м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "Київводоканал", м. Київ
до Житлово-будівельного
кооперативу "Дарниця-2", м. Київ
треті особи 1. Публічне
акціонерне товариство "Київенерго", м.
вимог на стороні 2.Комунальне
підприємство "Головний
інформаційно-обчислювальний
відповідача центр", м.
про стягнення 147 301,25
Суддя Бондаренко Г. П.
Представники сторін:
Від позивача Лазаренко Ю. Г.
(дов. № 290 від 01.10.2014),
№ 248 від 09.09.2014)
Від відповідача Кравець Д. М.
(дов. б/н від 04.08.2013),
Від третьої особи - 1 Дуброва Н. О. (дов.
№ 91/2013/10/31-1 від 31.10.2013)
Від третьої особи - 2 не з'явився
Вільний слухач ОСОБА_5 (паспорт
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 07.10.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерна компанія "Київводоканал"
(далі - позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Житлово-будівельного
кооперативу "Дарниця-2" (далі -
відповідач) про стягнення 147 301,25 грн., з
яких 133 861,63 грн. - основного боргу, 7 174,13
грн. - інфляційних втрат, 5 715,04 грн. - 3%
річних та 500, 56 грн. - пені.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.10.2013 у справі
№910/10577/13 позов задоволено частково,
стягнуто з Житлово-комунального
кооперативу "Дарниця-2" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал" 60
509,75 грн. (шістдесят тисяч п'ятсот
дев'ять грн. 75коп.) боргу, 1 257,01 грн. (одна
тисяча двісті п'ятдесят сім грн. 01 коп.)
інфляційних втрат, 2 251,78 грн. (дві тисячі
двісті п'ятдесят одна) грн. 78коп. 3%
річних, 550,56 грн. (п'ятсот п'ятдесят
тисяч) грн. 56коп. пені, 1 291,24 грн. (одна
тисяча двісті дев'яносто одна) грн. 24
коп. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 у справі
№910/10577/13 рішення Господарського суду
міста Києва від 18.10.2013 змінено, позов
задоволено частково. Стягнуто з
Житлово-будівельного кооперативу
"Дарниця-2" (02097, м. Київ, вул. Анни
Ахматової, буд. 17, код 22885588) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Акціонерна компанія "Київводоканал"
(01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, код
03327664) 28 397,67 грн. (Двадцять вісім
тисяч триста дев'яносто сім грн. 67 коп.)
основного боргу, 811,91 грн.(Вісімсот
одинадцять грн. 91 коп.) збитків від
інфляції, 1 313,69 грн. (Одну тисячу
триста тринадцять грн. 69 коп.) - 3% річних,
176,44 грн. (сто сімдесят шість грн. 44 коп.)
пені, а також 613,99 грн. (шістсот
тринадцять грн. 99 коп.) за розгляд
справи в суді першої інстанції.

Постановою Вищого господарського суду
України від 30.06.2014 у справі
№910/10577/13 рішення Господарського суду
міста Києва від 18.10.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014
скасовано частково (в частині
стягнення з ЖБК "Дарниця-2" на користь
ПАТ "АК "Київводоканал" 28397,67 грн.
основного боргу, 811,91грн. інфляційних
втрат, 1313,69 грн. 3% річних, 176,44 грн. пені
та 613,99 грн. судового збору за розгляд
справи в суді першої інстанції), а
справу №910/10577/13 передано на новий
розгляд до Господарського суду міста
Києва.

Згідно Постанови Вищого
господарського суду України від 30.06.2014
з огляду на встановлені судами
обставини, зокрема щодо порушення
відповідачем оплати наданих позивачем
послуг за період з 01.06.2010 по 31.08.2012, Вищий
господарський суд України погодився з
наявністю підстав для стягнення з
відповідача боргу за вказаний період,
включаючи інфляційні втрати, 3% річних
та пеню, проте зазначив, що висновки
судів з приводу стягненої суми боргу є
передчасними, у зв'язку з чим судові
рішення у цій частині підлягають
скасуванню, а справа в цій частині -
направленню на новий розгляд.

Як зазначено в постанові Вищого
господарського суду України, попередні
господарські інстанції дійшли
помилкового висновку з приводу того, що
розпорядження Київської міської
державної адміністрації, як
виконавчого органу Київради, щодо
встановлення цін (тарифів) на
житлово-комунальні послуги не
підлягають державній реєстрації.

При новому розгляді даної справи
в частині розміру заборгованості
господарським судам слід належним
чином дослідити питання, чи набрали
чинності розпорядження КМДА, на
підставі яких нараховувалась
позивачем плата за послуги з
водопостачання та водовідведення та
визначити суму боргу з огляду на
встановлені обставини.

Розпорядженням Керівника апарату
Господарського суду міста Києва від
05.08.2014 за №04-23/665 щодо призначення
повторного автоматичного розподілу
справ, призначено проведення
повторного автоматичного розподілу
даної справи, за результатом якого
справа №910/10577/13 передана на розгляд
судді Бондаренко Г.П.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 справу № 910/10577/13
прийнято до провадження судді
Бондаренко Г. П., розгляд справи
призначено на 23.09.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.09.2014 в порядку ст. 77 ГПК
України розгляд справи відкладено на
07.10.2014, в зв'язку з неявкою третьої особи
- 1 в судове засідання, необхідністю
надання сторонами додаткових пояснень
по справі та доказів.

06.10.2014 через відділ канцелярії
Господарського суду міста Києва
представником відповідача подано
письмові пояснення щодо застосування
ст. 632 ЦК України.

07.10.2014 через відділ канцелярії
Господарського суду міста Києва
представником третьої особи - 2 подано
пояснення.

В судове засідання 07.10.2014 представник
третьої особи - 2 не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Представники сторін та третьої особи - 1
в судове засідання з'явились,
представником позивача надано
пояснення щодо обставин справи,
позовні вимоги підтримано в повному
обсязі, та наголошено на застосуванні
тарифів по розпорядженням, які не
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України. Представник відповідача, в
свою чергу, наполягав на не
застосуванні при вирішенні спору
тарифів по розпорядженням, які не
зареєстровані в Міністерстві юстиції
України, та проти задоволення позову
заперечував.

Представник третьої особи - 1 в судовому
засіданні надав письмові пояснення
щодо обставин справи.

Позивачем при розрахунку
заборгованості відповідача за
договором № 9778/4-14-с на послуги
водопостачання та водовідведення від
28.12.2001, а саме вартості наданих
відповідачу послуг з водопостачання та
водовідведення за період з червня 2010 по
січень 2011 застосовувались тарифи
встановлені Розпорядженнями Київської
міської державної адміністрації № 980
від 31.08.2009, № 1332 від 30.11.2009.

Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог, відповідач зазначає, що
для визначення вартості наданих
відповідачу послуг з водопостачання та
водовідведення за період з червня 2010 по
січень 2011 необхідно застосовувати
тарифи встановлені Розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації № 851 від 03.06.1999, що
зареєстровані в Київському міському
управлінні юстиції 14.07.1999 за № 49/170.

Розглянувши подані матеріали,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін та третьої особи -
1, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи в частині
розміру заборгованості, на яких
ґрунтуються позовні вимоги,
Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем укладено
договір № 9778/4-14-с від 28.12.2001 про надання
послуг з водопостачання та
водовідведення.

Відповідно до п.1.1 договору
постачальник зобов'язався забезпечити
абоненту послуги з постачання питної
води та водовідведення, а абонент в
свою чергу сплатити за вищезазначені
послуги на умовах, які визначені цим
договором та Правилами №65
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України, які втратили
чинність 18.10.2008 у зв'язку з набуттям
чинності Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України від 27.06.2008 № 190 (надалі Правила
№ 190).

У відповідності до п. 2.2. договору,
абонент зобов'язаний сплачувати
вартість наданих послуг за тарифами,
встановленими в порядку, передбаченому
чинним законодавством. У разі зміни
тарифів сплата послуг абонентом
здійснюється за новим тарифом з часу
його введення в дію без внесення змін
до договору.

