КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2014 р. Справа№ 925/932/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: представник - Сторчус
О.В. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Одеська
залізниця" в особі відокремленого
підрозділу "Одеська дирекція
залізничних перевезень"

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 31.07.2014 р.

у справі № 925/932/14 (суддя Єфіменко В.В.)

за позовом Державного підприємства
"Одеська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Одеська
дирекція залізничних перевезень"

до Державного підприємства
"Золотоніське лісове господарство", с.
Вільхи Золотоніського р-ну Черкаської
обл.

про стягнення 31 905 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 р. Державне підприємство
"Одеська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Одеська
дирекція залізничних перевезень"
звернулось до Господарського суду
Черкаської області з позовом до
Державного підприємства "Золотоніське
лісове господарство" про стягнення з
відповідача на свою користь штрафу за
неправильно зазначену у накладній масу
вантажу у сумі 31 905,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач у залізничній накладній
неправильно зазначив масу вантажу, а
тому, посилаючись на ст.24, ст.118, ст.122
Статуту залізниць України та пункти 1.1
і 1.3 Правил оформлення перевізних
документів, позивач просить суд
стягнути з відповідача штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезень.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 31.07.2014 р. у
справі №925/932/14 у позові відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, Державне підприємство
"Одеська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Одеська
дирекція залізничних перевезень"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована
тим, що рішення суду першої інстанції
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просить відмовити в її
задоволенні, а рішення Господарського
суду міста Києва від 31.07.2014 р. залишити
без змін.

В судовому засіданні представник
відповідача заявив клопотання про
залучення до матеріалів справи
звернення відповідача до
Науково-навчального інституту
лісового і садово-паркового
господарства та копію відповіді на
звернення інституту.

Колегія суддів задовольнила дане
клопотання, оскільки вказаний висновок
був отриманий відповідачем після
прийняття рішення судом першої
інстанції.

Представник відповідача в
судовому засіданні проти доводів
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити її без задоволення, а
оскаржуване рішення без змін.

Позивач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, про час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, клопотань про
відкладення розгляду справи не
надходило.

Згідно роз'яснень п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Неявка представника позивача в судове
засідання не перешкоджає розгляду
справи, оскільки в матеріалах справи
достатньо доказів для вирішення спору
по суті.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представника відпоівдача, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

У пункті 37 Статуту залізниць України
встановлено, що "під час здавання
вантажів для перевезення відправником
має бути зазначена у накладній їх маса.
Тарні та штучні вантажі перевозяться
із зазначенням у накладній маси і
кількості вантажних місць. Маса цих
вантажів визначається до здавання їх
для перевезення і зазначається на
вантажних місцях. Вантажі, що
перевозяться насипом і наливом, а також
інші вантажі, зважування яких на
вантажних вагах неможливе, зважуються
на вагонних вагах. Перелік вантажів, що
можуть перевозитися насипом і наливом,
установлюється Правилами. Загальна
маса вантажу визначається шляхом
зважування на вагах або підрахуванням
маси на вантажних місцях за трафаретом
чи стандартом. Маса окремих вантажів
може визначатися розрахунковим
методом, за обміром або умовно
(нафтопродукти в цистернах, тварини,
лісоматеріали тощо). Маса вантажів
визначається відправником. Спосіб
визначення маси зазначається у
накладній."

Також п. 9 Правил приймання вантажів до
перевезення, які затверджені Наказом
Мінтранспорту України №644 від 21.11.2000
року передбачено, що "лісоматеріали й
дрова повинні пред'являтися до
перевезення із зазначенням у накладній
таких даних: у разі перевезення в
спеціальних контейнерах або в пакетах -
кількості контейнерів або пакетів; у
разі перевезення з використанням
верхньої звуженої частини обрису
навантаження ("шапки") - кількості
основних штабелів, їх висоти і
кількості штабелів, укладених у "шапці";
у разі перевезення лісоматеріалів і
дров у критих вагонах - кількості
штабелів; в інших випадках - кількості
штабелів і їх висоти. Маса
лісоматеріалів і дров визначається
відправником умовно".

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами 10.10.2011 р. укладено договір
"про організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
вантажів та надані залізницею
додаткові послуги".

