ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" жовтня 2014 р.Справа № 916/174/13-г

Суддя Оборотова О.Ю., розглянувши заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" від 16.09.2014р. (вх. №
2-3941/14) про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами в порядку,
передбаченому ст.ст. 112-114
Господарського процесуального кодексу
України, по справі 916/174/13-г

За позовом Публічного акціонерного
товариства"МІЖНАРОДНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ
БАНК"

до відповідачів: 1. Закритого
акціонерного товариства "Консервний
завод "Кодимський"

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В"

про визнання правочину недійсним.

Суддя
Оборотова О.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Золотарук І.Л. на підставі
довіреності №74/10/2014;

від відповідача Закритого
акціонерного товариства "Консервний
завод "Кодимський": не з'явився;

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В": не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 13.05.2013 у справі №
916/174/13-г позов задоволено повністю;
визнано правочин про зарахування
зустрічних вимог, укладений між
Закритим акціонерним товариством
"Консервний завод "Кодимський" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю Виробничим
підприємством "Надія-В", вчинений
шляхом подання заяви від 20.04.2011
недійсним. Стягнуто з Закритого
акціонерного товариства "Консервний
завод "Кодимський" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Міжнародний Інвестиційний Банк" 573,50
грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробничого
підприємства "Надія-В" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Міжнародний Інвестиційний Банк" 573, 50
грн. судового збору.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 16.07.2013 у справі
№ 916/174/13-г за наслідками розгляду
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
Виробничого підприємства "Надія-В"
рішення господарського суду Одеської
області від 13.05.2013 скасовано; у
задоволенні позову відмовлено;
стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Міжнародний Інвестиційний
Банк" на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробничого
підприємства "Надія-В" витрати зі
сплати судового збору в сумі 573,50 грн.

Постановою Вищого господарського суду
України касаційна скарга Публічного
акціонерного товариства "МІЖНАРОДНИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" задоволена,
постанова Одеського апеляційного
господарсько суду від 16.07.13 р. та
рішення господарського суду Одеської
області від 13.05.13 р. у справі №916/174/13-г
скасовані, справа передана на новий
розгляд.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 05.11.2013р. прийнято справу
№916/174/13-г до свого провадження.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 20.01.2014р. позов задоволено,
правочин про зарахування зустрічних
вимог визнано між ЗАТ "КЗ "Кодимський"
та ТОВ "ВП "Надія-В", стягнуто на користь
ПАТ "МІБ" з ЗАТ "КЗ "Кодимський" та ТОВ
"ВП "Надія-В" по 573,50 грн. судового збору.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014р. у даній
справі залишено без змін рішення
господарського суду Одеської області
від 20.01.2014.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.07.2014р. касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробничого
підприємства "Надія-В" залишено без
задоволення. Рішення господарського
суду Одеської області від 20.01.2014 та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014 у справі
№ 916/174/13-г залишено без змін.

16.09.2014 року до господарського суду
Одеської області надійшла заява від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" від 16.09.2014р. (вх. №
2-3941/14) про перегляд рішення
господарського суду Одеської області
від 20.01.2014 року по справі № 916/174/13-г за
нововиявленими обставинами, в порядку
передбаченому ст.ст. 112-114
Господарського процесуального кодексу
України відповідно до якої заявник
просить суд рішення господарського
суду Одеської області від 20.01.2014 року по
справі № 916/174/13-г скасувати.

15.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від Публічного
акціонерного товариства"МІЖНАРОДНИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" надійшли письмові
пояснення.

