Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12983/14 21.10.14 р.

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз"

до: 1) Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк"

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІН БЕККЕР"

про визнання недійсним підпункту
кредитного договору

Суддя Зеленіна Н.І.

при секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: Карпінський С.В
за довіреністю № 174/11.5.12 від 18.04.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бриклейерз"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до: 1)
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк"; 2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІН БЕККЕР" про
визнання недійсним підпункту
кредитного договору.

Ухвалою суду від 27.06.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 24.07.2014 р.

Ухвалою від 24.07.2014 р. розгляд справи
відкладено на 04.08.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
04.08.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Прокопенко
Л.В.

Ухвалою від 04.08.2014 р. суддею Прокопенко
Л.В. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 10.09.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
11.08.2014 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 11.08.2014 р. справу прийнято до
провадження суддею Зеленіною Н.І.

Ухвалою від 19.08.2014 р. розгляд справи
відкладено на 16.09.2014 р.

У судовому засіданні 16.09.2014 р.
представник позивача подав суду
клопотання про продовження строку
вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою від 16.09.2014 р. продовжено строк
вирішення спору у справі на 15 днів,
розгляд справи відкладено на 30.09.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
30.09.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. у відпустці справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 30.09.2014 р. суддею Лиськовим
М.О. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 21.10.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
08.10.2014 р. у зв'язку з виходом з відпустки
справу передано для розгляду судді
Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 08.10.2014 р. суддею Зеленіною
Н.І. прийнято справу до провадження.

Представники позивача та відповідача-1
у судове засідання 21.10.2014 р. не
з'явились, про причини неявки суд не
повідомили, про час і місце проведення
судового засідання повідомлені
належним чином.

Представник відповідача-2 в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив.

У судовому засіданні 21.10.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представника
відповідача-2, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

13.07.2007 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЛІН БЕККЕР" (надалі -
відповідач-1, Позичальник) та Закритим
акціонерним товариством
«Внєшторгбанк», правонаступником
якого являється Публічне акціонерне
товариство "ВТБ Банк" (надалі -
відповідач-2, Кредитор) укладено
договір про надання відновлювальної
відкличної кредитної лінії № 10-0604/299к-07
(надалі - Договір), за яким Кредитор
зобов'язався надати Позичальнику
грошові кошти у тимчасове користування
(п. 1.1. Договору).

30.11.2011 р. між тими ж сторонами укладено
Договір № 15 про внесення змін до
договору про надання відновлювальної
відкличної кредитної лінії № 10-0604/299к-07
від 13.07.2007 р., яким зокрема, пункт 4.3.13.1.
викладено в новій редакції, відповідно
до якої позичальник зобов'язаний,
зокрема, не надавати кредити та/або
гарантії третім особам та/або не
виступати майновим
поручителем/гарантом за зобов'язанням
третіх осіб в сумі, що перевищує
еквівалент 1 000 000,00 доларів США (Один
мільйон доларів США 00 центів) на одну
юридичну особу протягом календарного
року, за виключенням: надання кредитів,
гарантій на користь Позичальника, AT
«ФОЗЗІ», AT «СІЛЬПО РІТЕЙЛ», ТОВ
«ФОЗЗІ-ФУД», ТОВ «БРИКЛЕЙЕРЗ» та інших
осіб, що увійшли до складу Групи
компаній «FOZZY GROUP»; надання майнових
порук по зобов'язанням Позичальника
та/або по зобов'язанням AT «Фоззі» та/або
по зобов'язанням AT «СІЛЬПО РІТЕЙЛ»
та/або по зобов'язанням ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД»
та/або по зобов'язанням ТОВ
«БРИКЛЕЙЕРЗ» та по зобов'язанням інших
осіб, що увійшли до складу Групи
компаній «FOZZY GROUP», майно, що буде
предметом майнової поруки, було
придбане або придбавається частково
або повністю за рахунок кредиту, що
отриманий після укладання договору №16
про внесення змін до цього Договору;
надання порук/гарантій по
зобов'язанням Позичальника, AT «ФОЗЗІ»,
AT «СІЛЬПО РІТЕЙЛ», ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», ТОВ
«БРИКЛЕЙЕРЗ» та інших осіб, що увійшли
до складу Групи компаній «FOZZY GROUP», у
випадку якщо поручитель/гарант надає
поруку/гарантію по зобов'язанням
юридичної особи, за зобов'язаннями якої
поручитель/гарант надав
поруку/гарантію перед Банком.
Моніторинг виконання зобов'язання
здійснюється Банком щоквартально на
підставі Фінансової звітності
Позичальника, AT «ФОЗЗІ», AT «СІЛЬПО
РІТЕЙЛ», ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», ТОВ
«БРИКЛЕЙЕРЗ», згідно Таблиці 1 на
підставі аналізу значень рядків: 050, 210
Форми №1 та розшифровки позабалансових
зобов'язань; 070, 210 Форми №1-м та
розшифровки позабалансових
зобов'язань» .

Як на підставу заявлених вимог про
визнання зазначеного Договору
недійсним позивач посилається на те, що
вказаним пунктом Договору
встановлюється обмеження
правосуб'єктності позивача.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного
кодексу України, є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості; зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства;
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 215 Цивільного кодексу України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203
Цивільного кодексу України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Дослідивши оспорюваний пункт Договору,
суд дійшов висновку, що зміст Договору
не суперечить Цивільному кодексу
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Сторони при укладенні
Договору мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
сторін Договору було вільним і
відповідало їх внутрішній волі.
Договір спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Таким чином, дослідивши оспорюваний
пункт Договору, суд дійшов висновку про
те, що зазначені у ньому умови не
суперечать вимогам чинного
законодавства України та не обмежує
можливість позивача у здійсненні не
заборонених законом цивільних прав та
обов'язків.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги недоведеними,
необґрунтованими та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи, а відтак такими, що не
підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
збір покладається на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бриклейерз" до: 1) Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк"; 2)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІН БЕККЕР" про
визнання недійсним підпункту
кредитного договору відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 24.10.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна