ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.10.14р. Справа № 904/5789/14За позовом
ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТАНДАРТ-ДНЕПР",
м.Дніпропетровськ

до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИТСВА
"ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ
ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 11 585,34 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Представники:

від позивача: Красовська А.С. -
довіреність № 12/14 від 19.09.14;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ "СТАНДАРТ-ДНЕПР" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до ПАТ "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" про стягнення заборгованості у
розмірі 13 450,18 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані порушенням умов договору
поставки №511140581 від 24.03.14.

Заявою від 21.10.14 позивач зменшив
позовні вимоги. Згідно цієї заяви
позивач просить стягнути з відповідача
11 585,34 грн., з яких: 10 240,00 грн. - сума
основного боргу, 867,37 грн. - пеня, 134,61грн.
- 3% річних, 343,36 грн. - інфляційних
збитків.

Представник позивача з'явився в судове
засідання, позовні вимоги підтримав,
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача з'явився в
судове засідання. Позовні вимоги
визнав частково в сумі 10 240,00 грн.
основного боргу за поставку товару за
накладною РН-0000116. Проти решти позовних
вимог заперечує.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В порядку статті 85 ГПК України, у
судовому засіданні 21.10.14 оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення, оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (постачальник) та
відповідачем (покупець) укладено
договір поставки № 511130536 від 24.03.14
(Договір). Відповідно до умов п. 1.1.
договору, позивач зобов'язався
поставити, а відповідач прийняти і
сплатити продукцію
матеріально-технічного призначення, що
надалі іменується товар. Найменування,
асортимент, номенклатура, асортимент,
кількість, ціна, умови і постачання
товару вказані в Специфікаціях,
оформлених у вигляді Додатків до цього
Договору, що є невід'ємною його часткою.
Ціна товару визначена з урахуванням
умов постачання (згідно Інкотермс 2000),
передбачених відповідною
Специфікацією до цього Договору (п. 2.2.).
Відповідно до п. 3.9. Договору, датою
постачання товару і датою переходу
права власності є дата підписання
сторонами Акту приймання-передачі або
дата, зазначена відповідачем на
товарно-транспортній накладній при
прийманні товару. Сторони у
відповідній Специфікації можуть
обумовити інші умови визначення дати
постачання і дати переходу права
власності на товар. Згідно п. 10.1,
договір набирає чинності з моменту
фактичного підписання його
повноважними представниками сторін і
діє до 31.12.14, а в частині не виконаних
зобов'язань по Договору до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону та інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог - відповідно до вимог, що у певних
умовах звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання, і
передав товар відповідачу згідно
видаткової накладної ВН-0000116 від 17.04.14
на суму 30 240,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що
розрахунки за цим Договором
проводяться відповідачем шляхом
перерахування грошових коштів у
розмірі вартості партії товару на
рахунок позивача в порядку і терміни,
вказані в Специфікаціях до Договору.
Згідно специфікації № 1, оплата за
товар повинна була здійснена
відповідачем протягом 30 календарних
днів з моменту поставки.

Таким чином, строк оплати товару,
поставленого за видатковою накладною
ВН-0000116 від 17.04.14, настав 17.05.14.

Однак, відповідач порушив умови
договору та чинного законодавства
України, і оплатив товар в розмірі 20 000,00
грн. Внаслідок цього, у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем в розмірі 10 240,00 грн.

Таким чином, позовні вимоги про
стягнення 10 240,00 грн. суми основного
боргу за товар, поставлений за
накладною ВН-0000116, є обґрунтованими, та
такими, що підлягають задоволенню .

За загальним правилом, встановленим ст.
611 ЦК України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 7.5 договору, в разі невчасного
здійснення розрахунків за цим
Договором, відповідач виплачує
позивачу пеню в розмірі не більш
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який нараховується
пеня, від несплаченої суми за кожен
день прострочення.

На підставі цього, позивачем, за
прострочку оплати вартості отриманого
товару з 18.04.14 по 30.07.14, заявлено вимогу
про стягнення з відповідача пені в
розмірі 867,37 грн.

Згідно п. 2.1 Постанови Пленуму ВГСУ №14
від 17.12.13, якщо у вчиненому сторонами
правочині розмір та базу нарахування
пені не визначено або вміщено умову
(пункт) про те, що пеня нараховується
відповідно до чинного законодавства,
суму пені може бути стягнуто лише в
разі, якщо обов'язок та умови її сплати
визначено певним законодавчим актом.

З тексту п. 7.5 договору не можна
визначити точного розміру та базу
нарахування пені. А отже, розмір та база
нарахування пені залишились
неврегульованими сторонами. Чинне
законодавство України також не
визначає розмір та базу нарахування
пені за прострочку оплати за такими
поставками товару.

За таких обставин, в задоволенні
позовних вимог про стягнення пені, слід
відмовити.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку із порушенням умов договору, з
урахуванням уточнень, позивачем
заявлено вимоги про стягнення з
відповідача інфляційних втрат з червня
2014 по липень 2014 в розмірі 343,36 грн., які
підлягають задоволенню. Крім того,
позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 3 % річних за
період прострочки з 18.05.14 по 30.06.14 в сумі
134,61 грн. Такі вимоги є обґрунтованими,
та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 193 України, ст. ст. 525, 526,
530, 611, 612,712 ЦК України, ст. ст. 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" (49081, м.Дніпропетровськ, вул.
Столєтова, 21; код 05393116) на користь
ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СТАНДАРТ-ДНЕПР" (49000,
м. Дніпропетровськ, вул. Красно
заводська, б.54а; код 34513011) 10 240,00 грн. -
суми основного боргу, 134,61 грн. - 3 %
річних, 343,36 грн. - інфляційних втрат та
судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом. Рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
підписання повного рішення.

Повне рішення підписано 27.10.14.

Суддя
М.О.Ніколенко