Розглянувши подані заяви та матеріали
справи, заслухавши думку представника
позивача, дослідивши надані докази в їх
сукупності, суд дійшов наступних
висновків:

В своїй заяві Товариство з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами в порядку, передбаченому
ст.ст. 112-114 Господарського
процесуального кодексу України, по
справі 916/174/13-г посилається на наступні
обставини 22 липня 2014 року представник
ТОВ "ВП"Надія-В" звернувся до Балтської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Одеській областіз запитом
про отримання інформації, а саме: „у
зв'язку з розглядом господарської
справи 916/174/13-г за позовом ПАТ
„Міжнародний інвестиційний банк" до
ЗАТ „Консервний завод Кодимський" та
ТОВ ВП „Надія-В" про визнання заяви про
зарахування зустрічних грошових вимог
недійним у зв'язку з тим, що між ЗАТ
„Консервний завод „Кодимський" та
приватним сільськогосподарським
підприємством „Розвиток і К" були
укладені договори поставки в 2007- 2008
роках, на виконання яких протягом цього
часу ПСП „Розвиток і К" були поставлені
товари на адресу ЗАТ „Консервний завод
„Кодимський". Однак ПСП „Розвиток і К"
в 2009 році відступило право вимоги по
вищезгаданих поставках товару
(передало заборгованість) на підставі
договорів відступлення права вимоги,
заміни кредитора - СПД ОСОБА_5 тому на
даний час кредитором являється СПД ФОП
ОСОБА_5, потім ФОП ОСОБА_5 передав право
вимоги ТОВ „ВП Надія-В" у розмірі 229 346,
88грн., згідно видаткової накладної від
12 жовтня 2008 року за № РК-12/2-10 на суму
128676.24 гривень та видаткової накладної
№ РК-15/2-10 від 15 жовтня 2008 року за
загальну суму 100670,64 гривень, що
випливає з договору поставки № 22/07-08
від 22.07.2008р., укладеного між Приватним
сільськогосподарським підприємством
„Розвиток і К" та Закритим акціонерним
товариством „Консервний завод
„Кодимський". На даний час ПАТ
„Міжнародний інвестиційний банк"
вважає, що поставка по договору
поставки № 22/07-08 від 22.07.2008р., укладеного
між Приватним сільськогосподарським
підприємством „Розвиток і К" та
Закритим акціонерним товариством
„Консервний завод „Кодимський", не
могла відбутися (має ознаки
фіктивності). Відповідно до наказу
Державної податкової адміністрації
України від 10.08.2005 за № 327
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 25.08.2005 за № 925/11205) (чинного на
час проведення перевірки) „Про
затвердження Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства «в пункті 1.7.
передбачено, що - „Факти виявлених
порушень податкового, валютного та
іншого законодавства викладаються в
акті невиїзної документальної, виїзної
планової чи позапланової перевірок
чітко, об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів". З урахуванням вищевикладеного
просимо надати письмову інформацію про
те, чи перевірявся податковим органом
під час проведення вищевказаної
податкової перевірки факт товарності
операції та документи, що
підтверджують господарську операцію
по видатковим накладним від 15 жовтня 2008
року за загальну суму 100.670,64 гривень,
так само по видатковій накладній №
РК-12/2-10 від 12 жовтня 2008 року на суму
128.676,24 гривень, які відображені на 35
аркуші акту перевірки, чи були в акті
перевірки викладені обставини
безтоварності вищевказаних операцій
та чи було встановлено порушення вимог
пп.7.4.5. п.7.4 ст. 7 Закону України „Про
податок на додану вартість" №168/97-ВР від
03.04.1997 року, яким передбачалось, що не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), що не
підтверджені податковими накладними.
Таким чином крім цього також просимо
надати письмову інформація) чи було
виключено з суми податкового кредиту
ЗАТ „Консервний завод „Кодимський"
поставки по видатковим накладним від 15
жовтня 2008 року за загальну суму 100.670,64
гривень, так само по видатковій
накладній № РК-12/2-10 від 12 жовтня 2008 року
на суму 128.676,24 гривень і встановлено або
фіктивність, нікчемність, або
безтоварність даних господарських
операцій. 13 серпня 2014 року надійшла