Згідно п. 2.3 договору, абонент в кінці
кожного кварталу направляє до
постачальника свого повноважного
представника з письмовою інформацією
щодо об'єму спожитих ним послуг з
водопостачання (водовідведення) за
останні три місяці для проведення
звірки розрахунків з постачальником та
підписання відповідного акту. У разі
невиконання даної умови договору,
облік спожитих послуг за відповідний
період приймається абонентом за даними
постачальника та перерахунки за
вказаний період не проводяться.

Відповідно до п. 3.4. договору кількість
стічних вод, які надходять у
каналізацію, визначається за кількістю
води, що надходить із комунального
водопроводу та інших джерел
водопостачання, згідно до показників
водолічильника, а при його відсутності
- за узгодженням з постачальником, за
діючими нормами водопостачання, або
іншим засобом, передбаченим п. 21.2.
Правил № 65 (на сьогодні п. 5.29 Правил №
190).

У відповідності до п. 3.6. договору,
абонент розраховується за надані
послуги у порядку, встановленому
чинним законодавством у п'ятиденний
термін з дня представлення
постачальником платіжних документів
до банківської установи. Постачальник
інформує абонента про розмір діючих
тарифів у платіжних документах, що
направляються щомісячно до
банківської установи абонента.

За несвоєчасну оплату послуг з
водопостачання та водовідведення
абонент сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
несплаченої суми за кожний день
прострочення (п. 4.2 договору).

Договір є безстроковим, діє на весь час
надання послуг до моменту його
розірвання і набуває чинності з
моменту його підписання сторонами (п.5.1
договору).

Матеріалами справи підтверджується, що
у відповідності до договору
відповідачеві було відкрито особовий
рахунок та присвоєно код 2-833 для
здійснення розрахунку за послуги з
холодного водопостачання та
водовідведення.

З представленого позивачем
розгорнутого розрахунку позовних
вимог, актів про зняття показань з
приладів обліку за період з 01.06.2010 по
31.08.2012 надання позивачем послуг по коду
№ 2-883 за спірним договором
підтверджується в обсязі 168 040, 00 куб. м.

За розрахунком позивача вартість
наданих відповідачу послуг з
водопостачання та водовідведення за
договором за період з червня 2010 року по
серпень 2012 року включно становить 400 977,
82 грн. за 168 040, 00 куб. м., яка розрахована
за тарифами встановленими
Розпорядженнями Київської міської
державної адміністрації № 980 від
31.08.2009, № 1332 від 30.11.2009 та Постановами
Національної комісії регулювання
електроенергетики України № 58 від
20.01.2011 і № 82 від 10.02.2012.

Із матеріалів справи вбачається, що
надані за договором послуги були
оплачені відповідачем в період з 01.06.2010
по 31.08.2012 частково на суму 370 711, 58 грн.

Розпорядженням КМДА від 31.08.2009 № 980 «Про
встановлення та погодження тарифів на
комунальні послуги з централізованого
постачання холодної води і
водовідведення холодної та гарячої
води для населення», зокрема, з метою
поетапного приведення тарифів до
економічно обґрунтованих витрат,
визначених висновком Державної
інспекції з контролю за цінами від
17.10.2008 N 1, відповідно до законів України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
"Про житлово-комунальні послуги", "Про
столицю України - місто-герой Київ", "Про
питну воду та питне водопостачання"
погоджено позивачу тарифи на
комунальні послуги з централізованого
постачання холодної води і
водовідведення холодної та гарячої
води для проведення розрахунків
виробника послуг ВАТ "АК
"Київводоканал" з виконавцями цих
послуг усіх форм власності.
Розпорядження КМДА від 31.08.2009 № 980
опубліковано в газеті «Хрещатик» 2009, 09,
№ 115.

В п. 4 Розпорядження КМДА від 31.08.2009 № 980
зазначено, що тарифи на комунальні
послуги з централізованого постачання
холодної води і водовідведення
холодної та гарячої води, встановлені
та погоджені пунктами 1 - 3 цього
розпорядження, є збитковими і
відшкодовують витрати з їх виробництва
та надання в середньому лише на 72
відсотки.

