Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/16008/14 15.10.14 р.

За позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Арсенал -

Страхування"

до Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія

"ГАРАНТ-АВТО"

про стягнення 25148,00 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Богдан Н.О. за
довіреністю № 130-1-4/38-Ю від 01.08.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Арсенал -
Страхування" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" про
стягнення 25148,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01.08.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
10.09.2014 р.

18.08.2014 р. через канцелярію суду від
позивача надійшло клопотання про
розгляду справи без участі
представника.

Ухвалою суду від 10.09.2014 р. розгляд
справи відкладено на 19.09.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
19.09.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Ващенко
Т.М.

Ухвалою від 22.09.2014 р. суддею Ващенко Т.М.
справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 15.10.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
23.09.2014 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 23.09.2014 р. суддею Зеленіною
Н.І. прийнято справу до провадження.

01.10.2014 р. через відділ діловодства суду
від позивача надійшло клопотання про
розгляду справи без участі
представника та документи на виконання
вимог суду.

У судове засідання 15.10.2014 р. представник
позивача не з'явився.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечив, проте не надів ні відзиву на
позовну заяву, ні жодних документів на
виконання вимог суду.

У судовому засіданні 15.10.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
представника відповідача, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

24.01.2013 р. між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Арсенал - Страхування" (Страховик) та
ОСОБА_2 (Страхувальник) укладено
Договір добровільного страхування
наземного транспортного засобу №
75/13-Т/Хр, за яким застраховано
транспортний засіб марки «ЗАЗ»,
державний реєстраційний № НОМЕР_1.

18.03.2013 р. у м. Херсоні відбулась ДТП за
участю транспортних засобів «ЗАЗ»,
державний реєстраційний № НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_3, та «КІА», державний
реєстраційний № НОМЕР_2, під керуванням
водія ОСОБА_4

Зазначена дорожньо-транспортна
пригода сталася внаслідок порушення
водієм ОСОБА_4 вимог Правил дорожнього
руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було
пошкоджено автомобіль марки «ЗАЗ»,
державний реєстраційний № НОМЕР_1,
власнику вказаного транспортного
засобу була завдана матеріальна шкода,
розмір якої відповідно до Висновку № 223
від 02.04.2013 р. становить 30 810,99 грн.

За страховим випадком - ДТП, що сталась
за участю застрахованого автомобіля,
позивачем було здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 25
148,00 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 8472 від 30.04.2013 р.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що
автомобіль «КІА», державний
реєстраційний № НОМЕР_2, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди, застрахований відповідачем за
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/1480611.

Зазначеним Полісом передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну, становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 0,00 грн.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» зобов'язана
відшкодувати завдану ДТП шкоду у
розмірі та порядку, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності, а до
позивача, як страховика, який виплатив
страхове відшкодування за Договором
добровільного страхування наземного
транспортного засобу № 75/13-Т/Хр,
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідач на неодноразові вимоги суду
відзиву на позовну заяву та заперечень
по суті спору не надав, доводи позивача
у встановленому законом порядку не
спростував.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином та у встановленому
порядку відповідачем, а відтак такими,
що підлягають задоволенню. В
задоволенні решти позовних вимог
належить відмовити.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "ГАРАНТ-АВТО" (03113, м. Київ,
просп. Перемоги, 57 (5-6 поверх); ) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Арсенал - Страхування" (03056, м.
Київ, вул. Борщагівська, 154; ) 25 148 (двадцять п'ять тисяч сто
сорок вісім) грн. 00 коп. страхового
відшкодування та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 20.10.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна