ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 жовтня 2014 р.
Справа № 918/1343/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Марач В.В. розглянувши
справу за позовом Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Вілія-Трейд"

до відповідача Приватне
сільськогосподарське підприємство
"Волинь"

про стягнення в сумі 90 899 грн. 60 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник Давидюк М.В.

від відповідача: представник Мазур Р.В.

Статті 20,22 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вілія-Трейд" (надалі
Позивач або ТзОВ "Вілія-Трейд")
звернулося в господарський суд
Рівненсь кої області з позовом до
Приватного сільськогосподарського
підприємства "Волинь" в якому просить
стягнути з останнього 90899,60 грн., в т.ч.
заборгованість за поставлений товар -
62260,00 грн., заборгованість по оплаті
відсотків за користування товарним
кредитом - 9961,60 грн., штрафу - 18678,00 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач відзиву на позов суду не
надав, його представник в судовому
засіданні проти позову заперечив. Крім
того, представник відповідача подав
суду заяву про витребування доказів,
зокрема просить витребувати у
позивача: оригінали всіх доданих
доказів до позовної заяви, заявки
(замовлення) Покупця на поставку
товару; специфікації; довіреність на
отримання ТМЦ; рахунки на оплату;
товарно-транспортні накладні;
податкові накладні; докази надсилання
Позивачем первинних бухгалтерських
документів; докази отримання
Відповідачем первинних бухгалтерських
документів; письмову вимогу про сплату
боргу. Дана заява судом відхиляється,
так як у справі наявні докази, за якими
можливо розглянути справу та вирішити
спір. Крім того, оригінали документів,
доданих до позовної заяви, надані
представником позивача для огляду у
судовому засіданні.

Розглянувши документи і матеріали, які
подані учасниками судового процесу,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, давши належну
оцінку доказам, які мають значення для
справи, господарський суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню.

При цьому господарський суд керувався
наступним.

04 грудня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Луцький
комбікормовий завод" та Приватним
сільськогосподарським підприємством
"Волинь" був укладений договір
купівлі-продажу Лп № 04121 від 04.12.2013 року.
З 02.04.2014 року ТзОВ "Луцький
комбікормовий завод" змінило назву на
ТзОВ "Вілія-Трейд", про що зазначено у
Статуті останнього.

Відповідно до даного договору ТзОВ
"Вілія-Трейд" зобов'язується продати у
власність ПСП "Волинь" насіння озимого
ріпаку (далі-Товар), а відповідач
зобов"язується прийняти цей Товар та
провести оплату 100% вартості (вказаної в
накладних та/або в
Специфікаціях,Додатках до даного
Договору) кожної конкретної партії
Товару не пізніше 31 липня 2014 року,
включаючи 2% щомісячно від загальної
вартості Товару за користування
товарним кредитом з моменту отримання
Товару.

На виконання умов договору Позивач
поставив та передав відповідачу
насіння озимого ріпаку на загальну
суму 62260,00 грн., що підтверджується
видатковою накладною № 7 від 04 грудня
2013 року.

Дана накладна підписана повноважними
особами сторін та скріплена печатками.
Відповідач прийняв поставлений товар,
не заявивши претензій ні до кількості,
ні до якості товару.

Відповідач не оплатив товар, в строк
передбачений п.3.5 договору Лп №04121 тому
весь товар поставлявся на умовах
товарного кредиту відповідно до п.5.2
договору з нарахування 2% за
користування товарним кредитом. Крім
того, відповідно до п.7.3 Договору
передбачено, що у разі порушення
строків оплати (невиконання умов
Договору) Відповідач сплачує Позивачу
штраф у розмірі 30% від вартості
поставленого та неоплаченого або
несвоєчасно оплаченого Товару.

Станом на день звернення до суду
заборгованість відповідача за
поставлений товар становить 62260,00 грн,
що підтверджується також актом звірки
взаємних розрахунків, підписаним
сторонами станом на 31 грудня 2013 року.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Така ж норма встановлена і
статтею 193 Господарського кодексу
України.

У відповідності до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612
Цивільного кодексу України - боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом, при цьому статтею 525
Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Таким чином вимога позивача про
стягнення основного боргу у сумі 62260,00
грн. є правомірною.

Крім цього, відповідач жодного разу не
провів оплату за користування товарним
кредитом.

Заборгованість по оплаті за
користування товарним кредитом за
період часу з 04.12.2013 по 04.08.2014 р
становить 9961,60 грн.

Згідно зі ст.1057 ЦК України, комерційний
кредит - це правовідносини, які
передбачають надання кредиту як
авансу, попередньої оплати,
відстрочення або розстрочення оплати
товарів, робіт або послуг. Навіть якщо
сторони не визначили даний термін у
самому договорі, але момент оплати не
співпадає з моментом передачі товару,
то йдеться про комерційний кредит. При
комерційному кредитуванні можуть
сплачуватись відсотки за користування
кредитом.

Під товарним кредитом розуміють
товари, які передаються резидентом або
нерезидентом у власність юридичним чи
фізичним особам на умовах угоди, що
передбачає відстрочення кінцевого
розрахунку на визначений строк та під
процент. Товарний кредит передбачає
передання права власності на товари
покупцю у момент підписання договору
або в момент фізичного отримання
товарів таким покупцем, незалежно від
часу погашення заборгованості.

Підписавши договір купівлі-продажу Лп
№ 04121 від 04.12.2013 року ТзОВ "Вілія-Трейд"
та відповідач домовились, що останній
має право здійснити оплату 100% вартості
(вказаної в накладних та/або в
Специфікаціях,Додатках до даного
Договору) кожної конкретної партії
Товару не пізніше 31 липня 2014 року,
включаючи 2% щомісячно від загальної
вартості Товару за користування
товарним кредитом з моменту отримання
Товару.

Даний договір надає право вибору
відповідачу: оплатити поставлений
товар до 31 липня 2014 року або
скористатись товарним кредитом і
оплатити суму товарного кредиту і
відсотків за його використання з
моменту отримання товару. В даному
випадку відповідач користувався
товарним кредитом.

Право господарюючого суб'єкта
кредитувати інших за рахунок власного
майна випливає з його повноважень
власника, які встановлені
Господарським кодексом України (ст.5,
ст.6, ст.67).

Крім цього, згідно зі ст. 627 ЦК України
сторони договору на власний розсуд
визначають його зміст і формують його
конкретні умови, а згідно зі ст.628 ч.2
Цивільного Кодексу України « сторони
мають право укласти договір, в якому
містяться елементи різних договорів
(змішаний договір)». Договір поставки
товарів на умовах товарного кредиту
відповідає вказаній статті закону.

Відповідач не виконав взяті на себе
зобов'язання по договору Лп № 04121 від
04.12.2013 року, що підтверджено
вищевказаними матеріалами, що є грубим
порушенням як умов договору, так і ст.525,
526 ЦК України.

Таким чином правомірною є вимога
позивача про стягнення 2% щомісячно від
загальної вартості Товару за
користування товарним кредитом з
моменту отримання Товару у сумі 9961,60
грн.

Частина 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачає, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач,
посилаючись на п.7.3 Договору Лп № 04121
просить стягнути з відповідача штраф у
розмірі 30% від вартості поставленого та
неоплаченого або несвоєчасно
оплаченого Товару, що становить 18678,00
грн.

Дослідивши обставини справи і
давши їм оцінку, господарський суд
вважає, що вимога позивача щодо
стягнення з відповідача штрафу в
розмірі 30 % від вартості поставленого
та неоплаченого або несвоєчасно
оплаченого Товару підлягає
задоволенню в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене в
сукупності вбачається, що задоволенню
підлягають вимоги позивача про
стягнення з відповідача 62260,00 грн.,
основного боргу, 9961,60 грн.
заборгованості по оплаті відсотків за
користування товарним кредитом, 18678,00
грн. штрафу.

На основі вищенаведеного вимоги
позивача грунтуються на договорі та
законі, є правомірними та
обгрунтованими, а відтак підлягають
задоволенню.

На підставі ст.49 ГПК України на
відповідача покладаються судові
витрати.

Керуючись статями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з приватного
сільськогосподарського підприємства
"Волинь" (35360, Рівненська область
Рівненський район, с.Велика Омеляна,
вул.Присадибна, 1а, ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Вілія-Трейд"
(43022,м.Луцьк, вул.Мамсурова, 10, код
ЄДРПОУ, 05442109) 62260.00 грн. основного
боргу, 9961.60 грн. відсотків за
користування товарним кредитом, 30%
штрафу в сумі 18678.00 грн., 1827 грн. судового
збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Марач В.В.

Повний текст рішення підписано 24.10.2014
року.