Зазначеним розпорядженням погоджено
наступні тарифи на комунальні послуги
з централізованого постачання
холодної води і водовідведення
холодної та гарячої води для
проведення розрахунків ВАТ «АК
«Київводоканал» з виконавцями цих
послуг:

- холодна вода при наявності
квартирного засобу обліку холодної
води за 1 куб. м. - 1, 53 грн. з ПДВ;

- водовідведення холодної води при
наявності квартирного засобу обліку
холодної води - за 1 куб. м. - 1, 19 грн. з
ПДВ;

- водовідведення гарячої води при
наявності квартирного засобу обліку
гарячої води - за 1 куб. м. - 1, 19 грн. з ПДВ.

Розпорядженням КМДА від 30.11.2009 № 1332
«Про встановлення та погодження
тарифів на комунальні послуги з
централізованого постачання холодної
води і водовідведення холодної та
гарячої води для населення», також, з
метою поетапного приведення тарифів до
економічно обґрунтованих витрат та
недопущення зупинки підприємств, які
виробляють та надають
житлово-комунальні послуги, в межах
функцій органу місцевого
самоврядування погоджено тарифи на
комунальні послуги з централізованого
постачання холодної води, в тому числі
холодної води, що використовується для
вироблення/створення комунальних
послуг з централізованого постачання
гарячої води, та водовідведення
холодної і гарячої води, для здійснення
розрахунків виробника послуг ВАТ "АК
"Київводоканал" з виконавцями цих
послуг усіх форм власності (при
наявності відповідних будинкових
засобів обліку). Розпорядження КМДА від
30.11.2009 № 1332 опубліковано у газеті
«Хрещатик» 2009, 12, № 168

Зазначеним розпорядженням погоджено
наступні тарифи на комунальні послуги
з централізованого постачання
холодної води і водовідведення
холодної та гарячої води для
проведення розрахунків ВАТ «АК
«Київводоканал» з виконавцями цих
послуг усіх форм власності (при
наявності відповідних будинкових
засобів обліку):

- холодна вода за 1 куб. м. - 1, 53 грн.
з ПДВ;

- водовідведення - за 1 куб. м. - 1, 19
грн. з ПДВ;

Розпорядження КМДА від 31.08.2009 № 980 та
від 30.11.2009 № 1332 зареєстровані в
Київському міському управлінні
юстиції не були, доказів іншого
матеріали справи не містять.

При цьому, судом досліджено, що
впродовж 2003 - 2010 років Київська міська
державна адміністрація не здійснювала
державну реєстрацію своїх
розпоряджень щодо
встановлення/погодження тарифів на
житлово - комунальні послуги в
Київському міському управлінні
юстиції, притримуючись позиції, що вони
не підлягають державній реєстрації.

Останнє зареєстроване в Київському
міському управлінні юстиції
розпорядження щодо тарифів на житлово -
комунальні послуги - це Розпорядження
Київської міської державної
адміністрації від 14.10.2003 № 1907 «Про
внесення змін та доповнень до
розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 20.06.2002 №
1245» (зареєстровано в Київському
міському управлінні юстиції 30.10.2003 за №
72/558), яким встановлено тариф на холодне
водопостачання при наявності
квартирного або по будинкового (на
групу будинків) приладу обліку
холодної води за 1 куб. м. - 0, 52 грн. та на
водовідведення холодної води при
наявності квартирного або по
будинкового (на групу будинків)
приладу обліку холодної води за 1 куб.
м. - 0, 30 грн.

Метою перегляду справи при новому
розгляді в частині розміру
заборгованості є дослідження питання
щодо набрання чинності
розпорядженнями КМДА, на підставі яких
нараховувалась позивачем плата за
послуги з водопостачання та
водовідведення та визначення суми
боргу з огляду на встановлені
обставини.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості за послуги з
водопостачання та водовідведення в
період з 01.06.2010 по 31.08.2012 за договором №
9778/4-14-с від 28.12.2001 та нарахованих на суму
заборгованості за зазначений період 3 %
річних, інфляційних втрат та пені
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про
жилого - комунальні послуги» (в
редакції, яка діяла з 31.01.2009)
встановлено, що ціни/тарифи на
комунальні послуги та послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій формуються і
затверджуються органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування відповідно до їхніх
повноважень, визначених законом.

