ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"08" жовтня 2014 р.
Справа № 911/2975/14

за кредиторською заявою Броварської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області,
Київська обл., м. Бровари ()

у справі № 911/2975/14

за заявами 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агроактив.ЖТ», м.
Житомир ()

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спецхімагро», м.
Київ ()

до Публічного акціонерного товариства
«Калитянський експериментальний завод
комбікормів і преміксів» - боржник,
Київська обл., Броварський р-н, смт
Калита ()

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

Представники учасників у справі про
банкрутство згідно протоколу судового
засідання.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
№ 911/2975/14 за заявами ТОВ «Агроактив.ЖТ»
та ТОВ «Спецхімагро» про банкрутство
ПАТ «Калитянський експериментальний
завод комбікормів і преміксів»,
порушена ухвалою господарського суду
Київської області від 30.07.2014 р.

31.07.2014 р. господарським судом Київської
області було здійснено публікацію на
офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України
оголошення № 6977 про порушення справи
про банкрутство ПАТ «Калитянський
експериментальний завод комбікормів і
преміксів».

В порядку ст. 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(надалі також: «Закон про банкрутство»)
01.09.2014 р. до господарського суду
Київської області від Броварської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області (надалі
також: «Заявник 4») надійшла заява від
29.08.2014 р. № 636/10-06-10 (вх. № 17914/14) про
визнання кредиторських вимог, в якій
Заявник 4 просить визнати грошові
вимоги до Боржника у сумі 206115,36 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.09.2014 р. заяву Заявника 4
прийнято до розгляду, який призначено
на 29.09.2014 р. Ухвалою від 29.09.2014 р. розгляд
вказаної заяви відкладено на 08.10.2014 р.

29.09.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшов лист розпорядника майна
Боржника від 23.09.2014 р. № 02-17/кез/41 (вх. №
20558/14), з доданим відзивом від 18.09.2014 р. №
02-17/кез/38 на кредиторську заяву
Заявника 4.

08.10.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшли письмові заперечення
Боржника від 08.10.2014 р. б/№ (вх. № 21548/14)
проти заявлених вимог Заявника 4.

08.10.2014 р. у судове засідання з'явився
представник Боржника та надав
пояснення у справі, проти заяви
Заявника 4 заперечив з підстав,
викладених у письмових запереченнях.

Суд, дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
Боржника, встановив наступне.

Заява про визнання кредиторських вимог
Броварської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області надійшла до суду
поштою 01.09.2014 р. та як вбачається з
відмітки поштового відділення на
конверті, датою відправлення є 29.08.2014 р.,
тобто Заявником 4 направлено до суду
кредиторську заяву в межах строку,
встановленого ст. 23 Закону про
банкрутство.

Згідно кредиторської заяви,
заборгованість Боржника перед
Заявником 4 складається з: надходжень
від викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря - 471,42 грн., авансових
внесків з податку на прибуток
приватних підприємств - 176890,00 грн.,
збору за спеціальне використання води -
0,02 грн., податку на додану вартість -
28646,79 грн., надходжень від здійснення
торгівлі та митній території України -
107,13 грн. - всього 206115,36 грн.

Розпорядник майна Боржника у відзиві
визнав вказану заборгованість
частково, зокрема на загальну суму 29225,36
грн.: надходження від викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря - 471,42 грн., збір за спеціальне
використання води - 0,02 грн., податок на
додану вартість - 28646,79 грн., надходження
від здійснення торгівлі та митній
території України - 107,13 грн.

Вимоги Заявника 4 у сумі 176890,00 грн., що
ґрунтуються на авансових внесках з
податку на прибуток приватних
підприємств розпорядником майна
Боржника не визнані з підстав того, що
вказана сума обґрунтована лише
податковою декларацією № від
06.02.2013 р., яка фактично визначає розмір
авансових внесків на 2013 р., виходячи з
прибутків 2012 року, а отже в залежності
від фінансових результатів поточного
року (у т.ч. збитковості) могла бути
змінена, однак декларації з податку на
прибуток наступних податкових
періодів Заявником 4 не надано.

Заперечуючи проти заявлених вимог
Заявника 4 Боржник зазначає наступне.

Щодо надходжень від викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря у сумі 471,42 грн., Боржник
зазначає, що вказана заборгованість
сплачена ним відповідно до квитанції №
2885 від 20.05.2014 р., копія якої додана
Боржником до матеріалів справи.

Таким чином, заявлена Заявником 4 сума
грошових вимоги до Боржника в розмірі
471,42 грн. спростовується наявними
матеріалами справи, отже не підлягає
визнанню судом.