За умовами даного договору, позивач
зобов'язується приймати до перевезення
вантажі лісгоспу, для чого має подавати
під завантаження вагони згідно з
затвердженими планами і заявками
лісгоспу, як вантажовласника.
Наявність вагонних ваг, які необхідні
для визначення маси нетто деревини на
станції вантажовідправника договором
не передбачена.

Відповідно п. 2.1 розділу 2 Правил
оформлення перевізних документів у
накладній №40123317 представниками ДП
"Золотоніський лісгосп" в графі 26
"спосіб визначення маси" вказано -
"условно", та визначено масу вантажу -
"58000 кг". Зазначена маса вантажу
визначена підприємством шляхом
застосування коофіцієнтів переводу
кубомаси (щільних кубометрів) деревини
у вагу (тони).

Графа 49 накладної не мітить зауважень
залізниці щодо способу визначення маси
лісоматеріалів та його позначення -
"условно".

Колегія суддів погоджується з доводами
відповідача про те, що умовний спосіб
визначення маси пов'язаний із
особливістю деревини, як матеріалу.
Так, для визначення ваги
лісоматеріалів основне значення має
така властивість як влагомісткість
деревини, яка є постійно змінюваним
чинником, та коливається в залежності
від породи деревини, місця проростання,
строків та умов зберігання. Саме тому
вагу деревини не можна визначити
точним способом, адже вона має пряму
залежність від терміну зберігання та
відсотку вологи, і тому є різною. До
того ж, можуть допускатись помилки у
визначенні кубічних метрів деревини,
що також може створювати відхилення у
вазі деревини. Крім того, при
зважуванні вагону слід враховувати
погодні умови, що може призвести до
зміни збільшення ваги лісоматеріалів.

Згідно "Інструкції з обліку
продукції лісозаготівель, лісопиляння
і деревообробки на підприємствах
Держкомлісгоспу", яка затверджена
наказом Держкомлісгоспу України №205
від 19.12.2003 року, при реалізації деревини
покупцям залізничним шляхом на кожний
вагон працівниками лісогосподарського
підприємства складається
Специфікація-накладна на відправлення
лісопродукції залізницею/водним
шляхом (форма ЛГ-22). Вказана
специфікація за №11 від 23.01.2014 була
складена і в даному випадку, а саме:
вагоном перевозилось 65,723 куб. м
пиловочної сосни ІІ-ІІІ сорту
діаметрами від 20 до 42 см.

Перевод кубічних метрів деревини у
тони здійснювався відповідачем на
підставі коефіцієнтів, що вказані у
"Справочнике по таксации
лесоматериалов" /Н.А.Кошнаровский, М.,
1956/, таблица 75. Згідно цього джерела,
середній коофіціент переводу
кубометрів свіжезрубаної сосни у вагу
складає 0,863 (це вага одного кубометра
сосни), тому загальна вага завантаженої
лісопродукції у спірному вагоні склала
56,8 тони (65,723 куб. метрів * 0,863). Крім того,
при визначенні ваги завантаженого
вагону була врахована вага вагонних
реквізитів в кількості приблизно 1.0
тона (вагонстійка, вагонстяжка, дріт,
дошка), про що вказано у специфікації -
накладної №11 від 23.01.2014. Підставою для
врахування у масу вантажу маси
упаковки є п. 4. 1 розділу 4 "Збірника
тарифів на перевезення вантажів
залізничним транспортом у межах
України та пов'язані з ним послуги", що
затверджений Наказом Мінтранспорту
№317 від 26.03.2009 року.

При оформленні спірного вагону
представниками ДП "Золотоніський
лісгосп" у накладній №40270983 від 31.01.2014
визначено загальну масу вантажу - "58000"
кг (56,80 тон +1.00 тонна), яка визначена
підприємством шляхом застосування
коефіцієнтів переводу кубомаси
(щільних кубометрів) деревини у вагу
(тони). 200 кг збільшення у даному
випадку знаходиться у межах
нормативно затвердженого рівня
граничного розходження визначення
маси нетто вантажу становить 0,2 % від
маси нетто.

