ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Справа № 910/8423/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Губенко Н.М.,

суддів: Гольцової Л.А.,

Картере В.І.
(доповідач)

за участю представників:

ФОП ОСОБА_2 - не з'яв.,

ТОВ "Новелл Консалтинг Україна" -
Чернишової А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю "Новелл
Консалтинг Україна"

на постанову Київського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014

та на рішення господарського суду
міста Києва від 15.07.2014

у справі № 910/8423/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Новелл Консалтинг
Україна"

про стягнення 106181,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до ТОВ "Новелл Консалтинг
Україна" про стягнення з відповідача (з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог) 101190,00 грн. основного
боргу, 2370,34 грн. пені, 373,95 грн. 3% річних,
2247,54 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 (суддя Бондаренко Г.П.),
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014 (колегія
суддів у складі: суддя Дикунська С.Я. -
головуючий, судді Жук Г.А., Рябуха В.І.),
позов задоволено. Стягнуто з ТОВ
"Новелл Консалтинг Україна" на користь
ФОП ОСОБА_2 101190,00 грн. основного боргу,
2370,34 грн. пені, 373,95 грн. 3% річних, 2247,54
грн. інфляційних втрат.

У касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення господарського суду
першої інстанції від 15.07.2014, постанову
апеляційного суду від 19.08.2014 та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову. В обґрунтування
касаційної скарги позивач стверджує,
що судами при прийнятті оскаржуваних
рішень порушено вимоги ст.ст. 32, 33, 43, 54
ГПК України, ст.ст. 203, 256, 257, 267, 530 ЦК
України, ст.ст. 3, 42, 52 ГК України.

Перевіривши правильність застосування
господарськими судами норм
процесуального та матеріального права,
Вищий господарський суд України вважає
касаційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню виходячи з такого.

Суди попередніх інстанцій, ґрунтуючись
на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності встановили наступне:

- 06.10.2010 позивачем як адвокатом, та
відповідачем як клієнтом, укладено
договір № 90-36, згідно з умовами якого
позивач зобов'язався надати
відповідачу правову допомогу в
урегулюванні спору з ДПІ в
Оболонському районі міста Києва, а
відповідач - прийняти послуги та
оплатити їх на передбачених договором
умовах. Правова допомога адвоката
(позивача) включала в себе досудове
врегулювання спору, представництво
прав та законних інтересів клієнта
(відповідача) в судах всіх інстанцій,
представлення інтересів клієнта в
органах державної виконавчої служби на
стадії виконавчого провадження,
наданні інших юридичних послуг;

- положеннями п.п. 3.4, 3.5 договору
визначено, що акт приймання-передачі
послуг з надання правової допомоги
буде складатися сторонами одноразово
після повного надання адвокатом
правової допомоги. У випадку
несвоєчасного підписання клієнтом та
направлення на поштову адресу адвоката
акта приймання-передачі наданих
послуг, адвокат має право направити
клієнту цей документ в двох
екземплярах цінним листом з
повідомленням про вручення. Якщо
клієнт протягом п'яти робочих днів з
моменту отримання такого листа не
підпише та не направить на поштову
адресу адвоката один екземпляр
підписаного документа (або не заявить
мотивованих претензій відносно його
підписання), такі документи вважаються
підписаними клієнтом, а послуги -
наданими адвокатом належним чином. У
випадку неможливості вручення цього
листа через відмову адресата від його
отримання (або відсутності адресата за
вказаною адресою; або неявки адресата у
поштове відділення для отримання
листа), відповідний документ
вважається підписаним клієнтом, а
послуги з надання правової допомоги -
наданими адвокатом належним чином;

- гонорар адвоката за надання правової
допомоги на підставі розділу 5 договору
складає 134920,00 грн., який сплачується
клієнтом у формі передплати протягом 30
днів з моменту отримання від адвоката
рахунку на оплату або підписання
договору (при оплаті готівкою);

- п. 6.3. договору встановлено, що у
випадку порушення строків оплати
послуг позивача, відповідач сплачує
йому пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день
прострочення виконання платежу;

- 17.12.2010 сторонами підписано акт
приймання-передачі послуг за
договором, згідно з яким адвокат надав,
а відповідач прийняв перший етап
юридичних послуг на суму 33730,00 грн. щодо
представлення та захисту інтересів
відповідача у справі № 2а-15612/10/2670 за
позовом ТОВ "Новелл Консалтинг Україна"
до ДПІ в Оболонському районі міста
Києва. Відповідно до платіжного
доручення № 231 від 18.11.2010 відповідач за
надані йому по першому етапу послуги з
позивачем розрахувався;

- в подальшому позивач представляв
інтереси відповідача в
адміністративній справі № 2а-15612/10/2670 в
адміністративному суді, в тому числі й
при новому розгляді справи як в
апеляційній так і касаційній
інстанціях (спір вирішено на користь
ТОВ "Новелл Консалтинг Україна");

- обумовлені договором послуги
позивачем надано відповідачу в повному
обсязі, разом з тим, доказів повного
розрахунку відповідача з позивачем на
суму 101190,00 грн. (134920,00 грн. - 33730,00 грн.)
сторонами не подано;

- 29.04.2014 позивач направив відповідачу
разом з претензією № 2 рахунок № 210 від
29.04.2014 на оплату послуг згідно з
договором на суму 101190,00 грн. та два
примірники акта прийому-передачі
послуг від 29.04.2014, згідно з яким позивач
передає відповідачу правову допомогу
щодо представлення інтересів
відповідача у врегулюванні спору між
клієнтом та ДПІ в Оболонському районі
міста Києва щодо оскарження
повідомлення-рішення ДПІ про
нарахування клієнту податкового
зобов'язання (з врахуванням штрафних
санкцій) на загальну суму 674595,00 грн.;

- поштове відділення Київ-210 08.06.2014
повернуло позивачу зазначений лист з
причини закінчення встановленого
строку зберігання.

