ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2014 р.
Справа № 908/1825/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В. ,
суддя Горбачова Л.П.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

3-їх осіб - не з'явилися,

відповідача - Кірюти С.С. за
довіреністю б/н від 05.06.2014 р.,

прокурора - Захарової Н.О. за
посвідченням №016403 від 22.04.2013 р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх.№2611
З/3-11) на рішення господарського суду
Запорізької області від 08.07.14 у справі
№ 908/1825/14

за позовом Запорізької міської ради,
м. Запоріжжя

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: 1. Державна інспекція
сільського господарства у Запорізькій
області, м. Запоріжжя; 2. Державна
екологічна інспекція у Запорізькій
області, м. Запоріжжя

до Приватного підприємства "АНХІП", м.
Запоріжжя

за участю прокуратури м. Запоріжжя

про розірвання договору оренди
земельної ділянки

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014р. Запорізька міська рада
звернулася до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
до відповідача - Приватного
підприємства "АНХІП", про розірвання,
укладеного з відповідачем договору
оренди землі б/н від 25.06.2007р.,
зареєстрованого у Запорізькій
регіональній філії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах", про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 15.08.2007р. за №
06. Крім того, просив судові
витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на той факт, що
Приватним підприємством "АНХІП" під час
оренди спірної земельної ділянки
порушено положення п.п. 16.1., 16.2., п. 30
договору, а також приписів ст. 35 Закону
України "Про охорону земель", якою
встановлено, що власники і
землекористувачі, в тому числі
орендарі, земельних ділянок при
здійсненні господарської діяльності
зобов'язані, зокрема, дотримуватися
вимог земельного та природоохоронного
законодавства України та
забезпечувати захист земель від
ерозії, виснаження, забруднення,
засмічення, засолення, осолонцювання,
підкислення, підтоплення, заростання
бур'янами, чагарниками і дрібноліссям.
За таких обставин, Запорізька міська
рада просить в судовому порядку
розірвати даний договір.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 08 липня 2014 року
у справі № 908/1825/14 (суддя Місюра Л.С.)
позов задоволено.

Розірвано, укладений між Запорізькою
міською радою та Приватним
підприємством "АНХІП" договір оренди
землі від 25.06.2007р., зареєстрований у
Запорізькій регіональній філії
Державного підприємства "Центр
державного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах", про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 15.08.2007р. за
№06.

Стягнуто з Приватного підприємства
"АНХІП" на користь Запорізької міської
ради 1218,00 грн. судового збору.

Відповідач з зазначеним рішенням не
погодився, звернувся до апеляційної
інстанції з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення господарського суду
Запорізької області від 08 липня 2014 року
у даній справі скасувати та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі. Крім того,
просить судові витрати покласти на
позивача. Вимоги апеляційної скарги
заявник, зокрема обґрунтовує тим, що
всупереч вимогам ст. 43 ГПК України,
рішення суду першої інстанції не
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді обставин справи,
які мають суттєве значення для
вирішення спору, не відповідає нормам
матеріального та процесуального права
і тому підлягає скасуванню. Так, як
стверджує відповідач, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази
порушення ним граничних термінів
забудови земельної ділянки, то
відсутні і правові підстави для
встановлення факту невиконання вимог
позивача щодо використання спірної
земельної ділянки за цільовим
призначенням.

Також вважає, що підставою для
розірвання договору оренди є саме факт
використання землі не за цільовим
призначенням, а не невикористання
земельної ділянки за цільовим
призначенням. Факту використання
відповідачем землі не за цільовим
призначенням матеріалами справи не
підтверджено.

Те, що до цього часу відповідач не
приступив та не закінчив будівництво
автосалону пояснює загальною
економічною кризою в країні.

При цьому, відповідачем на момент
подачі позову завершувалась проектна
робота з будівництва автосалону на
спірній ділянці землі (копія надана
суду) і планується початок та
завершення будівництва у передбачений
термін дії договору та продовження
його дії.

Інших обґрунтувань порушення
відповідачем умов договору позивачем
до суду не надано. В матеріалах справи
також міститься довідка ДПІ у
Жовтневому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області №6488 від 17.06.2014р.,
про відсутність заборгованості із
податків, зборів, платежів, що
контролюються органами доходів і
зборів.

Тобто, відповідачем сумлінно
виконуються свої обов'язки щодо
своєчасного внесення орендної плати за
оренду земельної ділянки, а розірвання
спірного договору призведе до не
надходження до міського бюджету сум на
які розраховував позивач при укладанні
даного договору, тому що договором не
передбачено отримання частки від
доходу землекористувача (ст.414 ЦК
України).

