КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р. Справа№ 910/14742/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Федорчука Р.В.

Лобаня О.І.

за участю представників сторін: згідно
з протоколом судового засідання від
03.09.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
на рішення господарського суду міста
Києва від 31.07.2014 року у справі №910/14742/14
(суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Асторія Інвест"

до Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця"

про стягнення 3 722 778,17 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 31.07.2014 року у справі №910/14742/14
позов задоволено повністю. Стягнуто з
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Асторія Інвест"
заборгованість у розмірі 3 722 778,17 грн. та
судовий збір в сумі 73 080,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, Державне територіально-галузеве
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
звернулося до апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення, яким в позові відмовити. В
своїх доводах відповідач посилався на
те, що рішення суду першої інстанції
прийняте із неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та висновки суду є
такими, що не відповідають обставинам
справи.

Ухвалою від 18.08.2014 року Київським
апеляційним господарським судом
прийнято до провадження вказану вище
апеляційну скаргу та призначено
розгляд справи №910/14742/14 у судовому
засіданні за участю повноважних
представників сторін.

Представник відповідача брав участь в
судовому засіданні та надав свої
пояснення в яких підтримав доводи, що
викладені в апеляційній скарзі, просив
апеляційну скаргу задовольнити, а
рішення господарського суду міста
Києва від 31.07.2014 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити.

Представник позивача брав участь в
судовому засіданні, в якому надав свої
пояснення і заперечив проти доводів, що
викладені в апеляційній скарзі, просив
рішення господарського суду міста
Києва від 31.07.2014 року залишити без змін,
а апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" - без
задоволення.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення і доводи
представників сторін, дослідивши
представлені докази в їх сукупності,
перевіривши правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.02.2014 року між Державним
територіально-галузевим об'єднанням
"Південно-Західна залізниця" (замовник)
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Асторія Інвест"
(підрядник) укладено договір №ПЗ/ДН-6-1406
(надалі - договір), за умовами якого
підрядник бере на себе зобов'язання
своїми силами і засобами, на власний
ризик виконати будівельно-монтажні
роботи на улаштування слаботочних
мереж, системи пожежної та охоронної
сигналізації, системи відео
спостереження, по телебаченню,
структурованої кабельної системи, по
радіозв'язку (надалі - роботи) по об'єкту
будівлі хірургічного корпусу під
комплекс станції переливання крові та
консультативно-діагностичний
лікувальний центр за адресою: м. Київ,
Повітрофлотський проспект, 9, згідно з
наданою замовником
проектно-кошторисною документацією, та
в обумовлений цим договором термін.
Замовник зобов'язується прийняти і
оплатити вартість фактично виконаних
робіт згідно ПКД та ДСТУ Б Д.1.1-1:2013.

Відповідно до п.п. 7.3 - 7.4 роботи
вважаються завершеними після
оформлення сторонами акта
здачі-приймання робіт, а також надання
підрядником замовнику усієї
необхідної технічної та виконавчої
документації, що відповідає видам
робіт, що виконуються за договором.
Підрядник не пізніше 25 числа звітного
місяця передає замовнику акт
здачі-приймання виконаних робіт (форма
КБ-2В) та довідки про вартість виконаних
підрядних робіт та витрати (форма КБ-3),
а також документи, що підтверджують
вартість матеріалів.

В силу п. 2.1 договору загальна вартість
робіт (договірна ціна) визначається на
підставі розрахунку договірної ціни
(додаток 1 - договірна ціна).

У додатку № 1 до договору (протокол
погодження договірної ціни) сторони
погодили розмір договірної ціни на
виконання відповідних робіт в сумі 9 994
934,40 грн.

Відповідно до п.п. 2.2 - 2.3 договору
вартість (договірна ціна) робіт є
динамічною та складає 9 994 934,40 грн, в
тому числі ПДВ. Джерело фінансування
робіт за договором - кошти замовника.

Згідно з п. 2.7 договору розрахунки за
фактично виконані роботи здійснюються
шляхом щомісячних платежів відповідно
до актів приймання виконаних
будівельних робіт (форма КБ-2В) та
довідок про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати (форма
КБ-3) протягом 15 банківських днів з дати
їх підписання.

