ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2014 р.
Справа №917/1428/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хортиця-Агро",
адреса: пр. Леніна, 160, м. Запоріжжя, 69005

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробнича компанія
"Біопрепарат", адреса: туп.
Автопарківський, 5, м. Глобине,
Полтавської області, 39001

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-дослідний
інститут сої", адреса:
туп.Автопарківський,5, м. Глобине,
Полтавської області, 39001

про стягнення 257 776,71 грн.

Суддя Солодюк О.В.

Представники сторін:

від позивача: Тарасов Д.О., дов.
в протоколі

від відповідача: Соколова Т.Г.,
дов. в протоколі

від третьої особи: Лазоренко О.В.,
дов. в протоколі

СУТЬ СПОРУ: Розглядається позовна
заява про стягнення 257 776,71 грн., з яких
148 500 грн. - сума збитків, 88 000 грн. -
штраф, 21 276,71 грн. - пеня.

Позивач в судовому засіданні
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник відповідача позов не
визнає і просить в позові відмовити.

У відзиві на позовну заяву
відповідач зазначає, що сторони
домовилися замінити насіння сої сорту
«Черемош» на сорт сої «Кубань», про що
не заперечує позивач і це
підтверджується дорученням, виданим
ТОВ «Хортиця-Агро» на отримання сої
посівної сорту «Кубань» першої
репродукції. ТОВ «ВК «Біопрепарат»
здійснило коригування податкових
накладних 11.04.2014 р., а саме, було
замінено назву сорту сої «Черемош» на
сорт сої «Кубань».

Оскільки транспортний засіб від ТВ
«Хортиця-Агро» прибув на завантаження
товару лише 11 квітня 2014 року, що
підтверджується видатковою накладною
на товар №11-0000323 та дорученням на
отримання товару, виписаним ТОВ
«Хортиця-Агро» 10.04.2014 року, відповідач
зазначає, що він не мав можливості
поставити товар раніше.

Відповідач також зазначив, що
відповідно до п 6.2. договору покупець
зобов'язаний забезпечити подачу
транспорту та приймання насіння у
відповідності з накладного на насіння
(видатковою накладною). А тому,
відповідач не несе відповідальності за
невчасне подання транспортного засобу
покупця для завантаження товару, а тому
вважає безпідставними твердження
позивача про те, що ТОВ «ВК
«Біопрепарат» не виконало умови
вищевказаного договору і прострочило
поставку насіння.

Відповідач зазначає, що позивачем
порушено п. 4.2 договору щодо проведення
експертизи поставленого товару і
твердження покупця щодо поставки
товарної сої є невірним, оскільки
ніякого експертного дослідження щодо
якості насіння в порядку та в строки,
передбачені договором, «ТОВ «Хортиця
Агро» не здійснювало.

Відповідач зазначає, що
сертифікатом на насіння серія ПН 0002223
від 11.04.2014 року, виданим органом
сертифікації - Державною інспекцією
сільського господарства в Полтавській
області, сорт сої «Кубань», 2013 року
урожаю, підтверджується, що схожість
насіння становила 87 %, вологість 13,6 %,
маса 1000 насінин 193,8 грамів, що
відповідає додатку 2 до Правил
арбітражного (експертного) визначення
якості насіння і садивного матеріалу
та порядку оформлення заяв.

Відповідач також зазначив, що
позивачем відібрано проби насіння лише
23.04.2014 року, тобто, через два дні після
спливу терміну, передбаченого п. 4.2.
договору поставки та п. 4.8.4 ДСТУ 4138-2002.
Крім цього, позивачем порушено вимоги
вищевказаного пункту та не дотримано
порядку відібрання проб, передбаченого
ДСТУ 4138-2002, а саме, не запрошено та не
повідомлено про місце та час
відібрання проб представника
відповідача. Ніякої письмової згоди на
відсутність під час відбору проб ТОВ
«ВК «Біопрепарат» не давало. Позивач не
повертав відповідачу отримане насіння
сої та не вчиняв дій, передбачених
пунктом 4.4. договору.

Представник третьої особи проти позову
заперечує, посилаючись на його
безпідставність та недоведеність.

В судовому засіданні 23.09.14р. була
оголошена перерва до 10.10.14р., 11-00 годин.