Таким чином, саме рішення суду першої
інстанції, що оскаржується, може
спричинити шкоду інтересам позивача,
оскільки немає будь яких доказів про
наміри інших суб'єктів господарювання
укласти договір оренди спірної
ділянки.

Крім цього, матеріали справи не містять
належних і допустимих доказів, які б
підтверджували, що Відповідачем
істотно порушені умови договору та як
наслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладанні договору, як передбачено ст.
651 ЦК України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в
частині розірвання договору оренди
землі від 25.06.2007 року, зареєстрованого у
Запорізькій регіональній філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах» про, що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 15.08.2007 року за №06,
укладеного Запорізькою міською радою з
ПП «АНХІП», відносно земельної ділянки
площею 0.1293 га, за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Артема, 78-80, є необгрунтованими,
недоведеними та такими, що задоволенню
не підлягають.

Державна інспекція сільського
господарства у Запорізькій області на
адресу апеляційного господарського
суду надіслала відзив на апеляційну
скаргу (вх.№9292 від 21.10.2014р.), в якому,
проти вимог скарги заперечує у повному
обсязі. Зокрема, стверджує, що
Приватним підприємством "АНХІП" були
допущені порушення вимог земельного
законодавства, а саме: ст. 96 Земельного
кодексу України та п. 10 ч.1 ст. 35 Закону
України «Про охорону земель». У зв'язку
з зазначеним просить оскаржуване
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення. Крім того, просить
розглянути справу без участі її
представника.

21.10.2014р. (вх.№9314) Державна екологічна
інспекція у Запорізькій області у
своєму клопотанні заперечує проти
апеляційної скарги у повному обсязі та
просить розгляд справи здійснювати за
відсутності її представника.

Прокурор та позивач письмового відзиву
на апеляційну скаргу суду не надали.

У судове засідання 22.10.2014р. прибули
прокурор, представник відповідача та
надали пояснення по справі.

У призначене судове засідання позивач
та треті особи своїх уповноважених
представників не направили, хоча,
відповідно до встановленого
законодавством порядку, були
повідомлені про дату, час та місце
розгляду справи належним чином,
доказом чого є відповідні повідомлення
про вручення поштового відправлення
ухвали Харківського апеляційного
господарського суду про відкладення
розгляду справи від 06.10.2014р., долучені
до матеріалів справи та вищезазначені
клопотання третіх осіб про розгляд
справи без участі їх представників.

Враховуючи належне повідомлення
учасників процесу про час та місце
засідання суду, те, що явка
представників учасників процесу у
судове засідання не була визнана
обов'язковою, клопотання третіх осіб
про проведення розгляду справи без
участі їх представників, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу без участі
представників позивача та третіх
осіб, за наявними матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі,
відзивах на скаргу доводи сторін та
третіх осіб, заслухавши у судовому
засіданні пояснення прокурора та
уповноваженого представника
відповідача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, зважаючи на таке.

Як свідчать матеріали справи, вірно
встановлено судом першої інстанції та
під час апеляційного провадження,
рішеннями четвертої та восьмої сесії
п'ятого скликання Запорізької міської
ради №6/209 від 20.09.2006 року та №61/104 від
31.01.2007р. Приватному підприємству "АНХІП"
було передано в оренду строком до
17.03.2016р. земельну ділянку площею 0,1293 га,
кадастровий номер :01:012:0114, яка
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Артема, 78-80.

На підставі прийнятих міською радою
рішень, між Запорізькою міською радою в
особі міського голови (орендодавець) та
Приватним підприємством "АНХІП" в
особі директора підприємства (орендар)
25.06.2007р. був укладений договір оренди
земельної ділянки б/н (далі договір),
зареєстрований в Запорізькій
регіональній філії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах", про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 15.08.2007р. за №
06 з додатками.

Факт передачі вказаної земельної
ділянки підтверджується актом прийому
- передачі земельної ділянки від
15.08.2007р. №06 (т.1 а.с.27).

На виконання постанови прокурора міста
Запоріжжя від 13.09.2013р. №Н80211 (а. с.
90-91) Державною екологічною інспекцією у
Запорізькій області та Державною
інспекцією сільського господарства у
Запорізькій області проведено
перевірки виконання орендарем умов
договору та додержання вимог
земельного законодавства.

Так, за результатами проведеної
перевірки 22.10.2013 р. Державною
інспекцією сільського господарства у
Запорізькій області складено акт
перевірки №160 (т. 1 а с. 92-96), в якому
зафіксовані порушення орендарем
вимог законодавства - ст. 96 Земельного
кодексу України та п. 10 ч.1 ст. 35 Закону
України "Про охорону земель", зокрема,
на час перевірки земельна ділянка не
використовується, поросла бур'янами та
захаращена побутовим сміттям.

