ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" жовтня 2014 р.Справа № 916/3654/14

За позовом: приватного підприємства
"КАТАК"

до відповідача: приватного
акціонерного товариства "Агрофірма ім.
С. Лазо"

про стягнення 66 494,54 грн.

Суддя Цісельський
О.В.

Представники:

Від позивача: Велічка О.М. за
довіреністю № б/н від 20.02.2014 року;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, приватне
підприємство "КАТАК", звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою про стягнення з
сільськогосподарського закритого
акціонерного товариства "Агрофірма ім.
С. Лазо" 66 494,54 грн., де 54 723,00 грн. -
основний борг, 6 949,92 грн. - інфляція, 4 821,62
грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 11.09.2014р. позовну заяву
(вх.№3723/14) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/3654/14 та
справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримує та просить суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судові
засідання не з'являвся, хоча про час та
місце їх проведення був повідомлений
належним чином, про що свідчать поштові
повідомлення повернуті на адресу суду
з відміткою про вручення останньому
поштової кореспонденції, відзив на
позов та витребувані документи суду не
надав, своїм правом на захист не
скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
судом було встановлено, що назву
відповідача - сільськогосподарського
закритого акціонерного товариства
"Агрофірма ім. С. Лазо" було змінено, у
зв'язку з чим, судом було за власною
ініціативою в тексті рішення
визначено назву відповідача
відповідно до спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, як
приватне акціонерне товариство
"Агрофірма ім. С. Лазо"

Згідно з ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив:

18 серпня 2011р. між
сільськогосподарським відкритим
акціонерним товариством "Агрофірма ім.
С. Лазо" (Замовник) та приватним
підприємством "КАТАК" (Підрядник) було
укладено контракт на виконання
підрядних робіт №34, згідно умов п.1.1.
якого Підрядник в межах твердої
договірної ціни виконують на свій
ризик власними та залученими коштами
на засоби Замовника всі передбачені
замовленням робіт на обґєкті
"Капітальний ремонт зернового складу
ВАТ ім. Сергія Лазо в с.
Надрічне,Тарутинського району
Одеської області" Підрядник здає
обґєкт в експлуатацію Замовнику у
встановлений строк, усуває скиті
дефекти, виявлені в межах гарантійних
строків експлуатації обґєкта, якщо ці
дефекти виникли з вини Підрядника.

Відповідно до п.1.2. Контракту обґєм,
характер та вартість робіт,
передбачених в п.1.1. цього контракту
визначається кошторисом, узгодженим
сторонами, а також договірною ціною, що
є невідґємною частиною цього контракту
та підставою для взаємних розрахунків.

Пунктом 2.1. Контракту передбачено, що
вартість робіт за контрактом складає
100,000 тис. грн. (сто тисяч гривень 00 коп.)

За приписами п.4.1. Контракту початок
робіт 01 вересня 2011р. Закінчення робіт 30
вересня 2011р.

Умовами п.8.1. Контракту встановлено, що
якщо Замовник не сплатив за виконані
роботи протягом 30 календарних днів по
закінченню встановленого строку
платежу, Підрядник має право припинити
виконання робіт, але не раніше ніж
через 10 календарних днів після
повідомлення про це Замовника. У разі
затримки перерахування платежів більш
ніж на 90 календарних днів Підрядник має
право розірвати контракт у
відповідності з умовами контракту та
вимагати сплати неустойки (пені) та
відшкодування збитків,спричинених
розірванням контракту в частині не
покритій неустойкою (пенею). Порядок
відшкодування витрат, обумовлених
застосуванням майнової
відповідальності, обумовлені в статті 6
цього Закону.

Строк дії цього контракту
встановлюється, з моменту його
підписання обома сторонами та до
закінчення капітального ремонту та
вводу в експлуатацію із щорічною
пролонгацією у відповідності із
діючими нормативними актами (п.8.7.
Контракту).

На виконання умов вищенаведеного
контракту позивачем було виконано
роботи з капітального ремонту
зернового складу на загальну суму, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями акту приймання
виконаних будівельних робіт №1 за
вересень 2011р., довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт за
вересень 2011р., договірною ціною за
капітальний ремонт, здійснений у
вересні 2011р., зведеним кошторисним
розрахунку вартості будівництва.

