Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

28 жовтня 2014 року
справа №927/1477/14

За позовом: публічного акціонерного
товариства „Поліграфічно-видавничий
комплекс „Десна", проспект Перемоги, 62,
м. Чернігів, 14000,до відповідача:
товариства з обмеженою
відповідальністю
„Редакційно-видавничий центр
Сіверщина", вул. Любецька, 155, м.
Чернігів, 14021,про стягнення 14491,85
грн.Суддя Блохіна Ж.В.

Представники сторін:

від позивача: Юрченко Л.А., довіреність
№6 від 01.07.2014 року,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ
СПОРУ:

Публічним акціонерним товариством
„Поліграфічно-видавничий комплекс
„Десна" подано позов до товариства з
обмеженою відповідальністю
„Редакційно-видавничий центр
Сіверщина" про стягнення 14491,85 грн., з
яких: 12146,74 грн. основного боргу за
надані послуги згідно договору №11 від
02.01.2014 року, 994,11 грн. пені, 1111,68 грн.
інфляційних нарахувань та 239,32 грн. 5%
річних.

Представник позивача підтримує
позовні вимоги і просить їх
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Відповідач заяв,
клопотань та відзиву на позов не
надіслав. Рекомендованим листом з
повідомленням про вручення поштового
відправлення на адресу відповідача
(вул. Любецька, 155, м. Чернігів)
направлена копія ухвали від 15.10.2014 року,
яка повернулася до суду з довідкою
Укрпошти, в якій зазначена причина
повернення, а саме: „за закінченням
терміну зберігання".

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
за №18 (зі змінами, внесеними Постановою
Пленуму ВГСУ від 16.01.2013 №3) особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої ст. 64 та ст. 87
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України).

За змістом зазначеної ст. 64 ГПК України,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відтак, відповідач повідомлений
належним чином про час і місце розгляду
справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Отже, відповідач не скористався своїми
правами, передбаченими ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, правом на приймання
участі у господарських засіданнях, на
подання відзиву на позов, заяв,
клопотань, на подачу доказів та іншими
правами.

Оскільки явка представників сторін не
визнавалась обов'язковою, суд вважає за
можливе, на підставі ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, розглянути справу у
відсутність представника відповідача,
за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши подані матеріали,
вислухавши представника позивача,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи по суті,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2014 року між позивачем
(виконавець) та відповідачем (замовник)
укладено договір на друкування газети
№11 (далі - Договір).

Згідно п. 1.1 договору за цим договором
виконавець зобов'язується виконати
таку роботу: друкування газети „Біла
хата", а замовник зобов'язується
прийняти цю роботу та оплатити її.

Відповідно до п. 2.1 договору замовник
здійснює оплату вартості робіт за
цінами згідно виставлених рахунків
протягом 3 банківських днів з моменту
отримання тиражу та підписання акту
виконаних робіт. При оплаті коштів
змовник зазначає у платіжному
дорученні номер та дату виставленого
виконавцем рахунку.

Оплата вартості робіт здійснюється
замовником шляхом безготівкового
перерахування суми грошових коштів на
поточний рахунок виконавця, вказаний в
цьому договорі (п. 2.4 договору).

У випадку порушення зобов'язання, що
виникає з цього договору, сторони
несуть відповідальність, визначену цим
договором та (або) чинним
законодавством України (п. 4.1 договору).

Позивачем надавались відповідачу
рахунки на оплату послуг, а саме: №594
від 13.03.2014 року на суму 1971,29 грн., №641 від
20.03.2014 року на суму 2139,40 грн., №748 від
27.03.2014 року на суму 2508,22 грн., №811 від
03.04.2014 року на суму 2394,13 грн., №849 від
10.04.2014 року на суму 2458,33 грн. та №905 від
17.04.2014 року на суму 2606,53 грн., а всього на
суму 14077,90 грн..

На виконання умов договору позивачем
надані відповідачу послуги, що
підтверджується видатковими
накладними №610 від 13.03.2014 року на суму
1971,29 грн., №657 від 20.03.2014 року на суму 2139,40
грн., №763 від 27.03.2014 року на суму 2508,22
грн., №827 від 03.04.2014 року на суму 2394,13
грн., №864 від 10.04.2014 року на суму 2458,33 грн.
та №921 від 17.04.2014 року на суму 2606,53 грн.,
які підписані представниками позивача
та відповідача і скріплені їх
печатками.