Згідно ч. 3 ст. 69 ГПК України строк
вирішення спору продовжено.

В судовому засіданні 10.10.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

повний текст рішення оформлено та
підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, третьої особи, суд встановив:

19.12.2013р. між позивачем, відповідачем та
третьою особою був укладений
трьохсторонній договір поставки
насіння № 79/Б (далі - договір, а.с. 10-15),
відповідно до якого відповідач був
зобов'язаний поставити позивачу
сертифіковане (першої репродукції)
насіння Сорту сої (далі по тексту -
«насіння»), а позивач в порядку та на
умовах, визначених цим договором,
зобов'язався прийняти, оплатити та
використовувати насіння, відповідно до
цього договору.

Згідно п. 1.3. договору загальна
кількість, асортимент, одиниця виміру,
ціна та загальна вартість насіння
визначаються сторонами у специфікації,
що є додатком до цього договору і
становить його невід'ємну частину.

Згідно специфікації (а.с. 15) відповідач
зобов'язався поставити позивачу Сою
сорту «Черемош», сертифіковане (1
репродукція) в кількості 55 тон вартістю
440 000,00 грн.

Відповідно до п. 7 специфікації
гранична дата поставки: 01.04.2014р., при
умові повної оплати за товар.

Згідно п. 3.2 договору оплата по даному
договору здійснюється шляхом
безготівкового перерахування коштів
на поточний або розрахунковий рахунок
продавця, який зазначений в договорі
або рахунку-фактурі на наступних
умовах:

30% від загальної вартості насіння до
26.12.2013 р.;

70% строком до 20.03.2014 р.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання договору позивачем було
сплачено відповідачу 23.12.2013 р. - 132
000,00грн., 18.03.2014 р. - 308 000,00 грн. (а.с.16-18).

Згідно видаткової накладної № П-0000323
від 11.04.2014 р. (а.с.19) на підставі договору
№ 279/Б від 19.12.13 р. відповідач поставив
позивачу, а позивач отримав 55 тон сої
посівної «Кубань» 1 репродукція на
загальну суму 440 000,00 грн.

Позивач в позові зазначає, що насіння
має відповідати вимогам ДСТУ 2240-93 та
Сертифікату на насіння (п. 1.1. та п. 4.1.
Договору).

Згідно умов Договору, а саме п.п.6.1.3.
передбачено, що з кожною партією
насіння відповідач був зобов'язаний
передати позивачу наступні документи:
сертифікат насіння; копію свідоцтва
про державну реєстрацію сорту рослин;
копію патенту тощо.

Однак, як зазначає позивач, відповідач
порушив та не виконав свої зобов'язання
за договором, оскільки поставка
насіння відповідачем була прострочена
на 11 днів, насіння не відповідає умовам
договору щодо сорту та ДСТУ 2240-93, а
також не були виконані умови п.п.6.1.3.
договору щодо надання необхідних
документів.

Таким чином, як стверджує позивач,
фактично відповідачем була поставлена
товарна соя, а не посівна, як це
передбачено умовами договору, що
підтверджується результатом аналізу
насіння від 12.05.2014 р. (а.с. 24)

Позивач зазначає, що він одразу не зміг
зробити аналіз насіння, так як чекав
документи та відповідач обіцяв
замінити «Кубань» на «Черемош».

Позивач зазначає, що відповідач до
цього часу не виконав свої зобов'язання
за договором, тобто, сертифіковане
насіння (першої репродукції) сорту
«Черемош», яке б відповідало ДСТУ 2240-93 -
не поставлено Позивачу.

Позивач також зазначає, що він
дотримався умов договору та зробив
повну передоплату відповідно до п.3.2.
договору.

Враховуючи, що відповідач затримався з
поставкою насіння і позивач пропустив
посівну, то був вимушений посіяти те що
отримав, щоб хоча б частково зменшити
свої збитки.

Проте, збитки позивачу, як зазначає
останній, все одно були завдані, так як
поставлена відповідачем соя
відноситься до товарної, а не до
сертифікованого насіння (першої
репродукції) сорту «Черемош», яке б
відповідало ДСТУ 2240-93, і така соя
відрізняється в ціні.