У зв'язку з цим, державним інспектором
Державної інспекції сільського
господарства у Запорізькій області
директору ПП "АНХІП" 28.10.2013 року було
внесено припис №000069/69 з вимогою у
місячний термін усунути виявлені
порушення вимог земельного
законодавства (т. 1 а с. 97). Крім того,
постановою про накладення
адміністративного стягнення №2-02/33 від
28.10.2013 року директора ПП "АНХІП"
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.53-1 КУпАП та
накладено штраф у розмірі 850,00 грн. (т.1 а
с. 98-99), який останнім сплачено в повному
обсязі (т. 1 а с. 100).

Також, 15.11.2013 року Державною
екологічною інспекцією у Запорізькій
області проведено перевірку
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, за результатами якої
складено відповідний акт (т. 1 а с. 101-111).
Даною перевіркою встановлено, що ПП
"АНХІП" на орендованій земельній
ділянці допущено порушення вимог
Закону України "Про відходи", а саме: на
земельній ділянці по вул. Артема, 78-80 у
м. Запоріжжі розміщено побутові
відходи, не вживаються заходи для
максимальної утилізації відходів. Крім
того, згідно з актом перевірки,
вищевказаним підприємством не
здійснюються заходи щодо утримання
земельної ділянки в належному стані, що
погіршує екологічну обстановку на її
території та суперечить умовам
використання земельної ділянки
відповідно до умов договору. На
підставі цього також складено
протокол про адміністративне
правопорушення №002789 від вказаної дати
(т.1. а.с. 112), в якому зафіксовано
порушення вимог щодо поводження з
відходами, а саме розміщення відходів
побутових (скло, ганчір'я, поліетилен
тощо) в неустановленому місці, що є
порушенням вимог ст.. 17 Закону України
«Про відходи».

Враховуючи виявлені порушення, 18.11.2013
року постановою про накладення
адміністративного стягнення №000626/01/07
(т.1. а.с. 113) директора ПП "АНХІП" Руденка
М.В. притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.82 КУпАП та
накладено штраф у розмірі 850,00 грн. (т.1.
а. с. 113), який останнім сплачено в
повному обсязі, доказом чого є
квитанція №П106/2036207/1 від 25.11.2013р., наявна
в матеріалах справи (т.2 а.с. 144). Крім
того, Державною екологічною інспекцією
у Запорізькій області 20.11.2013 року
внесено припис №202/07-ПЗ з вимогою
усунути виявлені порушення вимог
природоохоронного законодавства.

04.12.2013 року Державною інспекцією
сільського господарства у Запорізькій
області проведено перевірку виконання
внесеного припису від 28.10.2013 року, за
результатами якої складений акт
перевірки № 192 (т.1 а. с. 114-118). Актом
перевірки встановлено, що
землекористувачем не вжито всіх
вичерпних заходів щодо виконання
припису. За невиконання припису
директора ПП "АНХІП" постановою від
04.12.2013 року №2-02/43 притягнуто до
адміністративної відповідальності (т.1
а. с. 120-121). Вказана постанова на
теперішній час в установленому порядку
не оскаржена та набрала законної сили.
До ПП "АНХІП" внесено повторний припис
№ 000086/86 від 04.12.2013р. про усунення
порушень вимог земельного
законодавства, зокрема порушень вимог
ст.96 Земельного кодексу України та ст.35
Закону України "Про охорону земель" (т.1
а. с. 119).

Аналіз умов договору свідчить, що між
сторонами укладено саме договір оренди
земельної ділянки.

Істотною умовою договору є цільове
використання земельної ділянки на якій
за згодою сторін мав бути розміщений
автосалон (п. 1.).

Статтею 22 Закону України "Про оренду
землі" встановлено право орендодавця
вимагати від орендаря використання
землі за цільовим призначенням,
визначеним у договорі оренди земельної
ділянки.

Матеріалами справи підтверджується, що
на вимогу прокурора міста Запоріжжя
Державними інспекторами Державної
інспекції сільського господарства у
Запорізькій області та Державної
екологічної інспекції у Запорізькій
області складались акти і виносились
приписи про усунення порушень
земельного законодавства та
приведення захаращеної сміттєзвалищем
побутових і промислових відходів
земельної ділянки у задовільний стан.

