ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014 року
Справа № 904/4581/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Джихур О.В.
(доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Вечірко І.О.

секретар судового засідання: Валяр М.Г.

За участю прокурора Пахучин М.Б.,
посвідчення №014722 від 22.01.2013р.; Зіма В.Б.,
посвідчення № 001419 від 27.08.2012 року (була
присутня в судових засіданнях 11
вересня 2014 року, 07 жовтня 2014 року),

представники сторін:

від Дніпропетровської міської ради:
Борсук Ю.В. представник, довіреність №
4/10-638 від 18.12.13 (був присутнім в судовому
засіданні 11 вересня 2014 року);

від Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі": Іщенко Ю.С.
представник, довіреність № 28 від 04.02.14
(був присутнім в судовому засіданні 11
вересня 2014 року); Запороженко О.І.,
довіреність № 1804 від 18.03.14, представник
(був присутнім в судовому засіданні 07
жовтня 2014 року)

представник відповідача в судові
засідання 11 вересня 2014 року, 02 жовтня 2014
року, 07 жовтня 2014 року, 21 жовтня 2014 року
не з'явився, про час та місце судових
засідань повідомлений належним чином

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства "Дніпроважмаш", м.
Дніпропетровськ

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 07 серпня
2014 року у справі № 904/4581/14

за позовом Прокурора Ленінського
району м. Дніпропетровська в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
міської ради в особі Міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного
товариства "Дніпроважмаш", м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
спожиту теплову енергію,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 07 серпня
2014 року (суддя Петрова В.І.) позов
задоволено повністю, стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Дніпроважмаш", м. Дніпропетровськ на
користь Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі", м. Дніпропетровськ
заборгованість за договором №050720 від 01
жовтня 2010 року у розмірі 18 785,41грн.,
заборгованість за договором №050720 від 20
листопада 2013 року у розмірі 124 421,83грн.,
пеню у розмірі 6 837,87грн., стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
"Дніпроважмаш", м. Дніпропетровськ в
дохід Державного бюджету України 3 000,90
грн. судового збору.

Рішення господарського суду
вмотивовано неналежним виконанням
відповідачем умов договорів про
постачання теплової енергії №050720 від 01
жовтня 2010 року, №050720 від 20 листопада 2013
року в частині здійснення розрахунків
за спожиту теплову енергію.

Господарський суд не задовольнив заяву
відповідача про зменшення розміру
неустойки, пославшись на ненадання
останнім належних доказів в
підтвердження скрутного фінансово
-економічного становища.

Не погодившись з вказаним рішенням в
частині стягнення боргу в розмірі 18 785,
41 грн. та відмови в зменшенні на 50% пені,
відповідач його оскаржує на предмет
невідповідності нормам матеріального
та процесуального права.

Скаржник посилається на те, що позивач
не довів належними доказами наявність
заборгованості за договором №050720 від 01
жовтня 2010 року в сумі 18 785,41грн.,
оскільки акти прийому -передачі
теплової енергії підписані позивачем в
односторонньому порядку, відсутні
докази вручення (направлення) на адресу
відповідача рахунків на оплату, що є
суттєвим порушенням п.7.3 договору.

В обґрунтування доводів щодо
необхідності зменшення розміру пені,
відповідач посилається на скрутне
фінансове становище в металургійній
промисловості, заборгованістю
підприємства перед Фондом державного
пенсійного страхування в розмірі 9 058
034, 91 грн., збитковою діяльністю
підприємства за період з 01 січня 2014
року по 31 березня 2014 року в розмірі 36 154
202 грн. 65 коп.

Скаржник просить рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 07 серпня 2014 року змінити,
відмовити позивачу в стягненні боргу в
розмірі 18 785, 41 грн. та зменшити розмір
неустойки (пені) на 50%.

Представник скаржника в судові
засідання 11 вересня 2014 року, 02 жовтня 2014
року, 07 жовтня 2014 року, 21 жовтня 2014 року
не з'явився, про час та місце судових
засідань повідомлений належним чином.

Прокурор, Міське комунальне
підприємство "Дніпропетровські міські
теплові мережі" доводи апеляційної
скарги заперечують, вважають рішення
господарського суду Дніпропетровської
області законним, просять залишити
його без змін, апеляційну скаргу без
задоволення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши прокурора, представників
позивача судова колегія вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що
позивачем пред'явлено до стягнення
заборгованість відповідача за період з
01 жовтня 2013 року по 01 травня 2014 року за
спожиту теплоенергію.

