ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

16.10.2014р.
Справа № 917/1760/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Мілк-Маркет", вул.Рибальська, буд. 2В, м.
Київ, 01011

до Приватного підприємства "Автосвіт",
вул. 40-річчя Жовтня,буд.2/7, м. Кременчук,
Полтавська область,39600

про стягнення 420089,55 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан
Т.С.

представники сторін:

від позивача: Письменний С.М. дов. № 179
від 24.12.2013 року

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення 420089,55 грн., за
договором поставки № 25/01 від 25.01.2012
року.

29.09.2014 року за вхідним № 12709(канцелярії
суду) директор ТОВ "ТД "МілкМаркет"
І.В.Абрамов подав заяву про долучення
до матеріалів справи додаткових
документів. Суд подану заяву з
додатками прийняв до розгляду та
долучив до матеріалів справи.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не направив, ухвали
суду від 26.08.2014 року та від30.09.2014 року
які були направлені на адресу
відповідача вказану в позовній заяві
(вул. 40-річчя Жовтня,буд.2/7, м. Кременчук,
Полтавська область,39600) 08.09.2014 року за
вхідним № 17201(канцелярії суду)
повернулися з відміткою пошти "за
закінченням терміну зберігання".
Згідно даних ЄДР адреса Приватного
підприємства "Автосвіт" не змінювалася.

Представник позивача в судове
засідання не з"явився.14.10.2014р. за вх.
канцелярії суду №13440 від директора ТОВ
"ТД "МілкМаркет" надійшло клопотання
про розгляд справи без участі
представника позивача. Суд подане
клопотання прийняв, розглянув та
задовольнив, залучивши до матеріалів
справи.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, суд не оцінює вказані обставини
як підставу для подальшого відкладення
розгляду справи. Спір розглядається за
наявними матеріалами відповідно до ст.
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

25 січня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Мілк-Маркет" (далі - ТОВ "ТД
"Мілк-Маркет") та Приватним
підприємством "Автосвіт" (далі - ПП
"Автосвіт") укладено Договір поставки
№25/01 (далі - Договір).

За умовами Договору, Постачальник (ТОВ
"ТД "Мілк-Маркет") зобов"язується
передати товари разом з
товаросупровідною документацією,
відповідно до поданих і узгоджених
між Сторонами замовлень, а Покупець (ПП
"Автосвіт") зобов"язується приймати
такі товари та своєчасно сплачувати їх
вартість.

Відповідно до п. 3.4 Договору,
розрахунки за цим Договором
здійснюються Покупцем грошовими
коштами, в національній валюті України,
в безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Постачальника. Покупець
зобов"язується оплатити відвантажені
йому Товари протягом семи календарних
днів з моменту його отримання, що
підтверджується підписом
уповноваженого представника Покупця
на видаткових накладних. Сторони
погодили що розрахунок за
відвантажений товар може
здійснюватись за іншою формою
розрахунку (попередня оплата, оплата по
факту та ін.) що погоджується Сторонами
в кожному окремому випадку в
індивідуальному порядку (п.
3.5.Договору).

Пунктом 3.7 Договору визначено що,
зобов"язання по оплаті відвантаженої
продукції вважається виконаним у
момент зарахування коштів на
банківський рахунок
Постачальника.

Позивач надав суду видаткові накладні
№РЧ00000284 та №РЧ00000285 від 26.10.2012р., що
підтверджує поставку ним товару на
загальну суму 420089,55 грн.

Між Сторонами був складений Акт звірки
відповідно до якого станом на 23.02.2012р.
ПП "Автосвіт" має заборгованість перед
ТОВ "ТД "Мілк-Маркет" в сумі 420089,55 грн.

В супереч взятих на себе зобов"язань
Відповідач не розрахувався за
поставлений йому товар, таким чином
сума боргу за Договором становить
420089,55 грн.

Стаття 712 ЦК України передбачає, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати
послугу, сплатити гроші тощо) або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до статей 526-527 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи інших
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідач суду не надав.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене,
матеріали справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємства "Автосвіт" (вул. 40-річчя
Жовтня, буд.2/7, м. Кременчук, Полтавська
область, 39600, ) на користь
Приватного підприємства "Автосвіт"
(вул. 40-річчя Жовтня,буд.2/7, м. Кременчук,
Полтавська область, 39600, ) заборгованість за Договором №25/01
від 25.01.2012р. в розмірі 420089,55 грн., а
також витрати на сплату судового збору
в розмірі 8 401,80 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 23.10.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.