ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

21 жовтня 2014 року
Справа № 915/1547/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е. М. при
секретарі судового засідання Дьяченко
К. С. розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд", вул.
Промислова, 5, м. Вишневе,
Києво-Святошинський район, Київська
область, 08132

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості за
договором суборенди № 337/10 від 01.10.12
року в сумі 14 278 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Мельник Олександр
Іванович, довіреність №724/03-УРБ-14 від
29.09.2014 року;

від відповідача ОСОБА_3, посвідчення
водія НОМЕР_2, видане ДАІ УМВС України
Миколаївське МРЕВ від 05.11.2003 року.

До господарського суду
Миколаївської області звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" до
відповідача Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
договором суборенди № 337/10 від 01.10.12
року в сумі 14 278 грн., в тому числі: 12 730
грн. - суми боргу по платі за суборенду
та індексацію; 1 548 грн. - суми боргу за
комунальні послуги.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 26.09.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 21.10.2014 року.

21.10.2014 року до господарського
суду Миколаївської області від
позивача надійшла заява про уточнення
позовних вимог, відповідно до якої
позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 14 278
грн., в тому числі: 12 730 грн. - суми боргу
по сплаті плати за суборенду та
індексацію; 1 548 грн. - суми боргу за
експлуатаційні послуги (арк. справи
26-27).

Розглянувши подану заяву, суд
встановив наступне.

Частиною четвертою ст. 22 ГПК
України передбачено, що позивач вправі
до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Пунктом 3.11 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" з останніми змінами
від 10.07.2014 року, визначено наступне.

Господарським процесуальним кодексом,
зокрема статтею 22, не передбачено
права позивача на подання заяв
(клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Як вбачається з поданої заяви, розмір
позовних вимог (сума, яка заявлена до
стягнення) позивачем не змінена, однак
змінено предмет (призначення) суми в
розмірі 1 548 грн. - сума боргу за
експлуатаційні послуги. Суд дійшов
висновку, що вказана заява є заявою про
зміну предмета позову. Оскільки
зазначена заява не суперечить
законодавству та не порушує чиї-небудь
права і охоронювані законом інтереси, а
також подана позивачем до початку
розгляду господарським судом справи по
суті, суд дійшов висновку про
необхідність прийняття вказаної заяви
до розгляду.

Отже, судом розглядаються позовні
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 14 278 грн., в тому
числі: 12 730 грн. - суми боргу по сплаті
плати за суборенду та індексацію; 1 548
грн. - суми боргу за експлуатаційні
послуги.

Представник позивача в судовому
засіданні 21.10.2014 року позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 21.10.214
року повідомив суду, що заборгованість,
яка є предметом спору, була погашена
ним 20.10.14 року, на доказ чого
відповідачем було подано суду копію
банківської квитанції від 20.10.14 року,
яка долучена судом до матеріалів
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши та
оцінивши усі подані у справу докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

Позовні вимоги ґрунтуються на
укладеному між ТзОВ "Фоззі-Фуд"
(орендар) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (суборендар)
Договорі суборенди частини
нежитлового приміщення № 337/10 від 01.10.12
року (далі - Договір) з урахуванням
Додаткових угод, відповідно до умов
якого орендар передає, а суборендар
приймає в тимчасове користування
частину нежитлового приміщення
загальною площею 3, 0 кв. м. (№№1.02 (1-ий
поверх), розташоване за адресою:
АДРЕСА_2 у торговельному об'єкті
орендаря згідно із доданою схемою, а
також устаткування, призначене в акті
приймання-передачі (далі - об'єкт
суборенди) з метою організації
торгівлі товарами (роботами,
послугами), що є власністю суборендаря
та позначені в Додатку № 2 до даного
Договору (п. 1.1 Договору) (арк. справи 8-13,
29).

Договір та Додаткові угоди підписано
та скріплено печатками сторін.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами на підставі Договору виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Аналогічного
змісту норма закріплена в ст. 283 ГК
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України
об'єктом оренди може бути, зокрема,
нерухоме майно (будівлі, споруди,
приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2, ч. 5 ст. 762 ЦК України
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Якщо
розмір плати не встановлений
договором, він визначається з
урахуванням споживчої якості речі та
інших обставин, які мають істотне
значення.

Плата за користування майном може
вноситися за вибором сторін у грошовій
або натуральній формі. Форма плати за
користування майном встановлюється
договором найму.

Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 ГК України
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.
Строки внесення орендної плати
визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами Договору сторони передбачили
наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору договір
набуває чинності з моменту його
підписання і діє до повного виконання
зобов'язань за договором. Строк
суборенди починається з дати
підписання акту приймання-передачі
об'єкта суборенди в користування
суборендареві, який є невід'ємною
частиною даного договору та
закінчується 31.08.15 року, який є останнім
днем користування об'єктом суборенди.