Однак, відповідачем вартість виконаних
позивачем робіт в розмірі не сплачена в
повному обсязі, наслідок чого за
відповідачем утворилась
заборгованість перед позивачем в
розмірі 54 723,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за контрактом №34
частині здійснення оплати вартості
виконаних робіт і стало підставою для
позивача звернутись до господарського
суду Одеської області із даним позовом
за захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові. Для виконання окремих
видів робіт, встановлених законом,
підрядник (субпідрядник) зобов'язаний
одержати спеціальний дозвіл. До
окремих видів договорів підряду,
встановлених параграфами 2-4 цієї глави,
положення цього параграфа
застосовуються, якщо інше не
встановлено положеннями цього Кодексу
про ці види договорів.

Згідно ст.843 Цивільного кодексу України
у договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення. Якщо
у договорі підряду не встановлено ціну
роботи або способи її визначення, ціна
встановлюється за рішенням суду на
основі цін, що звичайно застосовуються
за аналогічні роботи з урахуванням
необхідних витрат, визначених
сторонами. Ціна роботи у договорі
підряду включає відшкодування витрат
підрядника та плату за виконану ним
роботу.

За приписами ст.844 Цивільного кодексу
України ціна у договорі підряду може
бути визначена у кошторисі. Якщо робота
виконується відповідно до кошторису,
складеного підрядником, кошторис
набирає чинності та стає частиною
договору підряду з моменту
підтвердження його замовником.
Кошторис на виконання робіт може бути
приблизним або твердим. Кошторис є
твердим, якщо інше не встановлено
договором. Зміни до твердого кошторису
можуть вноситися лише за погодженням
сторін. У разі перевищення твердого
кошторису усі пов'язані з цим витрати
несе підрядник, якщо інше не
встановлено законом. Якщо виникла
необхідність проведення додаткових
робіт і у зв'язку з цим істотного
перевищення визначеного приблизного
кошторису, підрядник зобов'язаний
своєчасно попередити про це замовника.
Замовник, який не погодився на
перевищення кошторису, має право
відмовитися від договору підряду. У
цьому разі підрядник може вимагати від
замовника оплати виконаної частини
роботи. Підрядник, який своєчасно не
попередив замовника про необхідність
перевищення приблизного кошторису,
зобов'язаний виконати договір підряду
за ціною, встановленою договором.
Підрядник не має права вимагати
збільшення твердого кошторису, а
замовник - його зменшення в разі, якщо
на момент укладення договору підряду
не можна було передбачити повний обсяг
роботи або необхідні для цього витрати.
У разі істотного зростання після
укладення договору вартості матеріалу,
устаткування, які мали бути надані
підрядником, а також вартості послуг,
що надавалися йому іншими особами,
підрядник має право вимагати
збільшення кошторису. У разі відмови
замовника від збільшення кошторису
підрядник має право вимагати
розірвання договору.

Умовами ст.846 Цивільного кодексу
України передбачено, що строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.
Якщо у договорі підряду не встановлені
строки виконання роботи, підрядник
зобов'язаний виконати роботу, а
замовник має право вимагати її
виконання у розумні строки, відповідно
до суті зобов'язання, характеру та
обсягів роботи та звичаїв ділового
обороту.

Стаття 853 Цивільного кодексу України
визначає, що замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі. Замовник,
який прийняв роботу без перевірки,
позбавляється права посилатися на
недоліки роботи, які могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (явні недоліки). Якщо після
прийняття роботи замовник виявив
відступи від умов договору підряду або
інші недоліки, які не могли бути
встановлені при звичайному способі її
прийняття (приховані недоліки), у тому
числі такі, що були умисно приховані
підрядником, він зобов'язаний негайно
повідомити про це підрядника. У разі
виникнення між замовником і
підрядником спору з приводу недоліків
виконаної роботи або їх причин на
вимогу будь-кого з них має бути
призначена експертиза. Витрати на
проведення експертизи несе підрядник,
крім випадків, коли експертизою
встановлена відсутність порушень
договору підряду або причинного
зв'язку між діями підрядника та
виявленими недоліками. У цих випадках
витрати на проведення експертизи несе
сторона, яка вимагала її призначення, а
якщо експертизу призначено за
погодженням сторін, - обидві сторони
порівну. Якщо замовник протягом одного
місяця ухиляється від прийняття
виконаної роботи, підрядник має право
після дворазового попередження
продати результат роботи, а суму
виторгу, з вирахуванням усіх належних
підрядникові платежів, внести в
депозит нотаріуса, нотаріальної
контори на ім'я замовника, якщо інше не
встановлено договором. Якщо ухилення
замовника від прийняття виконаної
роботи спричинило зміну строку здачі
роботи, вважається, що право власності
на виготовлену (перероблену) річ
перейшло до замовника у момент, коли
мало відбутися її передання.