У вказаний період взаємовідносини між
сторонами регулювались договором про
постачання теплової енергії №050720 від 01
жовтня 2010 року та договором про
постачання теплової енергії №050720 від 20
листопада 2013 року.

За умовами вказаних договорів
енергопостачальна організація взяла
на себе зобов'язання постачати
споживачу теплову енергію в гарячій
воді у потрібних йому обсягах, а
споживач -оплачувати одержану теплову
енергію за встановленими тарифами
(цінами) в терміни передбачені
договором.

Згідно п.п.7.1, 7.2, 7.3 та 7.4 договору №050720
від 01 жовтня 2010 року розрахунки за
теплову енергію, що споживається,
проводяться в грошовій формі,
відповідно до встановлених тарифів.
Розрахунковим періодом є календарний
місяць, за результатами якого
підписується акт (в 2-х примірниках) на
відпуск - отримання теплової енергії.
Споживач зобов'язаний не пізніше ніж за
5 днів до початку розрахункового
періоду сплачувати енергопостачальній
організації вартість теплової енергії
згідно з її кількістю, передбаченою у
додатку 1 до цього договору, за власним
платіжним дорученням із зазначенням
періоду, за який він сплачує.
Остаточний розрахунок за спожиту
теплову енергію проводиться
споживачем впродовж 5 діб після
одержання рахунку енергопостачальної
організації, яка зобов'язана направити
його споживачу не пізніше 10 числа
місяця, наступного за розрахунковим.

Вказаний договір набуває чинності з
дня його підписання та діє до 01 жовтня
2013 року. Припинення дії договору не
звільняє споживача від обов'язку
повної сплати спожитої теплової
енергії (п.п.11.1, 11.3 договору).

Згідно п.11.4 договір від 01 жовтня 2010 року
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін.

Позивач на виконання умов договору від
01 жовтня 2010 року за період з 01 жовтня 2013
року по 19 листопада 2013 року поставив
відповідачу теплову енергію на
загальну суму 28 785, 41 грн., що
підтверджується актами прийому
-передачі виконаних робіт за жовтень 2013
року, за листопад 2013 року, підписані
сторонами, і рахунками, які відповідач
отримав 08 листопада 2013 року та 06 грудня
2013 року (а.с.27-28, 34-36).

Враховуючи умови договору, відповідач
повинен був здійснити оплату за
жовтень 2013 року до 13 листопада 2013 року
включно, за листопад 2013 року -до 11
грудня 2013 року включно.

Станом на момент розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем за договором №050720 від 01
жовтня 2010 року за період з 11 жовтня 2013
року по 19 листопада 2013 року з
врахуванням переплати 10 000 грн. складає
18 785, 41 грн.

Відповідно до ч.1 ст.275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі -енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно ст.179 Господарського кодексу
України майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За приписами ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.693 Цивільного кодексу
України якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено
порушення відповідачем зобов'язання з
оплати основного боргу в розмірі 18 785, 31
грн. за спожиту теплову енергію по
договору №050720 від 01 жовтня 2010 року.

Тотожні умови розрахунку за спожиту
теплову енергію передбачені п.п.7.1, 7.2, 7.3
та 7.4 договору №050720 від 20 листопада 2013
року.

Позивач на виконання умов договору від
20.11.2013р. за період з 20 листопада 2013 року
по 01 травня 2014 року поставив
відповідачу теплову енергію на
загальну суму 129 421, 83 грн., що
підтверджується актами прийому
-передачі виконаних робіт за листопад
2013 року, за грудень 2013 року, за січень 2014
року, за лютий 2014 року, за березень 2014
року, за квітень 2014 року, підписані
сторонами, а також рахунками, які
відповідач отримав 06 грудня 2013 року, 10
січня 2014 року, 12 лютого 2014 року, 11
березня 2014 року, 07 квітня 2014 року, 12
травня 2014 року (а.с.28-34, 36-41).