Відповідач, в свою чергу вказує, що ним
виконані вимоги, зазначені в приписах
Державної інспекції сільського
господарства у Запорізькій області та
Державної екологічної інспекції у
Запорізькій області, вищезазначені
порушення законодавства усунуті -
земельну ділянку приведено до
придатного стану для подальшого
використання, штрафи сплачено.

Втім, вищевказані документи Державних
інспекцій підтверджують, що орендарем
не виконуються обов'язки, передбачені
договором, в тому числі п. 30 договору,
неодноразове винесення вказаних
приписів свідчить про те, що
забруднення земельної ділянки
відходами, сміттям тощо триває
протягом певного часу, та спростовує
твердження відповідача, викладені ним
в скарзі щодо використання земельної
ділянки за цільовим призначенням у
відповідності до вимог законодавства
та умовам договору.

Також, посилання відповідача на сплату
ним штрафів за порушення земельного та
природоохоронного законодавства
України не є доказом використання ним
земельної ділянки за цільовим
призначенням, а навпаки, доводить
визнання останнім порушення
природоохоронного режиму використання
землі.

Не надав орендар ні під час розгляду
судом першої інстанції, ні своєчасно в
апеляційному провадженні документацію
щодо будівництва на території
земельної ділянки автосалону, а також
не надав і доказів приймання (здачі)
об'єкту будівництва автосалону до
експлуатації.

Тобто, доводи відповідача щодо
виготовлення третіми особами
проектної документації, на виконання
певних будівельних робіт (копія
декларації про початок виконання
будівельних робіт (т.3 а.с. 49)) та що
вказані дії свідчать про використання
орендарем земельної ділянки за
цільовим призначенням, документально
відповідачем не підтверджені.

За таких обставин, господарським
судом Запорізької області вірно
встановлено, що ПП "АНХІП" не
використовує земельну ділянку за
цільовим призначенням та з порушенням
природоохоронного режиму використання
землі, що підтверджується відповідними
актами та приписами уповноважених
державних органів.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
Законом України „Про оренду землі", а
також договором оренди земельної
ділянки.

Пунктами 16.1, 16.2 договору передбачено,
що земельна ділянка повинна
зберігатися у належному стані, орендар
зобов'язаний використовувати земельну
ділянку відповідно до умов договору та
виконувати вимоги, викладені у пункті 30
даного договору.

Відповідно до п. 27 договору
орендодавець має право вимагати від
орендаря, зокрема, додержання
екологічної безпеки землекористування
і збереження родючості ґрунтів.

Положеннями п. 30 договору передбачені
наступні обов'язки орендаря, серед
яких, зокрема:

- використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору оренди
землі, дотримуючись при цьому вимог
чинного земельного законодавства,
державних і місцевих стандартів, норм і
правил щодо використання землі;

- використовувати орендовану земельну
ділянку, не допускаючи погіршення
екологічної обстановки на території в
результаті своєї діяльності.

Крім того, згідно з п. 30. договору
сторони зобов'язуються виконувати всі
вимоги Земельного кодексу України та
Закону України „Про оренду землі".

Відповідно до ст. 25 Закону України „Про
оренду землі", орендар земельної
ділянки зобов'язаний: приступати до
використання земельної ділянки в
строки, встановлені договором оренди
землі, зареєстрованим в установленому
законом порядку; виконувати
встановлені щодо об'єкта оренди
обмеження (обтяження) в обсязі,
передбаченому законом або договором
оренди землі; дотримуватися режиму
використання земель
природно-заповідного та іншого
природоохоронного призначення,
оздоровчого, рекреаційного та
історико-культурного призначення.

Стаття 24 цього Закону встановлює право
орендодавця вимагати від орендаря
використання земельної ділянки за
цільовим призначенням згідно з
договором оренди.

Пункти „а" та „б" статті 96 Земельного
Кодексу передбачають, що
землекористувачі зобов'язані
забезпечувати використання землі за
цільовим призначенням, додержуватися
вимог законодавства про охорону
довкілля.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про
охорону земель", власники і
землекористувачі, в тому числі
орендарі, земельних ділянок при
здійсненні господарської діяльності
зобов'язані, зокрема, дотримуватися
вимог земельного та природоохоронного
законодавства України та
забезпечувати захист земель від
ерозії, виснаження, забруднення,
засмічення, засолення, осолонцювання,
підкислення, підтоплення, заростання
бур'янами, чагарниками і дрібноліссям.

