КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2014 р. Справа№ 911/794/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Джугостран В.І.,

від відповідача - Мусійко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-транспортна компанія
"Укрспецтранс" від 12.08.2014

на рішення господарського суду
Київської області від 06.06.2014

у справі №911/794/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Бізнес-гармонія", м
Вінниця

до товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-транспортна компанія
"Укрспецтранс", м. Сквирка, Київської
області

про стягнення 83869грн. 17 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 06.06.2014 (суддя
-Бацуца В.М.) частково задоволено позов
ТОВ "Бізнес-гармонія" та стягнуто з ТОВ
"ВТК "Укрспецтранс" 78901грн.42коп.
орендної плати за договорами оренди
транспортних засобів від 15.11.2009 р., від
15.11.2009 р., від 10.12.2009 р., від 08.01.2010,
501грн.04коп. інфляційних втрат,
3266грн.52коп. - 3% річних та 1800 грн.85коп.
судового збору. Суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог,
оскільки відповідач не розрахувався з
позивачем за орендовані згідно
вказаних договорів транспортні засоби.
При цьому судом відмовлено в стягненні
частини заборгованості, враховуючи 2
дні усунення несправностей одного з
орендованих транспортних засобів,
надання відповідачем відповідних
доказів цього (п. 12 договору
передбачено, що на час усунення
несправностей орендна плата не
сплачується). Також, судом відмовлено в
стягненні частини нарахованих
позивачем нарахованих інфляційних
втрат, в зв'язку з їх невірним
розрахунком позивачем та стягнуто їх
суму за уточненим розрахунком суду.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просив його скасувати, в
задоволенні позовних вимог відмовити.
Апелянт зазначив, що з врахуванням
проведеного ним поточного ремонту та
техобслуговування транспортних
засобів повністю розрахувався з
позивачем за їх оренду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просив залишити оскаржуване рішення
суду першої інстанції без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.
Зокрема зазначив про правомірність та
обґрунтованість висновків місцевого
господарського суду.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, колегія суддів
апеляційного господарського суду
враховує наступне.

Між позивачем та відповідачем було
укладено наступні договори оренди
транспортних засобів:

15.11.2009 р. договір оренди транспортного
засобу, згідно умов п. 1. якого
орендодавець передає, а орендар
приймає за плату в користування
транспортний засіб (ТЗ) фабричної марки
RENAULT, модель MAGNUM, випуску 2002 року, шасі №
VF611GTA000119584 тип ТЗ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ,
реєстраційний номер АВ 2735 BE,
зареєстрований у Вінницькому ВРЕР УДАІ
УМВС України в Вінницькій області
14.11.2009 р. Автомобіль передається у
користування та володіння на 5 років (п.9
договору), орендна плата складає 5000 грн.
на місяць (п.11).

15.11.2009 р. договір оренди транспортного
засобу, згідно умов п. 1. якого
орендодавець передає, а орендар
приймає за плату в користування
напівпричіп фабричної марки KRONE, модель
SDP 27, випуску 1998 року, шасі № WKESDP27000W14637,
тип, Фургон-Е, реєстраційний номер
АВ6971ХТ, зареєстрований у Вінницькому
ВРЕР УДАІ УМВС України в Вінницькій
області 14.11.2009 р. Автомобіль
передається у користування та
володіння на 5 років (п.9 договору),
орендна плата складає 2000 грн. на місяць
(п.11).

10.12.2009 р. договір оренди транспортного
засобу, згідно умов п. 1. якого
орендодавець передає, а орендар
приймає за плату в користування
транспортний засіб (ТЗ) фабричної марки
RENAULT, модель MAGNUM, випуску 2002 року, шасі №
VF611GTA000117320 тип ТЗ СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ,
реєстраційний номер АВ 0896 BС,
зареєстрований у Вінницькому ВРЕР УДАІ
УМВС України в Вінницькій області
04.12.2009 р. Автомобіль передається у
користування та володіння на 5 років (п.9
договору), орендна плата складає 5000 грн.
на місяць (п.11).