На виконання умов договору в березні та
червні 2014 року позивачем було виконано
передбачені договором підрядні роботи
на суму 3 722 778,17 грн.

Факт виконання, а також вартість робіт
(на суму 3 722 778,17 грн) підтверджується
актами виконаних робіт форми КБ-2В, а
саме: актом №1 за березень 2014 року на
суму 580 095,59 грн, №2 за березень 2014 року
на суму 482 177,50 грн, №3 за березень 2014
року на суму 579 373,38 грн, №1 за червень 2014
року на суму 53 575,14 грн, №2 за червень 2014
року на суму 53 575,20 грн, №3 за червень 2014
року на суму 58 200,00 грн, №4 за червень 2014
року на суму 57 150,00 грн, №5 за червень 2014
року на суму 57 150,00 грн, №6 за червень 2014
року на суму 57 150,00 грн, №7 за червень 2014
року на суму 54 984,00 грн, №8 за червень 2014
року на суму 54 996,00 грн, №9 за червень 2014
року на суму 53 580,00 грн, №10 за червень 2014
року на суму 53 580,00 грн, №11 за червень 2014
року на суму 53 580,00 грн, №12 за червень 2014
року на суму 53 580,00 грн, №13 за червень 2014
року на суму 51 180,00 грн, №14 за червень 2014
року на суму 53 820,00 грн, №15 за червень 2014
року на суму 53 820,00 грн, №16 за червень 2014
року на суму 53 820,00 грн, №17 за червень 2014
року на суму 53 820,00 грн, №18 за червень 2014
року на суму 54 600,00 грн, №19 за червень 2014
року на суму 54 600,00 грн, №20 за червень 2014
року на суму 54 600,00 грн, №21 за червень 2014
року на суму 54 600,00 грн, №22 за червень 2014
року на суму 54 598,80 грн, №23 за червень 2014
року на суму 53 616,00 грн, №24 за червень 2014
року на суму 53 628,00 грн, №25 за червень 2014
року на суму 56 100,00 грн, №26 за червень 2014
року на суму 56 100,00 грн, №27 за червень 2014
року на суму 56 100,00 грн, №28 за червень 2014
року на суму 56 100,00 грн, №29 за червень 2014
року на суму 58 200,00 грн, №30 за червень 2014
року на суму 58 200,00 грн, №31 за червень 2014
року на суму 58 380,00 грн, №32 за червень 2014
року на суму 58 380,00 грн, №33 за червень 2014
року на суму 58 380,00 грн, №34 за червень 2014
року на суму 58 500,00 грн, №35 за червень 2014
року на суму 58 500,00 грн, №36 за червень 2014
року на суму 48 300,00 грн, №37 за червень 2014
року на суму 33 839,36 грн, акт №б/н за
червень 2014 року на суму 58 248,00 грн.

Також в матеріалах справи наявні
довідки про вартість виконаних робіт
форми КБ-3, розрахунки
загальновиробничих витрат та
підсумкові відомості за вказаний
період, підписані представниками обох
сторін та скріплені печатками
підприємств позивача та відповідача.

Натомість, в порушення умов договору
відповідач свого зобов'язання з оплати
фактично виконаних у березні та червні
2014 року підрядних робіт не виконав у
зв'язку з чим в останнього перед
позивачем утворилась заборгованість у
розмірі 3 722 778,17 грн.

У липні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Асторія Інвест"
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" про
стягнення заборгованості в сумі 3 722 778,17
грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов укладеного між
сторонами договору № ПЗ/ДН-6-1406 від
20.02.2014 року в частині здійснення
розрахунків за виконані в березні та
червні 2014 року підрядні роботи.

При прийнятті оскаржуваного рішення,
місцевий господарський суд дійшов
висновку, що вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "Асторія
Інвест" є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду, беручи до уваги
межі перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
залишити без змін з наступних підстав.