відповідь від Балтської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів в Одеській області від 06
серпня 2014 року за № 4742/10/15-08-11-012 згідно
якої вбачається, що - „Відповідно до
плану графіку проведення планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання фахівцями Балтської
МДПІ була проведена планова виїзна
перевірка ЗАТ „Консервний завод
Кодимський" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2008 року по
30.06.2009 року ( акт планової перевірки №
69-2300/31886585/345 від 02.10.2009 року. За
результатами проведеної перевірки
фіктивних, нікчемних та безтоварних
операцій не встановлено. Порушень
вимог п.п. 7.4.5. п. 7.4. ст. 7 ЗУ „Про податок
на додану вартість" актом перевірки не
встановлено." З огляду на вищевказану
інформацію податкового органу
господарські операції по видатковим
накладним від 15 жовтня 2008 року за
загальну суму 100.670,64 гривень, так само
по видатковій накладній № РК-12/2-10 від 12
жовтня 2008 року на суму 128.676,24 гривень,
які відображені на 35 аркуші акту
перевірки податкової не визнані
безтоварними або фіктивними чи
нікчемними і не було встановлено
порушення вимог пп.7.4.5. п.7.4 ст.7 Закону
України „Про податок на додану
вартість" №168/97-ВР від 03.04.1997 року, яким
передбачалось, що не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), що не підтверджені
податковими накладними. Відповідно до
наказу Державної податкової
адміністрації України від 10.08.2005 за № 327
(зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 25.08.2005 за № 925/11205) ( чинного на
час проведення перевірки) „Про
затвердження Порядку оформлення
результатів невиїзних документальних,
виїзних планових та позапланових
перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого
законодавства" в пункті 1.7. передбачено,
що - „Факти виявлених порушень
податкового, валютного та іншого
законодавства викладаються в акті
невиїзної документальної, виїзної
планової чи позапланової перевірок
чітко, об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів". Таким чином податковий орган
досліджував наявні спірні видаткові
накладні від 15 жовтня 2008 року за
загальну суму 100.670,64 гривень, і
видаткову накладну № РК-12/2-10 від 12
жовтня 2008 року на суму 128.676,24 гривень,
які відображені на 35 аркуші акту
перевірки податкової і що вони
складені у відповідності до вимог
Закону України „Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні", Закону України „Про податок
на додану вартість" та Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку. Підписання
сторонами видаткових накладних фіксує
факт здійснення господарської
операції і встановлення договірних
відносин. Зазначена позиція викладена,
зокрема в пункті 1 Інформаційного листа
ВГСУ від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 „Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права". Отже, дії сторін у справі
свідчать про те, що їх було спрямовано
на реальне настання правових
наслідків, і в результаті укладення
договору кожна із сторін вважала себе
зобов'язаною виконувати свої обов'язки
згідно його умов. Наявні в матеріалах
справи видаткові накладні, які в силу
положень ст. 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" є первинними
документами, підтверджують реальний
рух товарних активів та наявність
господарських операцій з
купівлі-продажу відповідної товарної
продукції. Таким чином, між ЗАТ
„Консервний завод „Кодимський" та ПСП
„Розвиток І К" були вчинені дії,
спрямовані на настання відповідних
правових наслідків. Наявні первинні
документи свідчать про наявність
виконання договору поставки та про
факт настання відповідних юридичних
наслідків за цим договором. Реальність
господарських операцій повинна
досліджуватися лише податковим
органом для з'ясування підстав
виникнення права на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/ або бюджетне
відшкодування. Таким чином заявник
вважає безпідставним посилання суду
першої інстанції про неправомірність
заявлених грошових вимог у зв'язку з
відсутністю актів приймання передачі
товарів.