Щодо авансових внесків з податку на
прибуток підприємств у сумі 176890,00 грн.,
Боржник зазначає, що за І квартал 2013 р.
Боржником було задекларовано збитки,
що підтверджено декларацією від 23.04.2013
р.

Згідно абз. 9 п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України, у разі якщо платник
податку, який сплачує авансовий внесок,
за підсумками першого кварталу
звітного (податкового) року не отримав
прибуток або отримав збиток, він має
право подати податкову декларацію та
фінансову звітність за перший квартал.
Такий платник податку авансових
внесків у другому - четвертому
кварталах звітного (податкового) року
не здійснює, а податкові зобов'язання
визначає на підставі податкової
декларації за підсумками першого
півріччя, трьох кварталів та за рік, яка
подається до контролюючого органу в
порядку, передбаченому цим Кодексом.

Авансовий внесок за І квартал 2013 р. був
сплачений Боржником повністю у сумі
25270,00 грн., що підтверджується
відповідною банківською випискою.

За таких обставин суд погоджується з
позицією Боржника щодо того, що вимоги
Заявника 4 в частині авансових внесків
з податку на прибуток підприємств у
сумі 176890,00 грн. є необґрунтованими, отже
вказана сума не підлягає визнанню
судом.

Щодо заборгованості з податку на
додану вартість у сумі 28646,79 грн.,
Заявник 4 зазначає, що вказана вимога
ґрунтується на податковій декларації
№ від 18.07.2013 р. на суму 565985,00 грн., а
також на податкових деклараціях №
від 01.08.2013 р. на суму 589,00 грн., №
від 01.10.2013 р. на суму 1245,00 грн., №
від 01.11.2013 р. на суму 128,00 грн. та №
від 30.01.2014 р. на суму 587,00 грн.

Як зазначає Боржник, сума 565985,00 грн.
зобов'язань по податку на додану
вартість згідно податкової декларації
№ від 18.07.2013 р., була сплачена
Боржником у повному обсязі, що
підтверджується банківською випискою
Боржника, яка наявна в матеріалах
справи.

Відносно зобов'язань Боржника з ПДВ за
наступні періоди, Боржник зазначає, що
вказані вимоги також є безпідставними,
оскільки в наступних періодах
Боржником подавались уточнюючі
розрахунки, з яких вбачається, що в
останнього немає будь-яких зобов'язань
перед бюджетом з ПДВ. Копії вказаних
уточнюючих розрахунків та докази їх
направлення до податкового органу
також додані Боржником до письмових
заперечень.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що заявлені Заявником 4
вимоги щодо заборгованості Боржника з
ПДВ у сумі 28646,79 грн. є безпідставними,
отже не підлягають визнанню.

Дослідивши заявлені Заявником 4 вимоги
щодо збору за спеціальне використання
води у сумі 0,02 грн. та надходжень від
здійснення торгівлі та митній
території України у сумі 107,13 грн., судом
встановлено, що вказані вимоги
підтверджені за допомогою належних та
допустимих доказів, визнані
розпорядником майна Боржника та не
заперечені Боржником, отже вказані
вимоги підлягають визнанню.

Таким чином кредиторська заява
Заявника 4 підлягає задоволенню
частково.

Згідно абз. 1 п. 1, абз. 1 п. 8 ст. 23 Закону
про банкрутство, конкурсні кредитори
за вимогами, які виникли до дня
порушення провадження у справі про
банкрутство, зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують,
протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство. Вимоги конкурсних
кредиторів, визнані боржником або
господарським судом, вносяться
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів.

Статтею 45 Закону про банкрутство, якою
передбачено черговість задоволення
вимог кредиторів встановлено, що у
третю чергу задовольняються вимоги
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів); вимоги
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює управління державним
резервом.

Беручи до уваги викладене вище, суд
визнає обґрунтованими та такими, які
підтверджуються матеріалами справи №
911/2975/14 грошові вимоги Броварської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області до
Боржника у вигляді податкового боргу
зі збору за спеціальне використання
води у сумі 0,02 грн. та надходжень від
здійснення торгівлі та митній
території України у сумі 107,13 грн. -
разом 107,15 грн. - 3 черга задоволення
вимог кредиторів.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, ст. 23 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Броварської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області від 29.08.2014 р. № 636/10-06-10
(вх. № 17914/14) про визнання кредиторських
вимог задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги
Броварської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області () до Публічного
акціонерного товариства «Калитянський
експериментальний завод комбікормів і
преміксів» () у сумі 107,15
грн. - 3 черга задоволення вимог
кредиторів.

3. В іншій частині відмовити.

4. Копію ухвали направити
учасникам у справі про банкрутство.

Суддя
Наріжний С.Ю.