08.01.2010 р. договір оренди транспортного
засобу, згідно умов п. 1. якого
орендодавець передає, а орендар
приймає за плату в користування
напівпричіп фабричної марки KOGEL, модель
SNCO 24, випуску 1999 року, шасі № WKOSNCO24X0739453,
тип, Фургон-Е, реєстраційний номер
АВ7470ХТ, зареєстрований у Вінницькому
ВРЕР УДАІ УМВС України в Вінницькій
області 29.12.2009 р. Автомобіль
передається у користування та
володіння на 5 років (п.9 договору),
орендна плата складає 2000 грн. на місяць
(п.11).

При цьому пунктом 12. вказаних договорів
передбачено, що на час усунення
несправностей автомобіля орендна
плата не сплачується, а строк
знаходження автомобіля в оренді у
орендаря може бути продовжено на
відповідну кількість днів, за
виключенням випадків, коли ремонт
викликаний порушенням орендарем
правил, експлуатації або зберігання
автомобіля.

Відповідно Пункт 15. вказаних договорів
встановлює, що орендар обов'язується,
серед іншого, своєчасно у
встановленому договором порядку та
розмірі сплачувати орендну плату; за
власний рахунок здійснювати
обслуговування, поточний та аварійний
ремонт автомобіля впродовж строку
оренди без подальшого відшкодування
орендодавцем, нести інші витрати по
утриманню автомобіля; у випадку
пошкодження автомобіля негайно
повідомити про це орендодавця та за
власний рахунок у максимально короткий
термін здійснити необхідний ремонт.

Крім того, 13.12.2011 р. між позивачем та
відповідачем були підписані
відповідні угоду про розірвання
вищеперерахованих договорів оренди
транспортних засобів, згідно умов п. 1.
яких орендодавець та орендар вирішили,
що у зв'язку з тим, що у орендаря немає
можливості в відповідному об'ємі
завантажити транспортний засіб та
платити орендну плату в повному обсязі,
зупинити його дію в частині оренди.

31.12.2011 р. між позивачем та відповідачем
підписано відповідні акти
приймання-передачі предметів оренди
(автомобілів) згідно угод про
розірвання договорів оренди
транспортних засобів.

Так, судом встановлено, що відповідач
користувався орендованим майном за
договорами з моменту їх підписання та
фактичного передання в оренду майна та
у період дії договору, а ж до моменту
розірвання договорів та до фактичного
повернення майна з оренди, а саме: у
загальному періоді з 15.11.2009 р. по 31.12.2011
р. і розмір орендної плати за
користування орендованим майном у
вказаний період склав 349 573грн.34коп., що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків станом на 31.12.2011 р.,
підписаним обома сторонами, актом №
ОУ-0000054 здачі-прийняття робіт (наданих
послуг) від 31.12.2011 р., актом № ОУ-0000055
здачі-прийняття робіт (наданих послуг)
від 31.12.2011 р., актом № ОУ-0000056
здачі-прийняття робіт (наданих послуг)
від 31.12.2011 р., актом №ОУ-0000057
здачі-прийняття робіт (наданих послуг)
від 31.12.2011 р., наявними у матеріалах
справи (т.1, а.с.31-36).

Також, судом встановлено, що за період
дії договорів та на їх виконання
відповідачем було лише частково
виконано свій обов'язок по оплаті
орендної плати за користування
орендованим майном та перераховано
позивачу грошові кошти у розмірі
270344грн, що підтверджується актом
звірки взаємних розрахунків станом на
31.12.2011р., підписаним обома сторонами,
відповідними виписками з банківського
рахунку позивача, наявними у
матеріалах справи.

Отже, заборгованість відповідача з
орендної плати становить 79229грн.34коп.
Враховуючи, що відповідач зазначену
заборгованість не сплатив, позивач
звернувся з позовом до суду про
стягнення з відповідача 79 229грн.34 коп.
основної заборгованості, 1 37грн.31коп.
інфляційних втрат та 3 266грн.52коп. 3 %
річних.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України
договір є підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
визначає, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу
України за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 762 цього ж кодексу
передбачено, що за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Як вбачається з вищевикладеного, у
встановлені договорами строки і станом
на час розгляду справи відповідач
обов'язок щодо оплати у повному обсязі
орендної плати за користування
орендованим майном у заявлений
позивачем період з 15.11.2009 р. по 31.12.2011 р.
не виконав і його основна
заборгованість перед позивачем
складає 79 229грн.34коп.

