ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 р. Справа № 909/1109/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Скапровської
І.М.

при секретарі судового засідання
Андріїв Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромгаз", вул.
Почайнинська, 38/44, м. Київ, 04070, .

до відповідача: ТОВ ВКФ "СКЛО-ПАК", вул.
Данила Галицького, 1, м. Рогатин,
Івано-Франківська область, 77000,

про стягнення 5300 грн. - основного боргу,
237,85 грн. - 3% річних, 719,91 грн. -
інфляційних втрат,

встановив, що товариство з обмеженою
відповідальністю "Агропромгаз"
звернулось до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ТОВ ВКФ "СКЛО-ПАК" про стягнення 5300
грн. - основного боргу, 237,85 грн. - 3%
річних, 719,91 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідач всупереч
приписам ЦК України, умовам договору
№311/13А від 17.12.2012р., додаткових угод до
Договору не виконав взяті на себе
зобов'язання по оплаті наданих послуг.
Факт надання послуг підтверджується
актом виконання робіт № 1 від 31.01.2013р.
(скріпленими у двохсторонньому порядку
підписами та печатками сторін)

За несвоєчасне виконання зобов'язання
відповідачу нараховано річні та
інфляційні втрати.

Представник позивача в судове
засіданні не з'явився, направив суду
заяву про стягнення з відповідача 237,85
грн. - 3% річних, 719,91 грн. - інфляційних
втрат та 1827 грн. - судового збору,
оскільки відповідач сплатив 10.10.14. суму
основного боргу. Даний факт підтвердив
копією банківської виписки.

Відповідач в судові засідання не
з'являвся, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи. Відзиву на позов не
подав, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002
№ 75 (з подальшими змінами), перший,
належним чином підписаний, примірник
процесуального документа (ухвали,
рішення, постанови) залишається у
справі; на звороті у лівому нижньому
куті цього примірника проставляється
відповідний штамп суду з відміткою про
відправку документа, що містить:
вихідний реєстраційний номер, загальну
кількість відправлених примірників
документа, дату відправки, підпис
працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу.

Водночас до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Суд, враховуючи приписи ст. 75 ГПК
України, зокрема право суду розглянути
справу, у випадку неподання відзиву на
позовну заяву, за наявними в ній
матеріалами, розглянув матеріали
справи, вважає, що позов слід
задоволити частково, в частині
стягнення боргу в сумі 5300 грн.
провадження у справі припинити, судові
витрати розподілити у відповідності
до ст. 49 ГПК України.

При цьому суд виходив з наступного:

17 грудня 2012 між товариством з обмеженою
відповідальністю "Агропромгаз" (далі
іменовано Виконавець) та ТОВ ВКФ
"Скло-Пак" (ділі іменовано Замовник)
укладено договір № 311/13А. Відповідно до
цього Договору Виконавець
зобов'язується надати Замовнику
послуги по супроводженню договорів на
поставку природного газу № 73/13 від 17
грудня 2012р. та № 276/13А від 10.12.2012р. і
контролю за їх виконанням та інші
послуги, що пов'язані з придбанням
енергоносіїв, а Замовник
зобов'язується прийняти і оплатити
послуги, що виконуються Виконавцем
згідно з умовами даних Договорів ( п. 1.1
Договору).

Вартість послуг по супроводженню
договорів на поставку природного газу
зазначається у щомісячних Додаткових
угодах до вищезазначених Договорів і
може змінюватись за згодою сторін.

Пунктом 1.3 Договору встановлено, що на
підтвердження факту надання
Виконавцем послуг Замовнику,
відповідно до умов Договорів,
щомісячно до 5 числа місяця, наступного
за звітним, Виконавцем складається Акт
виконаних робіт і передається
Замовнику для належного оформлення.

Розділом три Договору встановлено
порядок оплати. За надані послуги
Замовник виплачує Виконавцю плату з
урахуванням конкретного об'єму
виконаних робіт, яка зазначається у
щомісячних Додаткових угодах до цього
Договору. Оплата послуг проводиться
Замовником протягом 2 (двох)
банківських днів після підписання Акту
виконаних робіт, на підставі наданого
Виконавцем рахунку, шляхом
перерахування грошових коштів на його
розрахунковий рахунок.

На виконання умов даного Договору,
позивачем було надано послуги, які
прийняті відповідачем, що
підтверджується актом виконаних робіт
№ 1 від 31 січня 2013р. та рахунком -
фактурою № АГЦ - 000008 від 31.01.2013р.

Однак, відповідач в супереч умовам
Договору не виконав взяті на себе
зобов'язання по оплаті наданих послуг

27.08.2014р. представник позивача направив
на адресу відповідача претензію № 08-122.
Претензія залишене без відповіді.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з
договорів. Зобов'язанням є право
відношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні положення
містяться в ст.ст.179, 193 ГК України.

Приписами ч.1 п.1 ст.530 ЦК України
встановлено, що, якщо у зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що
прострочив своє зобов'язання по
поверненню заборгованості, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом (ч.1
ст.612 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач, після звернення позивача
до суду виконав своє зобов'язання в
частині оплати за надані послуги. Факт
оплати підтверджується банківською
випискою від 13.10.14.

За наведених обставин, в частині
стягнення 5300 грн., враховуючи, що
зобов'язання виконано після звернення
позивача до суду, провадження у справі
слід припинити в порядку п.1-1 ст.80 ГПК
України, якою встановлено, що
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Вимоги про стягнення 3% річних та
індексу інфляції, слід задоволити
частково виходячи з вимог ст. 625 ЦК
України, якою встановлено, що боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом та того, що при перерахунку
здійсненого судом самостійно було
встановлено, що до стягнення
підлягають 237,85 грн. 3 % річних та 667,80 грн.
інфляційних втрат. В частині стягнення
52,11 грн. інфляційних втрат слід
відмовити.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Судові витрати у відповідності до ст. 49
ГПК України, слід стягнути пропорційно
задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 49, п.1-1 ст.80, ст.ст. 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з ТОВ ВКФ "СКЛО-ПАК", вул.
Данила Галицького, 1, м. Рогатин,
Івано-Франківська область, 77000, на користь: товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромгаз", вул. Почайнинська, 38/44, м.
Київ, 04070, - 237,85 грн. - 3%
річних, 667,80 грн. - інфляційних втрат,
1811,79 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення заборгованості в
сумі 5300 грн. провадження у справі
припинити.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 30.10.14

Суддя
Скапровська І.М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Микитин Р. Р. 30.10.14