Також між позивачем та відповідачем
були складені та підписані акти
виконаних робіт, а саме: №610 від 13.03.2014
року на суму 1971,29 грн., №657 від 20.03.2014
року на суму 2139,40 грн., №763 від 27.03.2014
року на суму 2508,22 грн., №827 від 03.04.2014
року на суму 2394,13 грн., №864 від 10.04.2014
року на суму 2458,33 грн. та №921 від 17.04.2014
року на суму 2606,53 грн., згідно яких
виконавцем (позивачем) були проведені,
а замовником (відповідачем) прийняті
роботи, а саме: друк газети „Біла хата".
Також в даних актах зазначено, що
замовник отримав продукцію, претензій
по об'єму, якості та строкам виконаних
робіт не має.

Як зазначає позивач в позовній заяві,
відповідач здійснив часткову оплату
послуг по рахунку №594 від 13.03.2014 року на
суму 1931,16 грн., що також підтверджується
меморіальним ордером №КП0010005 від 05.03.2014
року, який міститься в матеріалах
справи.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Як встановлено ст. 629 ЦК України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України:
"Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином."

Згідно зі ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Отже, в порушення вищевказаних норм
законодавства та умов договору,
відповідач не виконав вчасно та в
повному обсязі свої зобов'язання по
оплаті вартості наданих йому послуг на
суму 12146,74 грн.

Згідно п. 4.2 договору у випадку
порушення строку оплати, визначеного п.
2.1 договору замовник сплачує виконавцю
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми заборгованості за
кожен день прострочення.

На підставі п. 4.2 договору позивачем
нараховано та пред'явлено до стягнення
з відповідача 994,11 грн. пені за період
прострочки платежу з 19.03.2014 року по
01.09.2014 року.

Відповідно до п. 4.3 договору у випадку
несвоєчасної оплати замовник
зобов'язується сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також п'ять процентів річних від
простроченої суми.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, має на вимогу кредитора
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Посилаючись на п. 4.3 договору та ст. 625
Цивільного кодексу України, позивач
також просить стягнути з відповідача 5%
річних в сумі 239,32 грн. за період з
19.03.2014р. по 01.09.2014р. та 1111,68 грн.
інфляційних нарахувань за період з
19.03.2014 року по 01.09.2014 року.

Для всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності суд
повинен перевірити обґрунтованість і
правильність здійсненого позивачем
нарахування штрафних санкцій, річних
тощо, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати позивача
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору або зробити це
самостійно.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку
пені та 5% річних, заявлених до
стягнення позивачем у позовній заяві,
дійшов висновку про правомірність їх
нарахування.

Здійснивши перевірку розрахунку
інфляційних нарахувань, суд доходить
висновку, що позивач має право на
стягнення інфляційних нарахувань за
період прострочки платежу з квітня 2014
року по серпень 2014 року в сумі 988,80 грн.
Решта суми 122,88 грн. нарахована
безпідставно.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково в сумі 14368,97 грн., в
тому числі 12146,74 грн. боргу, 994,11 грн.
пені, 239,32 грн. 5% річних та 988,80 грн.
інфляційних нарахувань.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, то за
таких обставин судовий збір
покладається на відповідача в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В
И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
„Редакційно-видавничий центр
Сіверщина" (вул. Любецька, 155, м.
Чернігів, ідентифікаційний код 34759829,
р/р 1 в ПАТ „Полікомбанк", МФО 3531009)
на користь публічного акціонерного
товариства „Поліграфічно-видавничий
комплекс „Десна" (проспект Перемоги, 62,
м. Чернігів, ідентифікаційний код 14242681,
інформація про рахунок відсутня) 12146,74
грн. боргу, 994,11 грн. пені, 988,80 грн.
інфляційних нарахувань, 239,32 грн. 5%
річних та 1875,00 грн. судового збору

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Суддя
Ж.В. Блохіна

.