Заперечуючи проти позовних вимог
відповідач зазначає, що з врахуванням
проведеного ним поточного ремонту та
техобслуговування транспортних
засобів повністю розрахувався з
позивачем за їх оренду.

Проте, як вірно зазначено судом першої
інстанції, відповідачем не було надано
суду жодних належних та допустимих
доказів, за виключенням акту №П-00000433
від 16.12.2010 р. здачі-приймання робіт
(надання послуг), акту № 5772 від 15.11.2011 р.
здачі-приймання робіт (надання послуг),
що підтверджували б належне виконання
ним своїх обов'язків щодо повідомлення
позивача (орендодавця) про виникнення у
період дії договорів пошкоджень та
будь-яких інших несправностей
транспортних засобів, що є предметами
відповідних договорів оренди
транспортного засобу, та
підтверджували б факти виникнення і
періоди усунення несправностей
транспортних засобів, на час усунення
яких у відповідності до п. 12. договорів
не сплачується орендна плата.

Докази, надані відповідачем у процесі
розгляду справи і наявні у матеріалах
справи, а саме відповідні журнали
видачі подорожніх листів, відповідні
подорожні листи вантажного автомобіля,
відповідні журнали реєстрації
технічного обслуговування
автотранспорту, відповідні рахунки та
видаткові накладні, за виключенням
акту № П-00000433 від 16.12.2010 р.
здачі-приймання робіт (надання послуг),
акту № 5772 від 15.11.2011 р. здачі-приймання
робіт (надання послуг), не є належними
доказами, що підтверджують факти
виникнення і періоди усунення
несправностей транспортних засобів, що
є предметами відповідних договорів
оренди транспортного засобу, на час
усунення яких у відповідності до п. 12.
договорів не сплачується орендна
плата.

При цьому, що положеннями договорів
оренди транспортного засобу (п.15) не
передбачено звільнення відповідача
(орендодавця) від своїх обов'язків щодо
сплати орендної плати за користування
орендованим майном на час здійснення і
проведення технічного обслуговування
транспортних засобів, що є предметами
відповідних договорів оренди
транспортного засобу. Проведення
планових ремонтів те ж не є тотожним
поняттю усунення несправностей
автотранспорту.

Враховуючи 2 (два) дні усунення
несправностей транспортного засобу
фабричної марки RENAULT, модель MAGNUM,
випуску 2002 року, шасі №VF611GTA000119584 тип ТЗ
СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ, реєстраційний номер
АВ2735 BE, а саме 16.12.2010 р. та 15.11.2011 р., що
підтверджується актом № П-00000433 від
16.12.2010 р. здачі-приймання робіт (надання
послуг), актом № 5772 від 15.11.2011 р.
здачі-приймання робіт (надання послуг),
на час усунення яких у відповідності до
п. 12. договору не сплачується орендна
плата, місцевий господарський суд
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення вимог позивача в частині
стягнення із відповідача основної
заборгованості по орендній платі за
договором оренди транспортного засобу
від 15.11.2009 р., договором оренди
транспортного засобу від 15.11.2009 р.,
договором оренди транспортного засобу
від 10.12.2009 р., договором оренди
транспортного засобу від 08.01.2010 р. у
розмірі 78 901грн.42 коп. (79 229грн.34коп. -
166грн.67коп. - 161грн.25коп.).

Також, вірним є й висновок суду про
стягнення з відповідача 3266грн.52коп.
трьох відсотків річних та 501грн.04коп.
інфляційних втрат, на підставі ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, за
уточненим розрахунком суду, наведеним
в рішенні.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, викладені
заперечення в поданій апеляційній
скарзі не спростовують висновків суду.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на фактичних обставинах та
матеріалах справи, прийняте відповідно
до норм чинного законодавства, а тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Київської області від 06.06.2014 у справі
№911/794/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю
"Виробничо-транспортна компанія
"Укрспецтранс" - без задоволення.

2. Справу №911/794/14 повернути
господарському суду Київської області.

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко