м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20429/14 16.10.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зороківське»

До Приватного
підприємства «Вектор-М»

Про стягнення 10 425,09 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача Мотрончук А.П. - по
дов. № 16 від 26.05.

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Зороківське» про стягнення з
Приватного підприємства «Вектор-М» 10
129,28 грн. заборгованості, з яких: 8 283,16
грн. основного боргу, 1 126,51 грн. збитків
від зміни індексу інфляції та 719,61 грн. -
3% річних за неналежне виконання взятих
на себе останнім зобов'язань згідно
договору поставки № 270883 від 14.10.2011.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 порушено провадження у
справі № 910/20429/14 та призначено справу
до розгляду на 16.10.2014.

Позивачем 14.10.2014 до відділу діловодства
суду в порядку ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України подано
заяву про збільшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача 10 425,09 грн.
заборгованості, з яких: 8 283,16 грн.
основного боргу, 1 399,85 грн. збитків від
зміни індексу інфляції та 742,08 грн. - 3%
річних.

Позивач в судовому засіданні 16.10.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 16.10.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 29.09.2014 не
виконав.

Відповідачем 16.10.2014 до відділу
діловодства суду подано клопотання про
відкладення розгляду справи.

Судом не прийнято до розгляду подане
клопотання з огляду на наступне

Подане клопотання підписано
представником ТОВ «Ветор-М» ОСОБА_2

В заяві в дужках зазначено (довіреність
в матеріалах справи), що не відповідає
дійсності.

Доказів того, що ОСОБА_2 є повноважним
представником ТОВ «Ветор-М» не подано.

Крім цього, обставиною необхідності
відкладення розгляду справи зазначено
- у зв'язку з непердбачувальними
обставинами, а якими саме не наведено.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Суд приходить до висновку, що наявних в
матеріалах справи документів
достатньо для вирішення справи по суті
без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 16.10.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
позивача і відповідача, Господарський
суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

14.10.2011 між Приватним
підприємством «Вектор-М» (покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Зороківське»
(постачальник) було укладено договір
поставки № 270883 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
постачальник передає, а покупець
приймає й оплачує соняшник, що
відповідає по якості ДСТУ 7011:2009 та не
перевищує по якості показники,
визначені у п. 2.6 даного договору (далі -
товар) у кількості 400 000 т +/-5% за вибором
покупця 3 350,00 грн. за одиницю товару на
загальну суму 1 340 000,00 грн. +/-5%. Ціна
товару визначена сторонами договору є
звичайною.

Згідно з п. 1.2. договору ціна та
відповідно загальна вартість кожної
окремої партії товару, а також фактичні
показники якості товару в такій партії,
що буде поставлена на умовах даного
договору, буде зазначатись в окремій
специфікації, яка буде являтись
невід'ємною частиною договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що
відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань за договором оплату за
отриманий товар не здійснив, в зв'язку з
чим виникла заборгованість в розмірі 8
283,16 грн. та за несвоєчасне виконання
зобов'язань нараховані 1 399,85 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та
742,08 грн. - 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови, визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України
визначено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати
обов'язки відповідно до договору.

Згідно п. 7.2. договору даний договір
набирає чинності з моменту його
підписання обома сторонами і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань.

Відповідно до п. 2.2. договору поставка
всієї партії товару за даним договором
здійснюється в термін до 17.10.2011 включно.

Згідно видаткової накладної № 102 від
17.10.2011 позивач поставив, а відповідач
прийняв товар на загальну суму 71 283,16
грн.

Відповідно до 3.1. договору покупець
здійснює оплату за товар у формі
безготівкового розрахунку платіжним
дорученням шляхом зарахування коштів
на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 3.2. договору оплата за
товар здійснюється покупцем протягом 3
(трьох) банківських дні з моменту
поставки відповідної партії товару,
після отримання на свою адресу
покупцем від постачальника
рахунку-фактури та документів,
вказаних у п. 2. та 8.7. даного договору.

Відповідач розрахувався з позивачем за
поставлений товар частково, про що
свідчить платіжне доручення № 3596 від
19.02.2012 на суму 63 000,00 грн.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Проте, як свідчать матеріали справи
відповідач не виконав зобов'язання по
сплаті отриманого товару у повному
обсязі, в результаті чого виникла
заборгованість, яка становить 8 283,16
грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 8 283,16 грн.
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу
України визначає що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач, в порушення умов
договору, у визначений строк оплату за
товар не провів, а отже є таким, що
прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по сплаті
товару, позивач на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України просить суд
стягнути з відповідача 1 399,85 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та
742,08 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника.

Суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 1 399,85 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та
742,08 грн. - 3% річних (за обґрунтованими
розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зороківське» є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємства «Вектор-М» (01033, м. Київ,
вул. Кутузова, 18/7, оф. 105-А, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Зороківське» (12335,
Житомирська обл., Чорняхівський район,
с. Зороків, вул. Леніна, 33-А, ) 8 283 (вісім тисяч двісті вісімдесят
три) грн. 16 коп. основного боргу, 1 399
(одна тисяча триста дев'яносто дев'ять)
грн. 85 коп. збитків від зміни індексу
інфляції, 742 (сімсот сорок дві) грн. 08
коп. - 3% річних, 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Повне рішення складено 20.10.2014.

СуддяВ.В.Сівакова