м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 922/3330/14 09.10.14
За позовом ПрАТ "Індустріальна
науково-технологічна компанія "ІНТЕК"
до ТОВ "ДВ
Нафтогазвидобувана компанія"
про визнання договору таким,
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін:
Від позивача не прибув
Від відповідача Снігир
Т.А. (дов. № ДВ/12-1072 від 05.12.13)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
До Господарського суду Харківської
області звернулося з позовною заявою
науково-технологічна компанія "Інтек"
до ТОВ "ДВ Нафтогазовидобувна компанія"
про визнання договору таким, що діє.
Ухвалою Господарського суду
Харківської області від 11.08.2014 на
підставі ст.ст.15, 16, 17 Господарського
процесуального кодексу України справу
за позовом ПрАТ "Індустріальна
науково-технологічна компанія "Інтек"
до ТОВ "ДВ Нафтогазовидобувна компанія"
про визнання договору таким, що діє
передано за підсудністю до
Господарського суду міста Києва.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 22.08.2014 суддя Головатюк Л.Д. прийняв
справу № 922/3330/14 до свого провадження
та призначив до розгляду на 08.09.2014.
Представники сторін з'явилися в судове
засідання 08.09.2014, надали пояснення по
суті справи та подали додаткові докази
по справі.
Представник позивача подав клопотання
про відкладення розгляду справи. Суд
задовольнив дане клопотання, розгляд
справи відклав на 25.09.2014.
Представник позивача в судове
засідання 25.09.2014 не з'явився, причин
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
В судове засідання 25.09.2014 з'явився
представник відповідача, надав
пояснення по суті справи та подав
додаткові докази по справі.
Судом встановлено, що 24.09.2014 від
позивача надійшла заява про зміну
предмета позову, відповідно до якої
Викласти резолютивну частину рішення у
- зобов'язати TOB «ДВ НАФТОГАЗОВИДОБУВНА
КОМПАНІЯ» виконати зобов'язання за
договором підряду № 53 від 03.06.2013 в
повному обсязі, а саме: надати
обладнання та матеріали згідно з п. 6.4.
договору та падати у повному обсязі
проектну документацію.
Суд прийняв дану заяву.
Розгляд справи відкладено на 09.10.2014.
В судове засідання 09.10.2014 з'явився
представник відповідача, надав
пояснення по суті справи, проти позову
заперечував та просив відмовити в його
Представник позивача в судове
засідання 09.10.2014 не з'явився, причин
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце розгляду справи був повідомлений
Оскільки про час та місце судового
засідання позивач був належним чином
повідомлений, на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа розглянута за наявними
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вислухавши думку представника
відповідача, господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю «ДВ
НАФТОГАЗОВИДОБУВНА КОМПАНІЯ»
(Замовником) та приватним акціонерним
товариством «Індустріальна
науково-технологічна компанія «ІНТЕК»
(Підрядником) було укладено договір
підряду № 53 від 03.06.2013 (надалі - договір).

16.09.2013 TOB «ДВ «Нафтогазодобувна
компанія» направила Повідомлення про
розірвання договору підряду № 53 від
03.06.2013 в односторонньому порядку
посилаючись п. 14.2. договору.

Позивач вважає, що розірвання даного
договору на підставі п. 14.2., суперечить
умовам договору та законодавству, тому
що Підрядник не порушив істотних умов
договору, на які вказую Відповідач.
Відповідач своїми діями і недоглядом
створив неможливість виконання
договору Підряду, не надав обладнання,
матеріали, документації.

Таким чином, одностороннє розірвання
договору на підставі п. 14.2 договору, ч. 2
ст. 849 ЦК України на думку позивача
порушує його права.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Позовні вимоги, викладені Позивачем у
Заяві про зміну предмета позову,
фактично зводяться до зобов'язання
Відповідача виконати умови договору,
який з 17.09.2013 був, і на час розгляду
даної справи, є розірваним.

Суд зазначає, що і сам факт розірвання
договору підряду №53 від 03.06.2013, і факт
наявності підстав для одностороннього
розірвання договору підряду №53 від
03.06.2013, що передбачені цим договором та
законодавством, і факт дотримання
процедури одностороннього розірвання
договору підряду №53 від 03.06.2013,
передбаченої цим договором та
законодавством, і факт правомірності
розірвання TOB «ДВ нафтогазовидобувна
компанія» договору підряду №53 від
03.06.2013, встановлені рішенням
Господарського суду Харківської
області у справі №922/4841/13 від 21.07.2014 за
позовом TOB «ДВ нафтогазовидобувна
компанія» до ПрАТ «Індустріальна
науково-технологічна компанія «ІНТЕК»
(далі - Рішення), що набрало законної
сили з дня прийняття постанови
Харківського апеляційного
господарського суду у справі №922/4841/13
від 0Я.09.2014 (далі - Постанова). Копія
зазначених рішень господарських судів
наявні у матеріалах справи, що
розглядається.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Зокрема, судовими рішеннями
господарських судів обох інстанцій у
справі №922/4841/13 встановлено, що ПрАТ
«Індустріальна науково-технологічна
компанія «ІНТЕК» своєчасно не
розпочало виконання всього комплексу
робіт, передбачених договором підряду
№53 від 03.06.2013 (далі - договір) та не
забезпечило виконання робіт робочою
силою, що обумовило те, що закінчення
робіт у строк, передбачений договором
та Графіком виконання робіт, стало явно
неможливим (абз. 12, 13 стор. З Рішення;
абз. 7, 8 стор. З Постанови).

