м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/18681/14 09.10.14

За позовом Комунального
підприємства «Чоколівське»
Солом'янської районної в місті

Києві державної
адміністрації

До Товариства з обмеженою
відповідальністю фірма «Віктор-ЛТД»

Про стягнення 42 666,90 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача Опанасенко О.С. - по
дов. № 19 від 01.09.2014

від відповідача Давидова Д.О. - по дов.
№ 1 від 18.09.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Комунального
підприємства «Чоколівське»
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації до Товариства
з обмеженою відповідальністю фірма
«Віктор-ЛТД» про стягнення 42 666,90
грн., з яких: 28 304,28 грн. основного боргу,
10 496,32 грн. пені, 3 030,85 грн. збитків від
зміни індексу інфляції та 835,45 грн. - 3%
річних за неналежне виконання взятих
на себе останнім зобов'язань згідно
договору про надання послуг з водо-,
теплопостачання, водовідведення та
участь в витратах по утриманню будинку
та прибудинкової території № 3263 від
01.04.2008.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.09.2014 порушено провадження у
справі № 910/18681/14 та розгляд справи
призначено на 23.09.2014.

Відповідач у поданому в судовому
засіданні 23.09.2014 відзиві на позовну
заяву проти позову заперечує
посилаючись на те, що 06.02.2013 відповідач
направив позивачу лист щодо інформації
про припинення договору № 3293 від 01.04.2008.
14.03.2013 позивач направив відповідачу
лист в якому зазначив, що договір № 3293
від 01.04.2008 припиняється з 01.04.2014. Отже,
договір є припиненим з 01.04.2013. Позивач
запропонував відповідачу укласти
новий договір. 27.03.2013 відповідач листом
повідомив позивача про відмову від
укладення та підписання договору.
Відповідач вже уклав договори про
надання послуг опалення, холодного та
гарячого водопостачання з ПАТ
«Київводоканал» та АЕК «Київенерго».
Позивачем пред'явлено вимоги про
стягнення за комунальні послуги за
період з 01.02.2013 по 31.07.2014, проте
відповідач за період дії договору
сплатив позивачу за комунальні послуги
за лютий та березень 2013 року.

Позивач в судовому засіданні 23.09.20014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 23.09.2014
проти задоволення позовних вимог
заперечував повністю.

В судовому засіданні 23.09.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 02.10.2014.

Відповідачем 08.10.2014 до відділу
діловодства суду подано додаткові
пояснення, в яких просить в позові
відмовити повністю.

В судовому засіданні 02.10.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 09.10.2014.

В судовому засіданні 09.10.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.04.2008 між Комунальним підприємством
«Чоколівське» Солом'янської районної в
місті Києві державної адміністрації
(виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю фірма «Віктор-ЛТД»
орендар (власник) було укладено договір
№ 3293 про надання послуг з водо-,
теплопостачання, водовідведення та
участь в витратах по утриманню будинку
та прибудинкової території (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1. договору предметом
договору є надання виконавцем за плату
орендарю (власнику) комунальних послуг
(холодне, гаряче водопостачання,
центральне опалення і водовідведення)
в приміщення, будівлю, далі приміщення
(будівля), загальною площею 784,1 кв. м.,
яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Ушинського, 19 і участь орендаря
(власника) в витратах по утриманню
будинку і прибудинкової території.

Приміщення використовується для офісу.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих комунальних
послуг за період з 01.02.2013 по 31.07.2014, в
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість в розмірі 28 304,28 грн. та
за несвоєчасне виконання зобов'язань
нараховані пеня розмірі 10 496,32 грн.,
збитки від зміни індексу інфляції в
розмірі 3 030,85 грн. та 3% річних в сумі 835,45
грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови, визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 631 Цивільного кодексу України
визначено, що строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати
обов'язки відповідно до договору.

Пунктом 5.1. договору сторонами
погоджено, що договір діє з 01.04.2008 до
01.04.2009.

Відповідно до п. 5.2. договору дія
договору продовжується на наступний
строк, якщо жодна із сторін до його
закінчення не попередить іншу сторону
про припинення договору.

За відсутності доказів виявлення
однієї із сторін про небажання
продовжувати договірні правовідносини
договір було продовжено до 01.04.2010, до
01.04.2011, до 01.04.2012, до 01.04.2013.

Відповідно до п. 2.1. договору орендар
(власник) щомісячно сплачує виконавцю
вартість фактично отриманих
комунальних послуг згідно виставлених
постачальниками табуляграм.

