ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.10.14р. Справа № 904/7328/14

За позовом Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі", м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 49" Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 4 457,82 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Іщенко Ю.С. - представник
(дов. № 28 від 04.02.2014)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Міське комунальне підприємство
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області із
позовом до Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 49" Дніпропетровської міської ради
про стягнення заборгованості за
договором про постачання теплової
енергії № 010966 від 01.09.2008 у розмірі 4 457,82
грн., з яких: 4 285,05 грн. основний борг та
172,77 грн. пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
про постачання теплової енергії
№ 010966 від 01.09.2008 в частині своєчасної та
повної сплати теплової енергії за
період з 01.10.2013 по 28.07.2014.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.09.2014
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 14.10.2014.

14.10.2014 представник відповідача надав
відзив, в якому просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, у зв'язку з тим, що відповідно до
рішення Дніпропетровської міської
ради від 25.12.2013 № 24/45 "Про проведення
реорганізації комунальних
житлово-експлуатаційних підприємств"
Комунальне підприємство
"Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 49" Дніпропетровської міської ради
підлягає припиненню шляхом приєднання
до Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 26" Дніпропетровської міської ради.

Відповідач зазначає, що Комунальне
підприємство "Житлово-експлуатаційне
підприємство № 49" Дніпропетровської
міської ради знаходиться в стані
припинення, а позивач кредиторську
вимогу до комісії з припинення не
подав, тому прострочив строк подання
вимоги.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
14.10.2014 до 28.10.2014.

Представник відповідача у судове
засідання 28.10.2014 не з'явився, про час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Про причини неявки суду
не повідомив.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 28.10.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2008 між Міським комунальним
підприємством "Дніпропетровські
міські теплові мережі"
(енергопостачальна організація) та
Комунальним підприємством
"Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 49" Дніпропетровської міської ради
(споживач) був укладений договір про
постачання теплової енергії № 010966
(а.с.8).

Відповідно до пункту 1.1 договору
енергопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
споживач зобов'язується оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 11.1 договору встановлено, що цей
договір набуває чинності з дня його
підписання та діє до 01.09.2011.

Договір вважається пролонгований на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін (пункт 11.4 договору).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що
теплова енергія постачається
споживачу в обсягах згідно з додатком 1
до цього договору у вигляді гарячої
води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період
опалювального сезону (175 діб),

- гаряче водопостачання - протягом 350
діб,

- технологічні потреби - відповідно з
виробничою програмою,

- кондиціювання повітря - по мірі
необхідності.

На виконання умов договору, позивачем
здійснено поставку теплової енергії
відповідачу на загальну суму 7 990,73 грн.,
про що складені акти прийому-передачі
виконаних робіт:

- за жовтень 2013 на суму 1 951,55 грн.,

- за листопад 2013 на суму 2 884,27 грн.,

- за грудень 2013 на суму 897,42 грн.,

- за січень 2014 на суму 888,23 грн.,

- за лютий 2014 на суму 769,50 грн.,

- за березень 2014 на суму 439,91 грн.,

- за квітень 2014 на суму 159,85 грн. (а.с.22-28).

Пунктом 7.1 договору встановлено, що
розрахунки за теплову енергію, що
споживається, проводяться в грошовій
формі відповідно до встановлених
тарифів, або, за згодою сторін будь-яким
іншим шляхом, не забороненим чинним
законодавством України.

Відповідно до пункту 7.3 договору
споживач зобов'язаний не пізніше ніж за
5 днів до початку розрахункового
періоду сплачувати енергопостачальній
організації вартість теплової енергії
згідно з її кількістю, передбаченою у
додатку 1 до цього договору, по власним
платіжним дорученням з указанням
періоду, за який він сплачує.

Остаточний розрахунок за спожиту
теплову енергію проводиться
споживачем впродовж 5 діб після
одержання рахунку енергопостачальної
організації, яка зобов'язана направити
споживачу не пізніше 10 числа місяця
слідуючого за розрахунковим. У випадку
утворення переплати, вона
зараховується в рахунок наступних
платежів (пункт 7.4 договору).

Позивачем були виставлені відповідачу
рахунки на оплату теплової енергії №
010402:

- від 31.10.2013 на суму 1 951,55 грн.,

- від 30.11.2013 на суму 2 884,27 грн.,

- від 31.12.2013 на суму 897,42 грн.,

- від 31.01.2014 на суму 888,23 грн.,

- від 28.02.2014 на суму 769,50 грн.,

- від 31.01.2014 на суму 439,91 грн.,

- від 30.04.2014 на суму 159,85 грн. (а.с.15-21).

Відповідач частково оплатив спожиту
теплову енергію у розмірі 3 705,68 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за спожиту
теплову енергію становить 4 285,05 грн., що
і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив з наступного.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно зі статтею 26 Закону України "Про
електроенергетику" споживання енергії
можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником. Споживач
енергії зобов'язаний додержуватись
вимог нормативно-технічних документів
та договору про постачання енергії.
Споживач енергії несе
відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та
правил користування електричною і
тепловою енергією та виконання
приписів державних інспекцій з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної та теплової
енергії згідно із законодавством
України. Правила користування
електричною і тепловою енергією для
населення затверджуються Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до статті 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Частиною 7 статті 276 Господарського
кодексу України передбачено, що оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору. Договір може передбачати
попередню оплату, планові платежі з
наступним перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
ресурсів.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (частина
1 статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(стаття 530 Цивільного кодексу України).

З огляду на положення пункту 7.4
договору строк оплати теплової енергії
за спірний період є таким, що настав.

Доказів оплати теплової енергії у
повному обсязі відповідач не надав.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача заборгованості за спожиту
теплову енергію у розмірі 4 285,05 грн.
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, яке
боржник має передати кредиторові у
випадку порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 8.2.3 договору передбачено, що в
разі несвоєчасної оплати за спожиту
теплову енергію нараховується пеня в
розмірі 1 %, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого платежу, за кожний день
прострочки.

У зв'язку з тим, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, позивачем нараховано
пеню за період з 16.02.2014 по 11.08.2014 у сумі
172,77 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.14),
судом встановлено, що вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача пені у
розмірі 172,77 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 -
117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційне підприємство
№ 49" Дніпропетровської міської ради
(49074, м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети
"Правда", 125; ідентифікаційний код 32616452)
на користь Міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ,
пр. Карла Маркса, 37; ідентифікаційний
код 32082770) заборгованість за спожиту
теплову енергію у сумі 4 285,05 грн., пеню у
сумі 172,77 грн. та судовий збір у сумі 1
827,00 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 29.10.2014.

Суддя Я.С. Золотарьова