ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" жовтня 2014 р.Справа № 916/3121/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вулвер"

до відповідача: Товариства з обмежною
відповідальністю "Корпорація ДПЛ"

про стягнення 205 267,07 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Катан В.В. - довіреність
№155/3/1-1 від 01.01.2014р.

від відповідача: Пономаренко І.П. -
довіреність від 10.10.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вулвер" звернулося
до господарського суду з позовною
заявою до Товариства з обмежною
відповідальністю "Корпорація ДПЛ", в
якій, з урахуванням заяви, поданої в
порядку ст. 22 ГПК України (а.с. 111-117),
просить суд стягнути з відповідача
основну заборгованість у сумі 169 494,99
грн., пеню у сумі 10 683,72 грн., три відсотки
річних у сумі 4 833,71 грн., інфляційні
витрати у сумі 20 254,65 грн., а також
витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач послався на порушення
ТОВ "Корпорація ДПЛ" умов укладеного
між сторонами по справі договору
поставки насосного обладнання №В-19 від
22.04.2013р. в частині повної та своєчасної
сплати грошових коштів за поставлений
товар.

Ухвалою суду від 08.08.2014р. було порушено
провадження у справі № 916/3121/14 із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні.

Представник позивача у судовому
засіданні 13.10.2014р. на уточнених
позовних вимогах наполягав, просив суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 13.10.2014р. проти наявності
основної заборгованості не
заперечував та просив суд відкласти
розгляд справи на іншу дату з метою
укладення мирової угоди з позивачем.

Приймаючи до уваги, що представник
позивача зазначив про відсутність
намірів укладати мирову угоду, суд
відмовив у задоволенні клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності та давши їм
відповідну правову оцінку, суд дійшов
наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності зі статтею 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
До відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.04.2013р. між ТОВ "Вулвер" (Постачальник)
та ТОВ "Корпорація ДПЛ" (Покупець) було
укладено договір поставки насосного
обладнання №В-19 (а.с.26-28), відповідно до
якого Постачальник зобов'язався
поставити у зумовлений строк покупцеві
насосне обладнання (товар) відповідно
до специфікації, що є невід'ємною
частиною договору, а Покупець
зобов'язався прийняти вказаний товар і
сплатити за нього грошову суму
відповідно до умов договору. Договір
вступає в дію з дати його підписання
обома сторонами (та скріплення
печатками) і діє протягом одного року.
Якщо у випадку, коли обов'язки по
договору не будуть виконані сторонами
чи одною з сторін, то дія цього договору
продовжується до повного та належного
виконання сторонами своїх зобов'язань
(п.9.1. договору).

Відповідно до п.п.3.1., 6.1. договору строк
поставки товару для кожної партії,
вартість товару та порядок розрахунків
вказується у специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договору.

23.04.2013р. між сторонами по справі
укладено додаток № 1 до договору
(специфікація №1) (а.с.29-30), яким сторони
погодили асортимент, кількість,
вартість строки поставки та умови
поставки товару.

Так, відповідно до п. 1 специфікації
вартість товару складає 403 745,83 грн.,
крім того ПДВ 20% 80 749,16 грн., а загальна
вартість 484 494,99 грн.

Пунктом 2 специфікації визначено
порядок оплати, відповідно до якого
Покупець сплачує 30% від вартості
товару, як передплату, шляхом
безготівкового переказу на поточний
рахунок Постачальника, вказаний у його
реквізитах у договорі; 40% вартості
товару сплачується Покупцем протягом
п'яти робочих днів після письмового
підтвердження готовності товару для
відвантаження від виробника шляхом
безготівкового переказу на поточний
рахунок Постачальника, вказаний у його
реквізитах у договорі; 30% від вартості
товару сплачується протягом п'яти
робочих днів після письмового
підтвердження поставки на склад
Постачальника шляхом безготівкового
переказу на поточний рахунок
Постачальника, вказаний у його
реквізитах у договорі.

Згідно п.4 специфікації строк поставки
товару виконується постачальником
протягом 45 робочих днів після
передоплати.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком
кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період з 03.07.2013р. по 12.08.2013р. на виконання
умов договору поставки насосного
обладнання ТОВ "Вулвер" було поставлено
відповідачу товар на загальну суму 484
494,99 грн., що підтверджується
видатковими накладними (а.с.34, 36, 38).