Відповідно до пункту 3.2 Методики
визначення розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельної
ділянки відходами будівництва, гуми,
металобрухту, твердих відходів та
скловати, що призвело до порушення
природоохоронного законодавства,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки України
від 27.10.1997 року № 171 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України за № 285/2725
05.05.1998 року (в редакції 2007 року згідно з
наказом Мінприроди України від 04.04.2007
року № 149, далі - Методика), землі
вважаються засміченими, якщо на
відкритому ґрунті наявні сторонні
предмети і матеріали, сміття без
відповідних дозволів, що призвело або
може призвести до забруднення
навколишнього природного середовища.

Проте, в порушення вищевказаних вимог
діючого законодавства, у відповідача
-Приватного підприємства "АНХІП"
відсутній дозвіл та ліміти на
розміщення відходів.

Згідно з пунктом 3.3 Методики, факти
забруднення (засмічення) земель
встановлюються уповноваженими
особами, які здійснюють державний
контроль за додержанням вимог
природоохоронного законодавства
шляхом оформлення актів перевірок,
протоколів про адміністративне
правопорушення та інших матеріалів, що
підтверджують факт забруднення та
засмічення земель, що й було
підтверджено наявними у справі
документами щодо проведених перевірок
Державною інспекцією сільського
господарства в Запорізькій області та
Державною екологічною інспекцією у
Запорізькій області.

Таким чином, орендар при використанні
орендованої земельної ділянки повинен
дотримуватись режиму використання
земельної ділянки, використовувати її
за цільовим призначенням відповідно до
умов договору та Закону, не порушувати
вимог природоохоронного
законодавства, при цьому орендодавець
має право перевіряти таке
використання. Оскільки відповідач не
спростував факту засмічення земельної
ділянки, колегія суддів, як і суд першої
інстанції вважає, що посадові особи ПП
"АНХІП" допустили псування земельної
ділянки за адресою: м. Запоріжжя, вул.
Артема, 78-80, у тому числі, засмічення
земельних ресурсів відходами, отже,
порушили вимоги природоохоронного
законодавства.

Відповідно до пунктів „г" та „г1" ст.141
Земельного Кодексу України, підставами
припинення права користування
земельною ділянкою, зокрема, є
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам та використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням.

Стаття 32 Закону України „Про оренду
землі" передбачає, що на вимогу однієї
із сторін договір оренди землі може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

У відповідності до п. 2.21 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України „Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" від 17.05.2011 № 6
визначено, що у разі встановлення
порушень, передбачених статтею 143 ЗК
України, зокрема, коли земельна ділянка
використовується не за цільовим
призначенням, визначеним умовами
договору, та у спосіб, що суперечить
екологічним вимогам, суди мають
правові підстави для задоволення вимог
про розірвання договору оренди на
підставі статті 32 Закону України „Про
оренду землі".

Також, у п. 34 договору визначено, що дія
договору припиняється шляхом його
розірвання за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у наслідок
невиконання другою стороною
обов'язків, передбачених договором, та
внаслідок випадкового знищення,
пошкодження орендованої земельної
ділянки, яке істотно перешкоджає її
використанню, а також з інших підстав
визначених законом. До того ж,
невиконання землекористувачами
обов'язків згідно з договорами оренди
землі призводить до неефективного
використання земельних ресурсів,
порушення архітектурної концепції
міста, затвердженої Генеральним планом
м. Запоріжжя та порушення правил
благоустрою міста.

Як свідчить вищевикладене, порушення
відповідачем умов договору, ст. 96
Земельного Кодексу України, є
підставою для дострокового розірвання
договору оренди спірної земельної
ділянки від 25.06.2007р. б/н на підставі ст. 32
Закону України „Про оренду землі".

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд зазначає, що відповідачем не надано
належних та допустимих доказів того, що
він використовує земельну ділянку за
цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 34 Закону України „Про
оренду землі", у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. Орендар
не має права утримувати земельну
ділянку для задоволення своїх вимог до
орендодавця.

За таких обставин суд, розглянувши в
судовому процесі всі обставини справи
в їх сукупності та оцінивши докази за
своїм внутрішнім переконанням, дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, правомірними та
документально підтвердженими, а тому
підлягають задоволенню.

Статтею 43 ГПК визначено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що
вимоги, наведені відповідачем в
апеляційній скарзі, позбавлені
фактичного та правового обґрунтування,
на їх підтвердження не було надано
відповідних доказів, а господарський
суд Запорізької області дав належну
юридичну оцінку обставинам справи та
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстави для скасування
оскаржуваного рішення відсутні.

Судові витрати за подачу апеляційної
скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК
України, у зв'язку з відмовою у її
задоволенні, покладаються на заявника
скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 08.07.2014р. у
справі № 908/1825/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 27.10.14

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Горбачова Л.П.