Враховуючи умови договору, відповідач
повинен був здійснити оплату за
листопад 2013 року -до 11 грудня 2013 року
включно, за грудень 2013 року - до 15 січня
2014 року включно, за січень 2014 року - до 17
лютого 2014 року включно, за лютий 2014 року
- до 16 березня 2014 року включно, за
березень 2014 року - до 12 квітня 2014 року
включно, за квітень 2014 року - до 17 травня
2014 року включно.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач здійснив оплату в розмірі 5
000,00 грн.

Станом на момент розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем за договором №050720 від 20
листопада 2013 року за період з 20
листопада 2013 року по 01 травня 2014 року
складає 124 421, 83 грн., що підтверджується
актом звірки від 26 травня 2014 року (а.с.44).

Таким чином загальний розмір
заборгованості за спожиту теплову
енергію за двома договорами становить
143 207, 24 грн.

За прострочку виконання грошового
зобов'язання позивачем нарахована пеня
в сумі 6 837, 87 грн. у відповідності до
п.8.2.3 договору від 01 жовтня 2010 року та
договору від 20 листопада 2013 року, якими
встановлено, що у разі несвоєчасної
оплати за спожиту теплову енергію
нараховується пеня в розмірі 1%, але не
більше подвійної облікової ставки
Національного Банку України від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочки.

Матеріалами справи встановлено
порушення відповідачем зобов'язання з
оплати основного боргу.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ч.1
ст.548 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема у
вигляді сплати неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися зокрема
неустойкою. Одним із видів неустойки є
пеня, яка обчислюється у відсотках від
суми несвоєчасного виконання
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Здійснивши перерахунок розміру пені
господарський суд дійшов висновку, що
її загальний розмір складає 6 837, 89 грн.,
що на 2 копійки більше, ніж зазначено
позивачем, при цьому, не допускаючи
виходу за межі розміру заявлених
позовних вимог, господарський суд
правомірно стягнув пеню в розмірі,
заявленому позивачем, тобто 6 837, 87 грн.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просив зменшити розмір
пені, посилаючись на скрутне фінансове
становище, заборгованість
підприємства по оплаті страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, що
складає 9 058 034, 91 грн. Згідно балансу
Публічного акціонерного товариства
"Дніпроважмаш" за період з 01 жовтня 2014
року по 31 березня 2014 року має збиток 36
154 202 грн. 65 коп.

Пунктом 3 ч.1 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України
закріплено право господарського суду
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

У разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір стягуваних санкцій (ч.1
ст.233 Господарського кодексу України).
Схоже правило міститься в ч.3 ст.551
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Судова колегія вважає, що розмір пені,
що підлягає стягненню не є надмірно
великим порівняно з розміром
заборгованості за основним
зобов'язанням.

В порушення приписів ст.ст.32, 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України відповідач не надав
господарському суду доказів в
підтвердження скрутного фінансового
становища.

Відповідні докази надані відповідачем
до апеляційної скарги. Надані докази
слід розцінювати як додаткові докази,
але в порушення ч.1 ст.101 Господарського
процесуального кодексу України
відповідач не обґрунтував
неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежать від
нього.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком
господарського суду щодо відсутності
підстав зменшення розміру пені.

Твердження скаржника, що акти прийому
-передачі теплової енергії за
договором №050720 від 01 жовтня 2010 року
підписані в односторонньому порядку та
відсутні докази вручення (направлення)
на адресу відповідача рахунків не
підтверджуються матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать, що акти
прийому -передачі виконаних робіт за
жовтень -грудень 2013 року, січень
-квітень 2014 року підписані
представниками сторін (а.с.35-41).
Наявність заборгованості
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків (а.с.44), підписаним
представниками обох сторін.

Вручення рахунків на оплату
підтверджується реєстрами вручення
рахунків, в яких мається підпис
представника відповідача в отриманні
цих рахунків (а.с.34).

З врахуванням викладеного рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 07 серпня 2014 року відповідає
діючому законодавству, підстави для
його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 07 серпня
2014 року у справі № 904/4581/14 залишити без
змін.

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Дніпроважмаш", м. Дніпропетровськ
залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку у двадцятиденний
строк до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя
О.В. Джихур

Суддя
О.М. Виноградник

Суддя
І.О. Вечірко

(Дата підписання постанови в
повному обсязі 23.10.14 р.)