15.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від Публічного
акціонерного товариства "МІЖНАРОДНИЙ
ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК" надійшли письмові
пояснення відповідно до яких
зазначено, що, на переконання ПАТ „МІБ",
заява Товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство „Надія-В" від 10 вересня 2014
року про перегляд Рішення
Господарського суду Одеської області
від 20 січня 2014 року по справі № 916/174/13-г,
яке набрало законної сили, за
нововиявленнми обставинами, отримана і
зареєстрована Господарським судом
Одеської області за вхідним номером
2-3941/14 від 16.09.2014, не може бути задоволена
господарським судом та підлягає
відхиленню, як така, що не відповідає
вимогам чинного законодавства України,
а пропоноване заявником до перегляду
Рішення Господарського суду Одеської
області від 20 січня 2014 року - залишенню
в силі (без змін), з огляду на
нижченаведене. ТОВ „ВП „Надія-В"
обгрунтовує свою Заяву про перегляд
тим, що на думку заявника, після
набрання Рішенням Господарського суду
Одеської області від 20.01.2014 законної
сили, нібито, було виявлено істотні для
вирішення цієї господарської справи
обставини, що не були і не могли бути
відомі ТОВ „ВП „Надія-В", як особі, що
звертається із відповідною заявою, на
час розгляду справи № 916/174/13-г по суті,
що не відповідає дійсності (фактичним
обставинам) та спростовується
матеріалами справи. В ході податкових
перевірок у попередні роки не було
виявлено порушень податкового
законодавства зі сторони ЗАТ „КЗ
„Кодимський", який ТОВ „ВП „Надія-В"
намагається видати за "нововиявлену
обставину", був відомий заявнику і
раніше, так як неодноразово ним
озвучувався в процесі судового
розгляду цієї та інших, пов'язаних з нею
судових справ, з тією лише різницею, що
подавався він в іншій формі, що, у свою
чергу, вказує на те, що цей факт не є
нововиявленою обставиною, як такою, а
тому може розглядатися судом лише і
тільки в якості додаткового (додатково
поданого) доказу, наданого
відповідачем, на підтвердження своєї
позиції по справі й того факту, який вже
наводився відповідачем, у зв'язку з чим,
він, як такий, не може бути прийнятий
судом до уваги, так як заявник не був
позбавлений права і можливості
звернутися з відповідним запитом
раніше (своєчасно) та надати відповідь
на нього в якості доказу для його
розгляду і оцінки судом першої та (або)
апеляційної інстанції ще на стадії
судового розгляду даної справи, тим
більше, що ця справа вже розглядалася
судами неодноразово. На те, що
заявлений ТОВ „ВП „Надія-В" факт є
нічим іншим як додатком наданим
доказом, а ніякою не нововнявленою
обставиною, по справі вказує. зокрема,
наступне: протягом усього судового
розгляду як господарської справи №
916/174/13-г, так і інших, пов'язаних з нею
справ, зокрема, господарської справи №
6/19/2011/5003 (справа за позовом ЗАТ „КЗ
„Кодимський" до ТОВ „ВП „Надія-В") та
справи №5017/997/2012 (справа про
банкрутство ЗАТ „КЗ „Кодимський"),
представники як ТОВ „ВП „Надія-В", так
і ФОП ОСОБА_5 (попередній "кредитор у
зобов'язанні"), вже заявляли про
аналогічні результати (висновки)
податкових перевірок, в ході яких ДПІ
не було виявлено яких-небудь порушень
податкового законодавства зі сторони
співвідповідача у цій справі - ЗАТ „КЗ
„Кодимський". Вказані обставини і
могли бути відомі, і були відомі ТОВ
„ВП „Надія-В" як особі, що звертається
із заявою про перегляд. До того ж на
вказані висновки податкових перевірок
заявник вже посилався як на підставу
для підтвердження своїх вимог і
заперечень по справі № 916/174/13-г, а саме в
апеляційній та касаційній скаргах, хоч
би й іншими словами, а тому той факт, шо
додатковою перевіркою, проведеною ДПІ
ще у жовтні 2009р., не було виявлено
порушення податкового законодавства
як самому заявнику, так і суду, що
розглядав справу, був відомий, та був
розглянутий і оцінений господарським
судом відповідно до вимог
господарського процесуального
законодавства.

