ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014 р.
Справа № 914/3423/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівський
лікеро-горілчаний Торговий Дім», м.
Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова мережа
«Барвінок», м. Львів

про стягнення 365 007 грн. 84 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: Шипка О.Р., представник
(довіреність №2 від 04.01.2013 р.),

від відповідача: Шаран Р.П., представник
(довіреність від 12.05.2014 р.)

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Львівський
лікеро-горілчаний Торговий Дім», м.
Львів звернулося до Господарського
суду Львівської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова мережа
«Барвінок», м. Львів про стягнення 365 007
грн. 84 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд
визнав представлені матеріали
достатніми для прийняття позовної
заяви до розгляду і ухвалою від 26.09.2014р.
призначив розгляд справи на 13.10.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що між позивачем та
відповідачем було укладено договір
поставки, на виконання умов якого
відповідачу було передано у власність
товар. Однак, відповідач свої
зобов'язання щодо оплати вартості
отриманого товару не виконав,
заборгованість становить 365 007 грн. 84
коп. Таким чином, загальний розмір
заборгованості, який підлягає до
стягнення з відповідача на користь
позивача, становить 365 007 грн. 84 коп.

В судовому засіданні представник
відповідача зазначив, що сума боргу на
момент подання позовної заяви до суду
становила 307 536 грн. 85 коп., що
підтверджується підписаним сторонами
актом звірки розрахунків. 01.10.2014 р. та
02.10.2014 р. відповідачем було сплачено 302
137 грн. 85 коп. Також відповідачем було
надано позивачу послуги на суму 5 400
грн. 00 коп., яка позивачем не сплачена -
на вказану суму відповідач вправі
зменшити свою заборгованість перед
позивачем. Позивачем при надісланні
копії позовної заяви відповідачу не
було долучено копії первинних
документів. З огляду на наведене, у
задоволенні позову слід відмовити,
судові витрати покласти на позивача.

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК
України, заяв про відвід суду не
поступало.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

1 лютого 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Львівський лікеро-горілчаний
Торговий Дім» (постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгова мережа
«Барвінок» (покупець) було укладено
договір №ТП-110.

За цим договором постачальник (позивач)
зобов'язувався передавати у власність
покупця визначений цим договором товар
на підставі замовлень покупця, а
покупець (відповідач) зобов'язувався
приймати названий товар та оплачувати
його.

На виконання умов вищевказаного
договору, позивач протягом періоду
часу з 17 червня 2014 р. по 24 липня 2014 р.
поставив відповідачу по видаткових
накладних та товарно-транспортних
накладних (оригінали видаткових
накладних та товарно-транспортних
накладних оглянуті в судовому
засіданні, завірені копії долучені до
матеріалів справи) алкогольні напої на
загальну суму 365 007 грн. 84 коп.

Відповідно до п. 3.3. договору покупець
зобов'язаний сплатити вартість
поставленої партії товару протягом 60
календарних днів з моменту отримання
покупцем товару від постачальника за
умови своєчасного надання
постачальником всіх передбачених цим
договором та чинним законодавством
України належно оформлених документів
на поставлений товар.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем свого обов'язку щодо
оплати вартості товару, позивач в
позовній заяві просив суд стягнути з
відповідача 365 007 грн. 84 коп. основного
боргу.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК
України, договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає із суті договору.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні вимоги
встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

13.10.2014 р. позивачем долучено до
матеріалів справи копію платіжного
доручення №18636 від 24.09.2014 р., з якого
вбачається, що позивач 24.09.2014р. в
рахунок погашення боргу сплатив 150 333
грн. 58 коп.

З наведеного вбачається, що вказана
сума була сплачена відповідачем ще до
моменту пред'явлення позову позивачем,
яке відбулося 25.09.2014 р.

Слід також зазначити, що у
відповідності до п. 4.4. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»,
припинення провадження у справі на
підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

Таким чином, вимога Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Львівський лікеро-горілчаний
Торговий Дім» в частині стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова мережа
«Барвінок» боргу у розмірі 150333грн. 58
коп. є безпідставною та до задоволення
не підлягає.

За час розгляду справи в суді,
відповідачем було сплачено решту суми
основного боргу в розмірі 214 674 грн. 26
коп., що підтверджується долученими до
матеріалів справи копіями платіжних
доручень №18831 від 01.10.2014 р. на суму 100 386
грн. 80 коп. та №18885 від 02.10.2014 р. на суму 201
751 грн. 05коп.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Згідно п. 4.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне припинити провадження у
справі в частині стягнення 214 674 грн. 26
коп. боргу у зв'язку з відсутністю
предмету спору в цій частині
відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що у задоволенні позову в
частині стягнення 150 333 грн. 58 коп.
основного боргу слід відмовити у
зв'язку з безпідставністю. В частині
стягнення 214 674 грн. 26 коп. основного
боргу провадження у справі підлягає
припиненню.

Оскільки спір виник внаслідок
прострочення відповідачем сплати
214674грн. 26 коп. боргу, вказана сума боргу
сплачена після звернення позивача із
позовом до суду, судові витрати,
сплачені із розміру позовних вимог в
цій частині, необхідно покласти на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України. Судові витрати, сплачені із
розміру позовних вимог на суму 150 333 грн.
58коп., в задоволенні яких відмовлено,
слід покласти на позивача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
11, 215, 216, 218, 509, 526, 530, 546, 547, 549, 599, 610, 625, 626 ЦК
України, ст. 193, 230, 231 ГК України та ст.ст.
4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити
частково.

2. В частині стягнення 150 333 грн. 58
коп. основного боргу - відмовити.

3. В частині стягнення 214 674 грн. 26
коп. основного боргу провадження у
справі припинити.

4. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгова
мережа «Барвінок», м. Львів, вул.
Городоцька, 359 (ідентифікаційний код
35621418) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівський
лікеро-горілчаний Торговий Дім», м.
Львів, вул. Кордуби, 2а
(ідентифікаційний код 32483182) 4 293 грн. 48
коп. судового збору.

5. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

В судовому засіданні 13.10.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 17.10.2014
р.

Суддя
Мазовіта А.Б.