Так, відповідно до експертного
висновку № ОИ-284 від 23.06.2014 р. (а.с. 28)
вартість товарної сої станом на 18.03.2014
р. (дата передоплати відповідачу)
складала 5 300 грн. за 1 тону, а позивач
заплатив 8 000 грн. за 1 тону.

Таким чином, як стверджує позивач,
розмір завданих позивачу збитків
складає 148 500 грн.

Крім того, посилаючись на п. 7.3. та п. 7.8.
договору, позивач стверджує, що крім
суми збитків з відповідача підлягає
стягненню неустойка у вигляді штрафу в
сумі 88 000 грн. та пені в сумі 21 276, 71
грн.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
третьої особи, дослідивши та оцінивши
додані докази, суд дійшов висновку, що в
задоволенні позову слід відмовити в
повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно ч.1,2 ст. 712 Цивільного кодексу
України ( далі по тексту - ЦК України) за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 672 ЦК України якщо
продавець передав товар в асортименті,
що не відповідає умовам договору
купівлі-продажу, покупець має право
відмовитися від його прийняття та
оплати, а якщо він вже оплачений, -
вимагати повернення сплаченої за нього
грошової суми.

У разі відмови від товару, асортимент
якого не відповідає умовам договору
купівлі-продажу, або пред'явлення
вимоги про заміну цього товару
покупець має право відмовитися від
оплати цього товару, а якщо він вже
оплачений, - вимагати повернення
сплаченої за нього грошової суми.

Товар, асортимент якого не відповідає
умовам договору купівлі-продажу, є
прийнятим, якщо покупець у розумний
строк після його одержання не
повідомив продавця про свою відмову
від нього.

Якщо покупець не відмовився від товару,
асортимент якого не відповідає умовам
договору купівлі-продажу, він
зобов'язаний оплатити його за ціною,
погодженою з продавцем.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач отримав товар - сою посівну
«Кубань» перша репродукція згідно
довіреності № 42 від 10.04 2014 р. (а.с. 64), що
підтверджується видатковою накладною
№ П-0000323 від 11.04.2014 р. (а.с.19).

Тобто, позивач не відмовився від
прийняття товару в асортименті, що не
відповідає умовам договору поставки
насіння № 279/Б від 19.12.13 р. і товар є
прийнятим.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що зобов'язання щодо поставки товару
позивачу, відповідно до договору
поставки насіння № 279/Б від 19.12.13 р.,
відповідачем виконано.

Згідно ч.1 ст. 673 ЦК України продавець
повинен передати покупцеві товар,
якість якого відповідає умовам
договору купівлі-продажу.

Згідно ч. 1 ст. 680 ЦК України покупець має
право пред'явити вимогу у зв'язку з
недоліками товару за умови, що недоліки
виявлені в строки, встановлені цією
статтею, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п. 4.2. договору у випадку
сумнівів покупця щодо якості
поставленого насіння, покупець має
право в десятиденний строк з дня
поставки (отримання) насіння, передати
таке насіння на експертне визначення
його якості в порядку, встановленому
Методикою відбирання проб насіння
(зерна) для перевірки відповідності
сорту критеріям заборони до поширення
в Україні, яка затверджена наказом
Мінагрополітики України від 30.12.2008 року
№ 907 (зі змінами та доповненнями) та
Правилами експертного визначення
якості насіння і садивного матеріалу
та порядок оформлення заяв, які
затверджені наказом Мінагрополітики
України від 08.07.2003 року №223 (зі змінами
та доповненнями). Якщо експертиза
підтвердить те, що поставлене насіння
або його частина є неякісними, і буде
встановлено, що в цьому є вина продавця,
то продавець зобов'язаний відшкодувати
покупцю витрати на проведену
експертизу та вчинити дії, передбачені
п.4. 4. цього договору.

У випадку, якщо покупець на передасть
насіння на експертизу, в порядку та
строк, встановлений у п.4.2 цього
договору, претензії покупця щодо
якості поставленого насіння заявлені
після спливу строку, визначеного у п.4.2
договору, продавцем не приймаються, а
поставлене насіння вважається
Сторонами якісним (п.4.3.договору).