Конституцією України закріплено право
кожного на судовий захист та
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі (статті 55, 124), а
статтею 18 Закону України „Про
судоустрій і статус суддів" визначено,
що суди загальної юрисдикції
спеціалізуються на розгляді цивільних,
кримінальних, господарських та
адміністративних справ, а також справ
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень частини другої
статті 1 Цивільного кодексу України, до
майнових відносин, заснованих на
адміністративному або іншому владному
підпорядкуванні однієї сторони другій
стороні, а також до податкових, бюджет
них відносин цивільне законодавство не
застосовується, якщо інше не
встановлено законом. Це саме
стосується й господарських відносин,
що є предметом регулювання
Господарського кодексу України,
відповідно до положень частини першої
статті 4 якого, фінансові відносини за
участі суб'єктів господарювання, що
виникають у процесі формування та
контролю виконання бюджетів усіх
рівнів, а також адміністративні та інші
відносини управління за участі
суб'єктів господарювання, в яких орган
державної влади або місцевого
самоврядування не є суб'єктом,
наділеним господарською компетенцією,
і безпосередньо не здійснює
організаційно-господарських
повноважень щодо суб'єкта
господарювання не є предметом
регулювання цього кодексу.

Таким чином, висновки органу
податкової служби ніяким чином не
могли і не можуть вплинути на
результати розгляду господарської
справи, судове рішення в якій
ґрунтується виключно на нормах
цивільного та господарського
законодавства.

Позивач зазначає, що навіть якщо не
брати до уваги те, що результати
(висновки) податкової перевірки не
можуть бути покладені в основу
судового рішення у господарській
справі (так як вони не можуть
прирівнюватись навіть до експертного
висновку, а тим більше призначеної
судом експертизи, й в разі їхнього
своєчасного надання заявником
відповідачем, могли б розглядатися
судом лише як додатковий доказ, на
рівні з іншими письмовими доказами по
справі, за процесуальним принципом,
відповідно до якого жоден доказ не мас
для суду наперед встановленої сили),
варто відзначити, що саме рішення, яке
заявником пропонується до перегляду,
ґрунтується на встановленні судом
абсолютно інших обставин, які жодним
чином не пов'язані з податковими
правовідносинами, і мотивовано
дослідженням тих доказів, на доказову
силу яких наявність наданої заявником
відповіді податкової жодним чином не
впливає, так як зроблених у судовому
рішенні висновків суду не спростовує, а
тому немає, ніяких, навіть
гіпотетичних, підстав вважати, що за
умови своєчасного надання заявником
даного висновку, як доказу по справі,
судом могло б бути прийняте інше
рішення, аніж те. яке було прийнято по
справі № 916/174/13-г.

Так, наприклад, наявність даного
висновку податкової жодним чином не
спростовує того бсзспірного факту, що
заявником, як відповідачем, не було
надано належних і допустимихдоказів по
справі, які б вимоги до боржника,
зокрема, доказів на підтвердження
виникнення такого права вимоги як у
первісного (ПСП „Розвиток і К»), так і у
попереднього (ФОП ОСОБА_5) кредитора,
так само як і про передачу останнім
відповідного права вимоги самому
заявникові, як новому кредитору, а
також не може заперечити того факту, що
вчинений і визнаний судом недійсним
оскаржуваний правочин про зарахування
порушує права і законні інтереси ПАТ
„МІБ" як заставо держателя. Тим більше,
що Вищим господарським судом України,
як судом касаційної інстанції по
справі, було доволі чітко підтверджено
висловлену в ході судового розгляду
позицію позивача по справі, відповідно
до якої заборону на вчинення
зарахування обтяжених вимог можна і
необхідно розглядати не тільки як таку,
що випливає із встановленого законом
права застави, а й як таку, шо є окремим
(спеціальним) випадком, що охоплюється
встановленою договором застави
забороною на будь - які посягання на
предмет застави.