У відповідності до ст.854 Цивільного
кодексу України якщо договором підряду
не передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково. Підрядник має
право вимагати виплати йому авансу
лише у випадку та в розмірі,
встановлених договором.

Відповідно до ст.882 Цивільного кодексу
України замовник, який одержав
повідомлення підрядника про
готовність до передання робіт,
виконаних за договором будівельного
підряду, або, якщо це передбачено
договором, - етапу робіт, зобов'язаний
негайно розпочати їх прийняття.
Замовник організовує та здійснює
прийняття робіт за свій рахунок, якщо
інше не встановлено договором. У
прийнятті робіт мають брати участь
представники органів державної влади
та органів місцевого самоврядування у
випадках, встановлених законом або
іншими нормативно-правовими актами.
Замовник, який попередньо прийняв
окремі етапи робіт, несе ризик їх
знищення або пошкодження не з вини
підрядника, у тому числі й у випадках,
коли договором будівельного підряду
передбачено виконання робіт на ризик
підрядника. Передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами.

У разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.
Прийняття робіт може здійснюватися
після попереднього випробування, якщо
це передбачено договором будівельного
підряду або випливає з характеру робіт.
У цьому випадку прийняття робіт може
здійснюватися лише у разі позитивного
результату попереднього випробування.

Замовник має право відмовитися від
прийняття робіт у разі виявлення
недоліків, які виключають можливість
використання об'єкта для вказаної в
договорі мети та не можуть бути усунені
підрядником, замовником або третьою
особою.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема з розрахунку заборгованості
приведеного позивачем в позовній заяві
та не спростованого відповідачем,
відповідачем договірні зобов'язання
щодо оплати вартості виконаних робіт
не виконані належним чином, внаслідок
чого за ним утворився борг в сумі 54 723,00
грн., у зв'язку з чим стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягає сума основного боргу,
встановлена судом в розмірі 54 723,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з відповідача 6
949,92 грн. - інфляції, 4 821,62 грн. - 3% річних.

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право
позивача вимагати від відповідача
сплатити 3% річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від відповідача за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належним до сплати за контрактом на
виконання будівельних робіт.

Перевіривши розрахунок позивача трьох
процентів річних в сумі 4 821,62 грн., суд
встановив, що позовні вимоги в цій
частині відповідають вимогам чинного
законодавства, їх розрахунок
здійснений позивачем належним чином, у
зв'язку з чим підлягають судом
задоволенню в повній мірі.

Щодо позовної вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
інфляції, суд зазначає наступне:

Інфляція є наслідком інфляційних
процесів в економіці, а тому їх слід
вважати складовою частиною основного
боргу, стягнення яких передбачене
статтею 625 Цивільного кодексу України.
Передбачене законом право кредитора
вимагати сплату боргу з урахуванням
індексу інфляції є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
якого полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунок позивача
інфляції, судом встановлено, що його
здійснено належним чином, у зв'язку з
чим з відповідача на користь позивача
слід стягнути суму інфляції в розмірі
заявленому позивачем, тобто в сумі 6 949,92
грн.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали
справи та проаналізовані положення
чинного законодавства України, суд,
вбачає доведеними та обґрунтованими
заявлені позовні вимоги приватного
підприємства "КАТАК", у зв'язку з чим
стягненню з приватного акціонерного
товариства "Агрофірма ім. С. Лазо" на
користь позивача підлягає основний
борг, встановлений судом в розмірі 54
723,00 грн., 3% річних в розмірі 4 821,62 грн.,
інфляція в розмірі 6 949,92 грн.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору, а саме 1 827,00 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного підприємства
"КАТАК" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Агрофірма ім. С. Лазо" (68525,
Одеська обл., Тарутинський район, с.
Надрічне, вул. Центральна, буд. 89, код
ЄДРЮОФОП 05406184) на користь приватного
підприємства "КАТАК" (68500, Одеська обл.,
Тарутинський район, смт. Тарутине, вул.
Красна, буд. 295, кв. 1, код ЄДРЮОФОП 36864220)

54 723 (пґятдесят чотири тисячі сімсот
двадцять три) грн. 00 коп. - основного
боргу, 6 949 (шість тисяч девґятсот сорок
девґять) грн. 92 коп. - інфляції, 4 821
(чотири тисячі вісімсот двадцять одна)
грн. 62 коп. - 3% річних, 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. - судового
збору.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

Повний текст рішення складено 28.10.2014р.

Суддя
О.В. Цісельський