Визначення ваги завантажених
лісоматеріалів у даному випадку
здійснювалось відповідачем на
виконання вимог п. 2.1 розділу 2 Правил
оформлення перевізних документів
(Наказ Мінтранспорту №644 від 21.11.2000
року), графи комплекту перевізних
документів "Маса вантажу в кг,
визначена відправником". Не зазначення
маси вантажу у накладній не
допускається, оскільки її кількість
впливає на розмір провізної плати. З
огляду на умовний характер обрахунку,
ця маса вантажу не обов'язково повинна
бути абсолютно точною (допускається
похибка як у бік зменшення так і у бік
збільшення), оскільки маса обрахована
за обміром кубомаси вантажу.

Таким чином, суд першої інстанції
проаналізувавши подані сторонами
докази дійшов правомірного висновку,
що і відправник, і залізниця, під
словом "условно" мали на увазі умовне
визначення маси вантажу завантаженого
у вагоні № 68012939.

Отже, позивач виконав приписи вказаних
норм чинного законодавства, і
відповідно, правомірно обрав умовний
спосіб визначення маси вантажу
завантаженого у вагон №68012939.

Із матеріалів справи та пояснень
сторін вбачається, що перевірка маси
вантажу, була здійснена 24 січня 2014 р.
під час слідування вагона № 68012939 через
станцію ім. Т.Г.Шевченка Одеської
залізниці на тензометричних вагах.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3 Інструкції
про порядок застосування засобів
ваговимірювальної техніки на
залізничному транспорті України,
затвердженої наказом Міністерства
Інфраструктури України № 442 від 31.07.2012
(далі - Інструкція), засоби
ваговимірювальної техніки (далі - ЗВВТ),
які перебувають у власності як
залізниць, так і організацій, які не
належать до сфери управління
Укрзалізниці, підлягають обліку
залізницями.

Якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї
Інструкції, інших нормативно-правових
актів та нормативних документів, вони
беруться на облік ревізором вагового
господарства дирекції, який відповідно
до вимог пункту 2.2 розділу 2 Правил
технічної експлуатації залізниць
України, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
20.12.1996 № 411, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за
№ 50/1854 (далі - ПТЕ), оформлює технічний
паспорт засобу ваговимірювальної
техніки згідно з додатком 1 до цієї
Інструкції. У технічному паспорті ЗВВТ
робиться запис про повірку або
державну метрологічну атестацію,
вказується нормована похибка для
різних режимів зважування згідно з
вимогами пункту 1.9 розділу I цієї
Інструкції, зазначається можливість
зважування небезпечних вантажів
згідно з наданими документами та
робиться запис про придатність ЗВВТ
для зважування відповідних вантажів,
що перевозяться залізничним
транспортом.

Технічні паспорти ЗВВТ, які
зберігаються у начальника станції, є
документами, згідно з якими
розглядаються претензії, пов'язані з
визначенням маси вантажу. Записи в
технічному паспорті ЗВВТ у процесі
експлуатації здійснюють в тому числі
державні повірники та повірники (далі -
повірники) - про результати виконання
повірки або державної метрологічної
атестації.

Позивач не надав оригіналів доказів
справності тензометричних ваг,
доказів своєчасності їх метрологічних
випробувань.

Водночас, у спірному вагоні різниця
ваги нетто вантажу - лісоматеріалів
проти документа (накладної), в сторону
зменшення склала 3900 кг.

Отже, таке недовантаження пов'язано із
особливостями коливання щільності
сирої/сухої деревини в межах 25-40%;
вантажопідйомність вагону не була
перевищена, отже загрози безпеці руху
не спричинено, а вимога про стягнення
штрафу є безпідставною,
необґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів дійшла до
висновку, що відповідачем не було
порушено приписи ст. 122 Статуту
залізниць України в частині
неправильного зазначення у накладній
маси вантажу, а тому у даному випадку
відсутні підстави для задоволення
позову.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про відмову у
позові повністю, з даним висновком
погоджується і колегія суддів,
оскільки він відповідає обставинам
справи та вимогам законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що місцевим господарським
судом повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи та надано їм належну
правову оцінку, рішення суду першої
інстанції відповідає законодавству,
матеріалам справи та не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Одеська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Одеська дирекція залізничних
перевезень" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 31.07.2014 року у
справі № 925/932/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/932/14 повернути
до Господарського суду Черкаської
області.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
П.В. Авдеєв

Є.Ю. Шаптала