Відповідно до положень статті 9 Закону
України „Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні",
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Позивач зазначає, що висновок
податкової жодним чином не відміняє
того факту, що заявником виконано вимог
матеріального (ст.ст. З, 11, 13, 15, 16, 203, 215, 512
- 517, 572, 601, 602, 629, 659 ЦК) й процесуального
(ст.ст. 4, 43, 22, 32 - 36, 43 ГПК) права, в частині
доведення перед судом переконливості
своїх вимог (або) заперечень належними
і допустимими доказами по справі, а
саме не надано необхідних,
передбачених договором поставки,
первинних документів - актів
прийому-передачі товару - на
підтвердження виникнення у первісного
кредитора права грошової вимоги до
боржника, а також доказу передачі
пред'явленого до зарахування
права.Таким чином, висновки органу
податкової служби ніяким чином не
могли і не можуть вплинути на
результати розгляду господарської
справи, судове рішення в якій
ґрунтується на неспростованому факті
ненадання заявником належних і
допустимих доказів по справі.

Відповідно до п. 5 Пленуму Вищого
господарського суду України надав
господарським судам України
відповідні роз'яснення у Постанові
„Про деякі питання практики перегляду
рішень, ухвал, постанов за
нововиявленнмн обставинами" від 26
грудня 2011 року № 17 передбачено, що не
можуть вважатися нововиявленими
обставини, що встановлюються на
підставі доказів, які не були своєчасно
подані сторонами чи прокурором . У вазі
подання таких доказів у процесі
перегляду судового рішення за
Правилами розділу XIII ГПК господарський
суд має винести ухвалу про залишення
судового рішення без зміни. В той же час
заінтересована сторона не позбавлена
права оскаржити судове рішення в
апеляційному порядку з дотриманням
вимог ГПК, зокрема, статті 101 цього
Кодексу. Також не можуть визнаватися
нововиявленими обставини, на які
посилався учасник судового процесу в
своїх поясненнях в суді будь-якої з
інстанцій, або які могли бути
встановлені судом в разі виконання
вимог процесуального закону, зокрема,
статті 38 ГПК.

Відповідно до статті 112 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами, що мають
істотне значення для справи і не могли
бути відомі заявникові. Підставами для
перегляду судових рішень
господарського суду за нововиявленими
обставинами є: 1) істотні для справи
обставини, що не були і не могли бути
відомі особі, яка звертається із
заявою, на час розгляду справи; 2)
встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, завідомо неправильний
висновок експерта, завідомо
неправильний переклад, фальшивість
документів або речових доказів, що
потягли за собою ухвалення незаконного
або необґрунтованого рішення; 3)
встановлення вироком суду, що набрав
законної сили, вини судді у вчиненні
злочину, внаслідок якого було ухвалено
незаконне або необґрунтоване рішення;
4) скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення
чи постановлення ухвали, що підлягають
перегляду; 5) встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

За змістом цієї статті, нововиявлені
обставини характеризуються тим, що
вони:

1) існували під час розгляду справи, але
не були відомі заявнику;

2) є істотними, тобто такими, що можуть
вплинути на висновок суду щодо
наявності певних прав та обов'язків у
сторін, а також інших осіб, що брали
участь у справі, а отже і вплинути на
законність та обґрунтованість
постановленого судового акта;

3) виявлені після набрання чинності
судовим актом.

Однією з умов перегляду судового
рішення за нововиявленими обставинами
є істотність цих обставин для
вирішення спору. Тому результат
перегляду судового рішення за
новоявленими обставинами залежить від
того, чи спростовують ці обставини
факти, які було покладено в основу
судового рішення.

При цьому, нововиявленими обставинами
є матеріально-правові факти, що входять
до підстав позову або висунутих проти
нього заперечень іншої сторони та інші
юридичні факти, що мають значення для
правильного вирішення спору, які
характеризуються наявністю зазначених
ознак у сукупності. Нововиявлені
обставини за своєю юридичною суттю є
фактичними даними, що в установленому
порядку спростовують факти, які було
покладено в основу судового рішення.

Втім, не можуть бути визнані
нововиявленими нові, тобто такі, що
виникли чи змінилися після
постановлення рішення обставини, а
також обставини, на які посилалася
особа, яка брала участь у справі, у
своїх поясненнях, або які могли бути
встановлені при виконанні судом вимог
норм процесуального права.

Отже, виникнення нових доказів або
зміна обставин після вирішення спору
не можуть бути підставою для перегляду
рішення за нововиявленими обставинами.
У разі подання таких доказів у процесі
перегляду судового рішення за
нововиявленими обставинами,
господарський суд має прийняти ухвалу
про залишення судового рішення без
змін.

Господарський суд вправі змінити або
скасувати судове рішення за
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Відтак, необґрунтованість судового
рішення, що може бути наслідком
неповного з'ясування обставин справи,
які підлягали встановленню судом, а
також невідповідність висновків,
викладених у ньому, фактичним
обставинам справи, є підставою для
перегляду винесеного у справі судового
акта в апеляційному або касаційному
порядку, а не підставою для перегляду
судового акта в порядку, передбаченому
розділом ХІІІ Господарського
процесуального кодексу України.

Згідно п.2 Постанови Пленуму ВГС
України № 17 від 26.12. 2011р. "Про деякі
питання практики перегляду рішень,
ухвал, постанов за нововиявленими
обставинами" до нововиявлених обставин
відносяться матеріально-правові факти,
на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші факти,
які мають значення для правильного
вирішення спору або розгляду справи
про банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами.

Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.

Відповідно до відповіді податкової,
наданої на запит заявника, із
посиланням у ній на висновки
проведеної у 2009 році податкової
перевірки, якою не було встановлено
порушень податкового законодавства, не
може розглядатися судом у якості ново
виявленої обставини, оскільки немає
одночасної наявності усіх трьох
необхідних умов, для визначення
обставин як нововиявленої, а її
наявність жодним чином не спростовує
тих фактів, які було покладено в основу
судового рішення, яке пропонується
переглянути, а отже немає й підстав для
визнання їх господарським судом як
такими та скасування законного і
обгрунтованого рішення по справі.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Суд звертає увагу на те, що заявником
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" у заяві від
16.09.2014р. (вх. № 2-3941/14) про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами в порядку, передбаченому
ст.ст. 112-114 Господарського
процесуального кодексу України, по
справі 916/174/13-г взагалі не вказано, що
саме треба зробити з позовними
вимогами.

Дослідивши матеріали справи та норми
чинного законодавства, заслухавши
пояснення представника позивача,
додані до заяви докази та давши їм
оцінку в сукупності, суд дійшов
висновку про недоведеність заявником
нововиявлених обставин, які мають
істотне значення для розгляду справи
або спростовують факти, покладені в
основу рішення господарського суду
Одеської області від 20.01.2014р. по справі
№916/174/13-г, оскільки надана заявником
відповідь органу податкової служби, з
посиланим на результати (висновки)
податкової перевірки проведеної ще у
2009 році, що були докладені в Акті
планової виїзної перевірки №
39-2300/31886585/345 від 02.10.2009р., є лише
додатковим доказом по справі, поданим з
порушенням вимог процесуального
законодавства, який до того ж ніяким
чином не міг і не може вплинути на
результати розгляду господарської
справи по суті, а тому не повинен
братися судом до уваги, оскільки
нововиявленою обставиною не являється,
у зв'язку з чим суд відмовляє
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" від 16.09.2014р. (вх. №
2-3941/14) про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами в порядку,
передбаченому ст.ст. 112-114
Господарського процесуального кодексу
України, по справі 916/174/13-г, а рішення
господарського суду Одеської області
від 20.01.2014р. по справі №916/174/13-г залишає
без змін.

Керуючись ст.ст. 86, 112-114 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
підприємство "Надія-В" від 16.09.2014р. (вх. №
2-3941/14) про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами в порядку,
передбаченому ст.ст. 112-114
Господарського процесуального кодексу
України, по справі 916/174/13-г - відмовити.

2. Рішення господарського суду Одеської
області від 20.01.2014року у справі №
916/174/13-г залишити без змін.

Суддя
О.Ю. Оборотова