ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15 жовтня 2014 р. Справа №
903/907/14

за позовом Прокурора Маневицького
району в інтересах держави в особі
Державного підприємства "Підприємство
Маневицької виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України у Волинській області
(№ 42)"

до відповідача: Державного вищого
навчального закладу "Шацький лісовий
коледж ім. В.В. Сулька" ШЛК

про стягнення 41 679 грн. 54 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від позивача: Мельник І.І., довіреність
№ 216 від 14.10.2014 року

від відповідача: н/з

у судовому засіданні взяв участь:
прокурор відділу представництва
інтересів громадян та держави в судах -
Католик І.А., довіреність № 113-6592 від
16.09.2014 року

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст.ст. 22,
29 ГПК України роз'яснено процесуальні
права та обов'язки сторін.

Суть спору: Прокурор
Маневицького району в інтересах
держави в особі Державного
підприємства "Підприємство
Маневицької виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України у Волинській області
(№ 42)" просить стягнути з
відповідача Державного вищого
навчального закладу "Шацький лісовий
коледж ім. В.В. Сулька" ШЛК 41 679 грн. 54
коп. заборгованості за поставлений
товар.

Позовна заява обгрунтована
невиконанням відповідачем зобов'язань
по оплаті отриманого товару.

Прокурор, пердставник позивача
позовну заяву підтримали у повному
обсязі.

Відповідач правом участі у
судовому засіданні не скористався,
повноважного представника у судове
засідання не направив, хоч був належним
чином повідомлений про дату, місце та
час розгляду справи, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 631 (а.с. 32).

Заслухавши пояснення прокурора
та представника позивача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

Згідно з абзацом четвертим
частини першої статті 2 ГПК України
господарський суд порушує справи за
позовами прокурорів, які звертаються
до господарського суду в інтересах
держави. Частиною другою згаданої
статті передбачено, що у позовній заяві
прокурор самостійно визначає, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та обґрунтовує необхідність їх
захисту, а також вказує орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
відносинах, за відсутності ж такого
органу або відсутності у нього
повноважень зазначає про це в позовній
заяві. (Постанова Пленуму ВГСУ № 7 від
23.03.2012 "Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам".)

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати: безпосередньо із закону або
іншого нормативно-правового акту, що
регулює господарську діяльність, з
акту управління господарською
діяльністю, з господарського договору
та інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.
Господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно накладної № 316 від 27.06.2013
року позивачем відпущено відповідачу
продукцію, а саме крісло театральне
3-секційне на суму 35 940 грн. 00 коп., які
згідно подорожнього листа від 27.06.2013
року, поставлено автомобілем КАМАЗ 5320
(а.с. 10-11).

На підставі накладної № 316 від
27.06.2013 року між сторонами склалися
відносини купівлі-продажу, що
врегульовані нормами Цивільного та
Господарського кодексів України.

Згідно ст. 665 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Суд вважає, що між сторонами мають
місце правовідносини, що склалися на
підставі укладеного у спрощений спосіб
договору купівлі - продажу, за яким
сторони не визначали строк здійснення
відповідачем оплати за отриманий
товар.

У зв'язку з чим, покупець (відповідач у
даному випадку) був зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття,
чого, як встановлено судом, зроблено не
було. Тобто, накладна, за якою
відповідач отримав товар, є
самостійною підставою виникнення
обов'язку у відповідача здійснити
розрахунки за отриманий товар.

Факт отримання відповідачем
продукції підтверджується накладною
№ 316 від 27.06.2013 року (а.с. 25).

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та закону, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту та інших
вимог, що звичайно ставляться.

18.03.2014 року на адресу відповідача
направлено претензію № 42/69/17 з на суму 35
940 грн. 00 коп., яка залишена без
відповіді та задоволення (а.с. 26).

Заборгованість відповідача
складає 35 940 грн. 00 коп., підтверджена
матеріалами справи, відповідачем не
оспорюється, підставна і підлягає до
стягнення з відповідача, оскільки в
силу ст. 193 ГК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а одностороння відмова
від виконання зобов'язань не
допускається.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.

З нарахованих позивачем 1 211 грн. 12 коп.
за період з 28.06.2013 року по 11.08.2014 року 3%
річних підставними та підлягають до
стягнення 1 202 грн. 27 коп. за період з
01.07.2013 року по 11.08.2014 року, оскільки
28-30.06.2013 року припадають на вихідні дні.

У позові на суму 8 грн. 85 коп. слід
відмовити.

Нараховані позивачем 4 528 грн. 44 коп.
інфляційних втрат (згідно пояснень
прокурора від 15.10.2014 року за період з
жовтня 2013 року по липень 2014 року)
підставні та підлягають до стягнення з
відповідача в силу ст. 625 ЦК України.

Оскільки спір до розгляду суду
доведено з вини відповідача, то витрати
по сплаті судового збору відповідно до
ст. 49 ГПК України слід віднести на
нього.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного вищого
навчального закладу "Шацький лісовий
коледж ім. В.В. Сулька" ШЛК (Волинська
обл., Шацький р-н., смт. Шацьк,
вул. 50 Років Перемоги, буд. 20, ) на користь Державного
підприємства "Підприємство
Маневицької виправної колонії
управління Державної пенітенціарної
служби України у Волинській області (№
42)"

- 35 940 грн. 00 коп. основного боргу, 4 528 грн.
44 коп. інфляційних втрат, 1 202 грн. 27 коп.
3% річних, а всього 41 670 грн. 71 коп. (сорок
одна тисяча шістсот сімдесят грн. 71
коп.)

3. У позові на суму 8 грн. 85 коп.
відмовити.

4. Стягнути з Державного вищого
навчального закладу "Шацький лісовий
коледж ім. В.В. Сулька" ШЛК (Волинська
обл., Шацький р-н., смт. Шацьк, вул. 50
Років Перемоги, буд. 20, ) 1
827 грн. 00 коп. судового збору в
дохід Державного бюджету

5. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення

складений 20.10.2014 року

Суддя
А. М. Кравчук