Відповідно до п. 3.1 Договору розмір
місячної плати за суборенду (з 1 числа
поточного календарного місяця по 1
число наступного календарного місяця)
становить 1 425 грн., у тому числі ПДВ 237, 50
грн. Вказаний розмір плати за суборенду
є базовою ставкою, яка враховує витрати
орендаря, пов'язані з утриманням
об'єкта суборенди, в тому числі зі
сплатою комунальних послуг, податків
та обов'язкових платежів. У випадку,
якщо оплата додаткових послуг не
включається в суму плати за суборенду,
суборендар оплачує ці послуги
відповідно до виставлених орендарем
рахунків на протязі 3-х календарних
днів з моменту отримання рахунку.

Відповідно до п. 3.2 Договору плата за
суборенду підлягає щомісячній
індексації відповідно до індексу
інфляції, встановленого та
оприлюдненого Державним комітетом
статистики України.

Відповідно до п. 3.4 Договору поточна
плата за суборенду сплачується
орендарю авансом, до 5-го числа
поточного місяця за наступний місяць.
Часткова оплата за користування
об'єктом суборенди прирівнюється
сторонами до несплати платежів за
суборенду.

Додатковою угодою від 01.11.12 року до
Договору сторони дійшли згоди з 01.01.13
року викласти розділ 3 Договору в
наступній редакції.

Відповідно до п. 3.1 Додаткової угоди
плата за суборенду складається з двох
частин, суборендної ставки та
експлуатаційних платежів:

- суборендна ставка складає 1 500 грн., у
тому числі ПДВ, на місяць;

- розмір експлуатаційних платежів
складає: за 1 кв. м. об'єкта суборенди - 28
грн., в тому числі ПДВ, на місяць; за весь
об'єкт суборенди - 84 грн., в тому числі
ПДВ, на місяць.

Відповідно до п. 3.2 Додаткової угоди
розрахунковий період складає один
календарний місяць з 1 числа поточного
календарного місяця по останнє число
поточного календарного місяця включно.

Відповідно до п. 3.3.1 Додаткової угоди
плата за суборенду сплачується
суборендарем щомісячно наступним
чином:

- суборендна ставка сплачується
суборендарем авансом до 5 числа
поточного місяця за наступний місяць;

- експлуатаційні платежі сплачуються
суборендарем не пізніше 20 числа місяця,
наступного за оплачуваним (арк. справи
12).

Додатковою угодою від 01.12.13 року до
Договору сторони дійшли згоди з 01.01.14
року викласти п. 3.1 Договору в наступній
редакції.

Відповідно до п. 3.1 Додаткової угоди
плата за суборенду складається з двох
частин, суборендної ставки та
експлуатаційних платежів:

- суборендна ставка складає 1 605 грн., у
тому числі ПДВ, на місяць;

- розмір експлуатаційних платежів
складає: за 1 кв. м. об'єкта суборенди - 30
грн., в тому числі ПДВ, на місяць; за весь
об'єкт суборенди - 90 грн., в тому числі
ПДВ, на місяць.

Відповідно до п. 3.3 Додаткової угоди
суборендна ставка та експлуатаційні
платежі сплачується суборендарем
авансом, двома окремими платежами, не
пізніше 5 числа поточного місяця за
наступний місяць (арк. справи 29).

Судом встановлено наступне.

На виконання умов Договору орендар
ТзОВ "Фоззі-Фуд" передав, в суборендар
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
прийняв у тимчасове платне
користування частину нежитлового
приміщення площею 3, 0 кв. м. на 1-му
поверсі Будівлі, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується
Актом приймання-передачі нежитлового
приміщення від 01.10.12 року, який
підписано та скріплено печатками
сторін (арк. справи 13).

Факт користування суборендарем
вказаним приміщенням не заперечувався
учасниками процесу.

Відповідач неналежним чином виконував
умови договору суборенди й 20.06.14 року
позивач звернувся до відповідача із
претензією вих. № 2567/6-УРЛД, в якій
повідомив відповідача про дострокове
розірвання договору суборенди, у
зв'язку з порушенням його умов в
частині проведення оплати суборендних
платежів. Вказана претензія отримана
відповідачем особисто 02.07.14 року, про що
свідчить відповідна відмітка та
печатка на претензії відповідача
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (арк.
справи 15).

Предметом спору у даній справі є вимога
про стягнення заборгованості з
суборендних платежів та
експлуатаційних витрат.

Як вбачається з розрахунку,
здійсненого позивачем, відповідачу за
період з жовтня 2012 року по червень 2014
року нараховано 31 905 грн. - суборендних
платежів. При цьому, судом враховано, що
позивачем правильно застосовано
розмір ставок суборендних платежів, а
саме: з жовтня 2012 року по грудень 2012
року суборендна ставка застосована в
розмірі 1 425 грн. згідно п. 3.1 Договору; з
січня 2013 року по грудень 2013 року
суборендна ставка застосована в
розмірі 1 500 грн. згідно п. 3.1 Додаткової
угоди від 01.11.12 року; з січня 2014 року по
червень 2014 року включно суборендна
ставка застосована в розмірі 1 605 грн.
згідно п. 3.1 Додаткової угоди від 01.12.13
року.

