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Федунишин М.М. 20.10.14