ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" жовтня 2014 р.Справа № 916/3730/14

За позовом: Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси";

До відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 12 022,31 грн.

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників:

від позивача: Зуб О.Ю. - довіреність від
18.12.2013року

від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 22.10.2014р. приймали
участь представники:

від позивача: Зуб О.Ю. - довіреність від
18.12.2013року

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Комунальне підприємство
"Теплопостачання міста Одеси"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
19022,31 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 16.09.2014 року порушено
провадження у справі №916/3730/14.

22.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від позивача надійшло
клопотання про уточнення позовних
вимог, відповідно до якого позивач
просить суд стягнути з відповідача 12
022,31грн., у зв'язку з тим, що після
подання позовної заяви відповідачем
було сплачено частину основного боргу
у розмірі 7 000грн.

Представник відповідача у судові
засідання не з'явився, відзив на
позовну заяву та витребувані судом
документи не надав, відповідач свого
права на захист не використав, хоч і
повідомлявся про час та місце
проведення судового засідання
належним чином шляхом надіслання ухвал
суду на юридичну адресу, у зв'язку з чим
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

У судовому засіданні 22.10.2014 р. після
виходу судді з нарадчої кімнати було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив:

Комунальне підприємство
"Теплопостачання міста Одеси" створене
на підставі рішення Одеської міської
ради від 27.06.2006 року за № 101-V шляхом
злиття КП "Одестеплокомуненерго" та КП
"Одесатеплоенерго".

Згідно п. 2.1.1. статуту КП
"Теплопостачання міста Одеси", основною
метою його діяльності є здійснення
виробничо-технічної діяльності,
спрямованої на надійне та безперебійне
забезпечення споживачів тепловою та
електричною енергією.

01.10.2007р. між Комунальним підприємством
"Теплопостачання міста Одеси"
(Теплопосатчальна організація) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(Споживач) був укладений договір № 6503
на постачання теплової енергії.

Згідно п.1. договору №6503 від 01.10.2007р.
Теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати Споживачу
теплову енергію, а Споживач
зобов'язується оплачувати фактично
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами в терміни,
передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору №6503 від
01.10.2007р., теплова енергія постачається
Споживачу на опалювання магазину по
вул. Буніна, 20, в обсягах згідно Додатку
1 до цього договору.

Умовами п. 4.2.1 договору №6503 від 01.10.2007р.
визначено обов'язок Теплопостачальної
організації забезпечувати постачання
теплової енергії Споживачу в обсягах
згідно з додатком 1.

Пунктом 5.1 договору №6503 від 01.10.2007р.
передбачено, що облік споживання
теплової енергії визначається: на
опалення розрахунковим способом.

Згідно п.п. 6.3, 6.4 договору №6503 від
01.10.2007р., розрахунковим періодом є
календарний місяць. Споживач за три дні
до початку розрахункового періоду
сплачує Теплопостачальній організації
вартість заявленої та зазначеної в
договорі кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період.

Положеннями п. 3.2.2 договору №6503 від
01.10.2007р. встановлено обов'язок
Споживача виконувати умови та порядок
оплати спожитої теплової енергії в
обсягах і в терміни, що передбачені цим
договором.

Розрахунки за теплову енергію
здійснюються згідно тарифів,
встановлених Постановою Національної
комісії регулювання ринку комунальних
послуг України від 14.12.2010р. №1776,
Постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 30.09.2011р. №133 „Про
встановлення тарифів на теплову
енергію КП „Теплопостачання міста
Одеси", Постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
від 31.12.2013р. №493 „Про встановлення
тарифів на теплову енергію, її
виробництво, транспортування,
постачання КП „Теплопостачання міста
Одеси" з урахуванням змін, внесених
постановою №190 від 31.03.2014р.

Позивач зазначає, що на виконання
договірних зобов'язань, підприємство
відпускало теплову енергію споживачу,
проте, в порушення своїх обов'язків,
визначених у п. 3.2.2., 6.3., 6.4., 6.6 Договору,
відповідач спожиту теплову енергію не
сплачував в повному обсязі, внаслідок
чого, у нього виникла заборгованість за
період з жовтня 2013р. по квітень 2014р. в
розмірі 19 022,31 грн.

Невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором про
постачання теплової енергії №6503 від
01.10.2007р. стало підставою для звернення
Комунального підприємства
„Теплопостачання міста Одеси" до суду
з відповідним позовом для захисту
свого порушеного права.

22.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від позивача надійшло
клопотання про уточнення позовних
вимог, відповідно до якого позивач
просить суд стягнути з відповідача 12
022,31грн., у зв'язку з тим, що після
подання позовної заяви відповідачем
було сплачено частину основного боргу
у розмірі 7 000грн.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, однією із підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є договір,
а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу
України за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору постачання енергетичними та
іншими ресурсами.

Вищевказане цілком кореспондується з
положеннями ст. 275 Господарського
кодексу України, згідно якої за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
При цьому ч.2 ст. 275 цього кодексу
встановлено, що відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання
не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 277 ГК України
абоненти користуються енергією з
додержанням правил користування
енергією відповідного виду, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно до п. 40 „Правил користування
тепловою енергією" затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№1198 від 03.10.2007р., споживач теплової
енергії зобов'язаний, зокрема, вчасно
проводити розрахунки за спожиту
теплову енергію та здійснювати інші
платежі відповідно до умов договору та
цих Правил.

Частиною 2. ст. 714 ЦК України
передбачено, що до договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 901 Цивільного Кодексу
України положення глави 63 цього
Кодексу "Послуги" можуть
застосовуватись до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, заборгованості за спожиту
теплову енергію в сумі 12 022,31грн., є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Наведенні позивачем докази у
встановленому законом порядку
Відповідачем не спростовані.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є обґрунтовані,
підтверджені належними доказами та
наявними матеріалами справи та
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 50, 75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (65074, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на
користь Комунального підприємства
„Теплопостачання міста Одеси" (65110, м.
Одеса, вул. Балківська, 1-Б , рах. №5763 в ПАТ «Державний
ощадний банк України» Філія Одеське
міське відділення №7860 МФО 388078) - 12
022,31грн.; 1827 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10-денного строку з моменту
складання повного тексту.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його підписання,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Одеським апеляційним
господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 27.10.2014р.

Суддя
О.Ю. Оборотова