Згідно п. 4.4. договору неякісне насіння
повертається продавцю на підставі
відповідно оформлених документів,
підписаних представниками покупця та
продавця. Продавець зобов'язаний
прийняти неякісне насіння та замінити
його на якісне за наявності насіння
такого ж сорту та відповідної
категорії на складі продавця, або
повернути покупцю кошти у розмірі
вартості повернутого неякісного
насіння, за вибором продавця. Витрати
по перевезенню неякісного насіння зі
складу покупця на склад продавця, а
також витрати на перевезення якісного
насіння зі складу продавця на склад
покупця, у випадку заміни неякісного
насіння, несе продавець.

Як вбачається з результату аналізу
насіння (а.с. 24) насіння сої «Кубань»
передано на аналіз позивачем 23.04.2014 р.,
тобто, з порушенням строків,
передбачених ч. 4.2. договору. За таких
обставин, поставлене насіння
вважається сторонами якісним.

Також позивач не звертався до
відповідача з проханням замінити
насіння сої, або повернути, сплачені
ним кошти.

Крім того, суд зазначає, що результат
аналізу насіння (а.с. 24) не є доказом
проведення експертизи, оскільки не є
експертним висновком відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства. Результат аналізу
насіння є додатком 10 (обов'язковий), але
до якого документу, позивач не зазначив
та не додав до матеріалів справи цей
документ.

Таким чином, позивач не довів, що
поставлене йому відповідачем насіння
сої «Кубань» є неякісним.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що відповідач виконав умови п. 4.1.
договору поставки насіння № 279/Б від
19.12.13 р. щодо поставки якісного насіння
і підстави для відшкодування позивачу
збитків в сумі 148 500 грн. на підставі
ст.623 ЦК України відсутні.

Суд також вважає необґрунтованими і
безпідставними посилання позивача на
те, що йому не було передано разом з
товаром сертифікат насіння, оскільки з
матеріалів справи вбачається (а.с. 75), що
сертифікат на сою сорту «Кубань» було
направлено позивачу 26.03.2014 р. В
матеріалах справи, окрім копії
сертифіката на насіння сої сорту
«Кубань» від 11.04.2014 р. (а.с. 67-68, маса
партії 500 тон) також є копія сертифіката
на насіння сої сорту «Кубань» від 21.03.2014
р. (а.с. 65-66, сама партії 250 тон).

Таким чином, відповідач був готовий
передати товар позивачу ще 26.03.2014 року.

Вимога позивача про стягнення з
відповідача штрафу в сумі 88 000,00 грн. на
підставі п. 7.3 договору, задоволенню не
підлягає, оскільки сплата штрафу в
розмірі, що дорівнює 20 % вартості
поставленого по договору неякісного
насіння передбачена у випадку відмови
продавця замінити неякісне насіння або
повернути за нього кошти.

Враховуючи те, що позивач належними та
допустимими доказами не довів
невиконання (неналежне виконання)
відповідачем взятих на себе
зобов'язань по договору насіння № 279/Б
від 19.12.13 р., а також те, що позивач не
звертався до відповідача з проханням
замінити насіння або повернути
сплачені кошти, суд дійшов висновку про
безпідставність вищезазначеної вимоги
в зв"язку з чим, остання задоволенню не
підлягає.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з
відповідача 21 276 грн. 71 коп. пені,
позивач посилається на п.7.8. договору,
згідно якого за порушення продавцем
строків поставки, продавець сплачує на
користь покупця пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення до дня, коли
зобов'язання Продавця по поставці
насіння будуть фактично виконані.

Позивач нарахував пеню з 02.04.2014 р. по
09.07.2014 р., посилаючись на те, що
відповідач не поставив позивачу
насіння сої сорту «Черемош».

Враховуючи те, що відповідач виконав
взяті на себе зобов'язання по договору
насіння № 279/Б від 19.12.13 р. щодо поставки
товару, суд дійшов висновку, що вимоги
про стягнення з відповідача на користь
позивача 21 276 грн. 71 коп. пені
безпідставні, необґрунтовані і
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 Господарьского
процесуального кодексу України кожна
сторонам повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, позовні вимоги в
сумі 257 776,71 грн. задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Суддя
Солодюк О.В.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 15.10.2014 року.

Примітка: Рішення набирає законної
сили в порядку, встановленому cm. 85 ГПК
України та може бути оскаржене в
порядку, визначеному cm. 93 ГПК України.