Також судовими рішеннями
господарських судів обох інстанцій у
справі №922/4841/13 встановлено, що
відповідно до п.14.2 договору, TOB «ДВ
нафтогазовидобувна компанія» має
право розірвати договір в
односторонньому порядку, надіславши
повідомлення ПрАТ «Індустріальна
науково- технологічна компанія
«ІНТЕК», у разі, зокрема, якщо ПрАТ
«Індустріальна науково- технологічна
компанія «ІНТЕК» не розпочав виконання
робіт в строк понад 10 календарних днів
з дня, коли він повинен згідно з
договором розпочати їх виконання (п.
14.2.3 договору), або якщо ПрАТ
«Індустріальна науково-технологічна
компанія «ІНТЕК» допустив
прострочення виконання робіт від
передбачених Календарним графіком на
строк, що перевищує 40 календарних днів
(п. 14.2.4 договору).

Згідно з п. 14.3 договору, у разі
розірвання договору відповідно до п. 14.2
договору, моментом розірвання договору
вважається день одержання ПрАТ
«Індустріальна науково- технологічна
компанія «ІНТЕК» повідомлення TOB «ДВ
нафтогазовидобувна компанія»
розірвання (абз. 2, стор. 4 Рішення; абз. 10
стор. З Постанови).

У зв'язку з вищезазначеними
обставинами, TOB «ДВ нафтогазовидобувна
компанія», керуючись правом, наданим
замовнику ч. 2 ст. 320 ГК України, ч. 2 ст. 849
ЦК України та передбаченим п. 14.2.3
договору, відмовилось від спірного
договору підряду, надіславши про це
повідомлення про розірвання договору
(абз. 4 стор. 4 Рішення; абз. 12 стор. З
Постанови).

Господарським судом Харківської
області встановлено, що вказане
повідомлення було отримане ПрАТ
«Індустріальна науково-технологічна
компанія «ІНТЕК» 17.09.2013.

Судовими рішеннями господарських
судів обох інстанцій у справі №922/4841/13
встановлено, що приписи законодавства
визначені у Рішенні та Постанові,
знайшли своє відображення в п. 14.2
спірного договору, відповідно до якого,
TOB «ДВ нафтогазовидобувна компанія»
має право розірвати договір в
односторонньому порядку, надіславши
повідомлення ПрАТ «Індустріальна
науково- технологічна компанія
«ІНТЕК», у разі, зокрема, якщо ПрАТ
«Індустріальна науково- технологічна
компанія «ІНТЕК» не розпочав виконання
робіт в строк понад 10 календарних днів
з дня, коли він повинен згідно з
договором розпочати їх виконання (п.
14.2.3 договору).

Також судовими рішеннями
господарських судів обох інстанцій у
справі №922/4841/13 визначено, що
враховуючи встановлення судом факту
правомірної відмови позивача від
спірного договору, посилання ПрАТ
«Індустріальна науково-технологічна
компанія «ІНТЕК» на збитки від
розірвання спірного договору є також
неправомірними, оскільки це розірвання
сталося саме з вини ПрАТ
«Індустріальна науково-технологічна
компанія «ІНТЕК».

Виходячи із змісту ст. ст. 651, 653 ЦК
України у разі односторонньої відмови
від договору, якщо право на таку
відмову встановлено договором або
законом, договір є розірваним, а у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Отже, змінені позовні вимоги ПрАТ
«Індустріальна науково-технологічна
компанія «ІНТЕК» фактично зводяться до
вимоги виконання TOB «ДВ
нафтогазовидобувна компанія» умов вже
розірваного договору та, відповідно,
вже припинених зобов'язань, а відтак не
відповідають приписам чинного
законодавства та задоволенню не
підлягають.

При цьому суд наголошує, що на час
розгляду даної справи, виконання
договору підряду №53 від 03.06.2013 є
об'єктивно не можливим, оскільки
роботи, виконання яких було його
предметом, вже виконані в повному
обсязі іншою підрядною організацією.
Повторне їх виконання не можливе.

За таких обставин, ні первісні, ні
змінені позовні вимоги ПрАТ
«Індустріальна науково-технологічна
компанія «ІНТЕК» задоволенню не
підлягають: у зв'язку з встановленням
факту правомірності одностороннього
розірвання Договору підряду №53 від
03.06.2013 рішенням Господарського суду
Харківської області від 21.07.2014 та
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 03.09.2014 у справі
№922/4841/13 за позовом TOB «ДВ
нафтогазовидобувна компанія» до ПрАТ
«Індустріальна науково-технологічна
компанія «ІНТЕК», що набрали законної
сили; а також у зв'язку з їх
безпідставністю та не відповідністю
вимогам чинного законодавства та тим,
що виконання таких позовних вимог є
фактично не можливим.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є не обґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34,
49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову ПрАТ
"Індустріальна науково-технологічна
компанія "ІНТЕК" відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, та
може бути оскаржене в порядку та
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

3. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
14.10.2014