Судом також встановлено, що
відповідачем Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_6 за спірний період
сплачено на користь позивача ТзОВ
"Фоззі-Фуд" 19 175 грн. - суборендних
платежів, що підтверджується наявними
в матеріалах справи копіями
банківських виписок (арк. справи 32-49).

Отже, станом на день звернення до суду
із позовом заборгованість відповідача
перед позивачем зі сплати суборендних
платежів становила 12 730 грн. (31 905 грн. - 19
175 грн.).

Детальний розрахунок основного боргу
зі сплати суборендних платежів наявний
в матеріалах справи (арк. справи 14).

Як вбачається з розрахунку,
здійсненого позивачем, відповідачу за
період з січня 2013 року по червень 2014
року нараховано 1 548 грн. - боргу за
експлуатаційні послуги. При цьому,
судом враховано, що позивачем
правильно застосовано розмір ставок за
експлуатаційні послуги, а саме: з січня
2013 року по грудень 2013 року ставка за
експлуатаційні послуги застосована в
розмірі 84 грн. згідно п. 3.1 Додаткової
угоди від 01.11.12 року; з січня 2014 року по
червень 2014 року включно ставка за
експлуатаційні послуги застосована в
розмірі 90 грн. згідно п. 3.1 Додаткової
угоди від 01.12.13 року.

Отже, станом на день звернення до суду
із позовом заборгованість відповідача
перед позивачем зі сплати боргу за
експлуатаційні послуги становила 1 548
грн.

Детальний розрахунок боргу за
експлуатаційні послуги наявний в
матеріалах справи (арк. справи 14).

Судом також встановлено наступне.

20.10.14 року відповідачем сплачено 14 278
грн. (12 730 грн. + 1 548 грн.), тобто після
порушення провадження у справі
відповідачем в повному обсязі сплачено
заборгованість, яка є предметом спору,
що підтверджується копією банківської
квитанції № 0.0.30.88.91180.2 від 20.10.14 року
(арк. справи 51). Отже, станом на день
розгляду справи заборгованість
відповідача (борг зі сплати
суборендних платежів та борг за
експлуатаційні послуги) сплачена в
повному обсязі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1. ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі якщо відсутній
предмет спору.

Відповідно до абз. 1 п. 4.4 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року з
останніми змінами від 10.07.14 року № 18
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Відповідно до абз. 3 п. 4.4 вищевказаної
Постанови № 18 припинення провадження у
справі на підставі зазначеної норми
ГПК можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне за
собою відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, провадження
про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 14 278 грн., в
тому числі: 12 730 грн. - суми боргу по
сплаті плати за суборенду та
індексацію; 1 548 грн. - суми боргу за
експлуатаційні послуги підлягає
припиненню у зв'язку з відсутністю
предмета спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України про
припинення провадження у справі
виноситься ухвала, в якій мають бути
вирішені питання про розподіл між
сторонами господарських витрат, про
повернення судового збору з бюджету, а
також можуть бути розв'язані питання
про стягнення штрафів, передбачених у
пунктах 4 і 5 частини другої статті 83
цього Кодексу.

При зверненні до суду із позовом
позивачем було сплачено до Державного
бюджету України судовий збір в розмірі
1 827, 00 грн., що підтверджується
оригіналом платіжного доручення № 2501454
від 12.08.2014 року (арк. справи 7).

Пунктом 5.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 року з наступними змінами "Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
передбачено наступне.

Статтею 7 Закону України "Про судовий
збір" передбачено підстави повернення
судового збору, перелік яких є
вичерпним. У їх числі не зазначено
такої підстави, як припинення
провадження у справі (стаття 80 ГПК).
Водночас закриття провадження у
справі, про яке йдеться у пункті 5
частини першої цієї статті Закону, є
поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарським судам у
здійсненні судочинства не
застосовуються. Таким чином,
припинення провадження у справі з
підстав, передбачених статтею 80 ГПК, не
тягне за собою наслідків у вигляді
повернення сплаченої суми судового
збору.

Таким чином, оскільки спір виник з вини
відповідача, то у відповідності до ст. 49
ГПК України судовий збір в сумі 1 827, 00
грн. слід відшкодувати позивачу з
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
Законом України "Про судовий збір", ст.
22, 33, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

Припинити провадження у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" () до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1)
про стягнення заборгованості за
договором суборенди № 337/10 від 01.10.12
року в сумі 14 278 грн., в тому числі: 12 730
грн. - суми боргу по сплаті плати за
суборенду та індексацію; 1 548 грн. - суми
боргу за експлуатаційні послуги.

Стягнути з відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, АДРЕСА_1 (ІПН
НОМЕР_1) на користь позивача Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Фоззі-Фуд", вул. Промислова, 5, м.
Вишневе, Києво-Святошинський район,
Київська область, 08132 ():

- 1 827, 00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн. 00 коп.) - витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання
ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена відповідно
до ст. 93-95, 106 ГПК України.

Суддя
Е.М. Олейняш