Згідно статті 11 ЦК України підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також, дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки. На перше
місце серед підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків
законодавець ставить договори, як
складний юридичний факт побудований на
основі волевиявлення сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу зобов'язання
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною 7 статті 179 ГК України
передбачено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими ЦК України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України
встановлено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання з договору
підряду (виконання робіт), згідно якого,
в силу ст. 837 ЦК України, одна сторона
(виконавець) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або виконання іншої роботи
з переданням її результату
замовникові.

За змістом даної норми Цивільного
кодексу України договір підряду - це
консенсуальний, двосторонній та
оплатний договір.

Нормами статті 854 ЦК України
регламентовано, що до обов'язків
замовника, зокрема, відносить оплату
виконаної підрядником роботи після
здачі всієї роботи, якщо інше не
встановлено законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст.
173 ГК України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України,
ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Факт виконання позивачем відповідачу
підрядних робіт у березні та червні 2014
року на загальну суму 3 722 778,17 грн.
підтверджується актами виконаних
робіт форми КБ-2В (а.с. 23-223 т. 1).

Згідно з п. 4 ст. 882 ЦК України, передання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами. У разі
відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

Доказів визнання судом недійсними
вищезазначених актів виконаних робіт,
зауважень та/або заперечень щодо
якості та об'єму виконаних позивачем
підрядних робіт ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції відповідачем не надано.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, згідно з п. 2.7
договору розрахунки за фактично
виконані роботи здійснюються шляхом
щомісячних платежів відповідно до
актів приймання виконаних будівельних
робіт (форма КБ-2В) та довідок про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрати (форма КБ-3) протягом 15
банківських днів з дати їх підписання.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідачем не надано суду доказів,
які б підтверджували належне виконання
останнім свого зобов'язання по оплаті
за виконані позивачем роботи, не
містять їх і матеріали справи.

Разом з цим, судова колегія приймає до
уваги наявний в матеріалах справи акт
звірки взаємних розрахунків згідно
договору № ПЗ/ДН-6-1403 від 12.02.2014 року,
підписаний представниками сторін, за
змістом якого відповідач
заборгованість у розмірі 3 722 778,17 грн
визнає.

Крім того, умовами договору (п. 2.5)
передбачена сплата замовником авансу у
розмірі 30 % договірної ціни, погашення
якого здійснюється шляхом зарахування
30% вартості фактично виконаних і
прийнятих замовником робіт.

Проте, доказів перерахування на
рахунок підрядника коштів в якості
авансу за договором сторонами не
надано, не містять такі докази і
матеріали справи.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача 3
722 778,17 грн. основного боргу є законними
і обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Нормами статті 43 ГПК України визначено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідачем - Державним
територіально-галузевим об'єднанням
"Південно-Західна залізниця" не надано
докази та належним чином не доведено
правомірність вимог апеляційної
скарги про скасування рішення
місцевого господарського суду від
31.07.2014 року.

Щодо інших доводів апеляційної скарги,
колегія не бере їх до уваги, оскільки
прийшла висновку про їх
необґрунтованість. Інших належних
доказів на підтвердження своїх доводів
та заперечень викладених в поданій
апеляційній скарзі, апелянтом не було
надано суду апеляційної інстанції.

З огляду на вищевикладене, апеляційний
господарський суд вважає, що рішення
господарського суду міста Києва від
31.07.2014 року прийнято після повного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, які місцевий господарський
суд визнав встановленими, та
відповідністю висновків, викладених в
рішенні суду обставинам справи, а також
у зв'язку із правильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, і є таким що відповідає нормам
закону.

Зважаючи на те, що доводи відповідача
законних та обґрунтованих висновків
суду першої інстанції не спростовують,
рішення господарського суду міста
Києва від 31.07.2014 року слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" - без
задоволення.

Судові витрати розподіляються
відповідно до вимог ст. 49 ГПК України

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" на рішення
господарського суду міста Києва від
31.07.2014 року у справі №910/14742/14 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 31.07.2014 року у справі №910/14742/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/14742/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
А.Г. Майданевич

Судді
Р.В. Федорчук

О.І. Лобань