Звертаючись до господарського суду з
позовом у даній справі (з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог)
позивач обґрунтовував його тим, що
відповідно до ст. 530 ЦК України з 07.05.2014 у
відповідача виникло перед позивачем
зобов'язання щодо сплати
заборгованості у загальному розмірі
101190,00 грн. за надані послуги за
договором № 90-36 від 06.10.2010.

Сукупності встановлених у справі
обставин суди дали належну оцінку і, з
урахуванням вимог ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549,
610-612, 625, 901, 903 ЦК України, ст. 193 ГК
України, дійшли правильного висновку
щодо обґрунтованості позовних вимог.

Так, господарськими судами попередніх
інстанцій правомірно зазначено про те,
що за своєю правовою природою договір
№ 90-36 від 06.10.2010 є договором про надання
послуг.

Згідно з положеннями ст.ст. 901, 903 ЦК
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві цю послугу, якщо інше не
встановлено договором. Якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, які встановлено договором.

Судами встановлено факт наявності у
відповідача перед позивачем суми боргу
за договором у розмірі 101190,00 грн., строк
оплати за яким в силу вимог ст. 530 ЦК
України настав.

При цьому, судами правомірно не взято
до уваги твердження відповідача, що
відповідно до платіжного доручення від
18.11.2010 № 231 ним було сплачено гонорар за
послуги в повному обсязі, оскільки
договором сума гонорару адвоката
визначена у загальному розмірі 134920,00
грн., тоді як платіжне доручення, на яке
посилається відповідач, підтверджує
часткову оплату наданих послуг у
розмірі 33730,00 грн. Зміни до договору
щодо загальної суми гонорару адвоката
в порядку, визначеному сторонами, не
вносились. Отже, у відповідача виникло
зобов'язання щодо оплати повної суми
гонорару, яка визначена сторонами в
договорі.

Посилання відповідача в касаційній
скарзі щодо спливу строку позовної
давності за вимогами про оплату
наданих послуг (гонорару) були
предметом розгляду судами попередніх
інстанцій і обґрунтовано не взяті до
уваги з огляду на те, що протягом 2011-2013
років відбувався розгляд спору між ДПІ
в Оболонському районі міста Києва та
ТОВ "Новелл Консалтинг Україна" в
адміністративних судах різних
інстанцій, інтереси якого представляв
позивач у даній справі. Крім того,
вимога відповідно до ст. 530 ЦК України
про оплату частини гонорару в розмірі
101190,00 грн. була направлена позивачем
відповідачу 29.04.2014, і відповідно строк
позовної давності за нею не сплив. Отже,
підстави для застосування строку
позовної давності у справі відсутні. До
того ж, п. 8.1 договору сторони визначили,
що договір діє до повного виконання
сторонами зобов'язань за договором.

Щодо доводів відповідача про не
надання послуг у виконавчому
провадженні, то господарськими судами
попередніх інстанцій у цьому зв'язку
правильно зазначено про те, що оскільки
податкове повідомлення-рішення
адміністративним судом скасовано,
відсутні будь-які правові підстави для
здійснення виконавчого провадження, а
відтак і представництво інтересів
відповідача в органах виконавчої
служби не було необхідним.

Крім того, судами попередніх інстанцій
обґрунтовано не взято до уваги
пояснення відповідача про те, що ФОП
ОСОБА_2 є неналежним позивачем у даній
справі, оскільки згідно з п. 10.5 договору
адвокат є платником єдиного податку, а
на підставі розділу 11 договору
(реквізити сторін) ОСОБА_2 є фізичною
особою-підприємцем. При цьому, статус
"адвокат" не позбавляє особу права
діяти як фізична особа-підприємець, що
також підтверджується наявною в
матеріалах справи копією виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Разом з тим, Вищий господарський суд
України вважає помилковими посилання
судів попередніх інстанцій у рішеннях
на зміну сторонами умов договору щодо
строку та порядку оплати послуг
внаслідок фактичних дій сторін,
оскільки такі висновки не узгоджуються
з умовами договору та вимогами ст. 188 ГК
України.

Проте наведена помилка не вплинула на
правильність прийнятих господарськими
судами судових рішень в цілому,
оскільки у відповідача у будь-якому
випадку виникло зобов'язання щодо
оплати повної суми гонорару, яка
визначена сторонами в договорі у
загальному розмірі 134920,00 грн.

Відтак, правові підстави для зміни або
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Новелл
Консалтинг Україна" залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014 та
рішення господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 у справі № 910/8423/14
залишити без змін.

Головуючий суддя:Н. Губенко Судді: Л.
Гольцова В. Картере