Згідно з п. 2.2. договору розрахунки за
отримані комунальні послуги
здійснюються за діючими тарифами,
встановленими відповідними державними
органами.

Орендар (власник) користується
послугами:

Опалення - оплата здійснюється в
опалювальний період за табуляграмами,
які постачальник (АЕК «Київенерго»)
надає виконавцю.

Гаряче водопостачання - оплата
здійснюється щомісячно за
табуляграмами, які постачальник (АЕК
«Київенерго») надає виконавцю.

Холодне водопостачання - оплата
здійснюється щомісячно за
табуляграмами, які постачальник (ДКО
«Київводоканал») надає виконавцю.

Відповідно до п. 2.6. договору крім плати
за комунальні послуги орендар (власник)
сплачує виконавцю експлуатаційні
витрати, розмір яких становить 658,64 грн.

Згідно з п. 2.7. договору орендар
(власник) також сплачує за
встановленими тарифами розмір
відшкодування витрат за технічне та
аварійне обслуговування
внутрішньобудинкових мереж гарячого
водопостачання та опалення
(відшкодування внутрішньобудинкових
мереж) в розмірі 39,99 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що
орендар (власник) повинен сплачувати
всі платежі, які передбачені цим
договором незалежно від наслідків
господарської діяльності щомісячно, до
1 числа місяця, наступного за звітним.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України), якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Відповідач 06.02.2013 звернувся до позивача
з листом про надання інформації та
припинення договору № 3293 від 01.04.2013.
Даний лист зареєстровано позивачем за
вх.. № 190, що не заперечується позивачем.

Позивач листом № 583/45 від 14.03.2013
повідомив відповідача про те, що
згідного його листа від 06.02.2013 вх. № 190
договір № 3293 від 01.04.2013 припиняється з
01.04.2013 у відповідності до умов п. 5.2.
договору.

Оскільки, сторони дійшли спільної
згоди припинити договірні
правовідносини, договір № 3293 від 01.04.2013
є припиненим з 01.04.2013.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського
кодексу України строком дії
господарського договору є час,
впродовж якого існують господарські
зобов'язання сторін, що виникли на
основі цього договору. Закінчення
строку дії господарського договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, що мало місце під час
дії договору.

Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Договір набирає чинності з моменту
його укладення. Закінчення строку
договору не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Проте, позивачем пред'явлені вимоги про
стягнення з відповідача боргу за
надані комунальні послуги за договором
у період з 01.02.2013 по 31.07.2014, тоді як
договірні відносини між сторонами за
даним договором з 01.04.2013 припинились.

При цьому відповідачем подано докази
сплати позивачу комунальних послуг
наданих згідно договору за січень,
лютий та березень 2013 року, а саме
платіжні доручення № 1 від 07.03.2013 та № 9
від 02.04.2013.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Отже, розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини. При цьому питання
про належність доказів остаточно
вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Позивачем належних та допустимих
доказів в підтвердження того, що
відповідач отримував у період з квітня
2013 року по липень 2014 рок комунальні
послуги від позивача не подано.

Натомість відповідачем подано
договори укладені напряму з
виробниками відповідних послуг, а саме
з АЕК «Київенерго» - договір № 1541548 від
03.11.2008 на постачання теплової енергії у
гарячій воді, та з ПАТ «Київводоканал» -
договір № 71356 від 01.10.2008 про постачання
електричної енергії.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України встановлено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547
Цивільного кодексу України всі
правочини щодо забезпечення виконання
зобов'язань боржника перед кредитором
повинні здійснюватися виключно у
письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що за
несвоєчасну оплату платежів, які
передбачені цим договором.
нараховується пеня в розмір 1% від суми
боргу за кожний день затримки платежів,
але не більше 100% від суми боргу.

Пеня за порушення термінів оплати
послуг нарахована за період, коли умови
договору № 3293 від 01.04.2008 щодо їх
застосування вже не діяли (після
закінчення строку договору).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Позивачем не доведено порушення
відповідачем виконання зобов'язання по
сплаті за комунальні послуги у
заявлений період.

Суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
вимог позивача про стягнення пені,
збитків від зміни індексу інфляції та 3%
річних.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Комунального підприємства
«Чоколівське» Солом'янської районної в
місті Києві державної адміністрації є
не обґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.10.2014.

Суддя
В.В.Сівакова