Однак, в порушення взятих на себе
зобов'язань, ТОВ "Корпорація ДПЛ"
розрахувалось лише частково за
поставлений товар, сплативши 315 000 грн.,
несплаченою залишилась сума у розмірі
169 494,99 грн.

З метою досудового врегулювання спору
позивачем на адресу відповідач
неодноразово направлялись претензії
про сплату заборгованості (а.с.51-75).
Однак вказані претензії залишились без
відповіді та задоволення.

При цьому, з матеріалів справи
вбачається, що між сторонами було
підписано акт звірки
взаєморозрахунків за 2013р. (а.с.41), згідно
якого станом на 20.05.2014р. заборгованість
ТОВ "Корпорація ДПЛ" перед ТОВ "Вулвер"
складає 169 494,99 грн.

Крім того, відповідно до ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України обставини, які визнаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, можуть не доказуватися
перед судом, якщо в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

Враховуючи, що в процесі розгляду
справи відповідачем визнано факт
наявності заборгованості перед ТОВ
"Вулвер" у сумі 169 494,99 грн., судом
приймається вказаний факт як
достовірний та такий, що не потребує
подальшого доведення.

Враховуючи, що наявність основної
заборгованості у сумі 169 494,99 грн.
підтверджується матеріалами справи та
відповідачем не спростована, суд
доходить висновку щодо задоволення
вимог позивача в цій частині.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені у розмірі 10 683,72 грн., 3
% річних у розмірі 4 833,71 грн. та
інфляційних нарахувань у сумі 20 254,65
грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

За приписами частини першої статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

У відповідності до п. 7.1. договору за
порушення грошових зобов'язань за цим
договором винна сторона сплачує
постраждалій стороні пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла у період припущення порушення
винною стороною від суми невиконаного
грошового зобов'язання за кожний день
порушення виконання.

Відповідно до положень ст.625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Суд, враховуючи вищезазначене,
перевіривши за допомогою системи
"Ліга-Закон" розрахунок пені, 3% річних
та індексу інфляції (а.с.114-115), дійшов
висновків про їх помилковість, у
зв'язку з чим, здійснив власні
розрахунки пені, 3% річних та індексу
інфляції в межах заявленого позивачем
періоду.

Розрахунок суми боргу з урахуванням
індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу з врахуванням індексу
інфляції12.08.2013 -
01.08..01.12521113.70190607.70Розрахунок
процентів

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів169494.012.08.2013 - 01.08.20143553 %4945.51Таким
чином, загальна сума процентів за
договором складає 4945.51 грн.

Розрахунок суми пені

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення169494.012.08.2013 - 12.08.201317.0000 %0.038
%*65.01169494.013.08.2013 - 12.02.20141846.5000 %0.036
%*11107.66Таким чином, загальна сума пені за
договором складає 11172.67 грн.

Разом з тим, приймаючи до уваги
положення Господарського
процесуального кодексу України щодо
меж позовних вимог, суд задовольняє
позовні вимоги в частині стягнення
пені, 3% та індексу інфляції у
заявленому позивачем розмірі.

Згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору слід
покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмежною
відповідальністю "Корпорація ДПЛ" (65026,
м. Одеса, Польський узвіз, буд. 11, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вулвер"
(юридична адреса: 02121, м. Київ, вул.
Вірменська, 5-А, фактична адреса: 02099, м.
Київ, вул. Бориспільська, 9, офіс №304, ) основну заборгованість у
розмірі 169 494 /сто шістдесят дев'ять
тисяч чотириста дев'яносто чотири/ грн.
99 коп., пеню у розмірі 10 683 /десять тисяч
шістсот вісімдесят три/ грн. 72 коп., 3 %
річних у розмірі 4 833 /чотири тисячі
вісімсот тридцять три/ грн. 71 коп.,
інфляційні витрати у розмірі 20 254
/двадцять тисяч двісті п'ятдесят
чотири/ грн. 65 коп., а також витрати по
сплаті судового збору у сумі 4 105 /чотири
тисячі сто п'ять/ грн. 34 коп.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 20.10.2014 р.

Суддя
Ю.М. Щавинська