Згідно ст. ст. 7, 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" віднесено
до повноважень органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону; органи місцевого
самоврядування затверджують
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

Відповідно до п. 2 ч. "а" ст. 28 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" до відання виконавчого органу
сільської, селищної, міської ради (в
даному випадку - Київської міської
ради) віднесено встановлення в порядку
і межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідної територіальної
громади; погодження в установленому
порядку цих питань з підприємствами,
установами та організаціями, які не
належать до комунальної власності.

Тобто, до повноважень Київської
міської державної адміністрації як
виконавчого органу Київської міської
ради згідно ч. 2 п. 1 ст. 7 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги", п. 2 ч.
"а" ст. 28 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" віднесено
повноваження встановлювати
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги, тарифи щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг.

Проаналізувавши вказані норми
законодавства та матеріали справи, суд
дійшов висновку, що виконавчим органом
Київради (Київською міською державною
адміністрацією) було винесено
розпорядження, на підставі яких
нараховувалась позивачем плата за
послуги з водопостачання та
водовідведення, в межах повноважень
органу місцевого самоврядування.

Згідно ст. 144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Статтею 12 Закону України «Про засади
державної регуляторної політики у
сфері господарської діяльності»
визначено, що регуляторні акти,
прийняті органами та посадовими
особами місцевого самоврядування,
офіційно оприлюднюються в друкованих
засобах масової інформації
відповідних рад, а у разі їх
відсутності - у місцевих друкованих
засобах масової інформації, визначених
цими органами та посадовими особами, не
пізніш як у десятиденний строк після їх
прийняття та підписання.

Як встановлено судом Розпорядження
КМДА від 31.08.2009 № 980 та від 30.11.2009 № 1332
були опубліковані у місцевих
друкованих засобах масової інформації,
у строк встановлений зазначеною вище
нормою закону.

Згідно зі ст. 3 Указу Президента України
від 03.10.92 N 493/92 "Про державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств
та інших органів виконавчої влади"
нормативно-правові акти, зазначені в
ст. 1 цього Указу, набувають чинності
через 10 днів після їх реєстрації, якщо в
них не встановлено пізнішого строку
надання їм чинності.

Відповідно до п. 15 «Положення про
державну реєстрацію
нормативно-правових актів міністерств,
інших органів виконавчої влади»,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.1992 № 731 органи
виконавчої влади направляють для
виконання нормативно-правові акти лише
після їх державної реєстрації та
офіційного опублікування. У разі
порушення зазначених вимог
нормативно-правові акти вважаються
такими, що не набрали чинності, і не
можуть бути застосовані.

Розпорядження КМДА від 31.08.2009 № 980 та
від 30.11.2009 № 1332 зареєстровані в
Київському міському управлінні
юстиції не були.

В той же час, відповідно до ст. 31 Закону
України «Про житлово - комунальні
послуги» органи місцевого
самоврядування затверджують
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво. У разі затвердження
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
орган, що їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між затвердженим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.
Затвердження цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво без
відповідного відшкодування не
допускається і може бути оскаржено в
суді.

Таким чином, відповідно до вимог закону
тарифи на житлово-комунальні послуги
мають бути економічно обґрунтованими.

Пунктом 2 ст. 8 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначено,
що стандарти, нормативи, норми, порядки
і правила у сфері житлово-комунальних
послуг розробляють і затверджують
Кабінет Міністрів України, центральний
орган виконавчої влади у сфері
стандартизації, центральний орган
виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства,
місцеві органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування в
межах їхніх повноважень та згідно із
законодавством.

Згідно зазначеної норми закону
Кабінетом Міністрів України
затверджено відповідні порядки
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги.

Розпорядження КМДА від 31.08.2009 № 980 та
від 30.11.2009 № 1332, як вбачається із їх
преамбули прийняті, в тому числі, з
метою поетапного приведення тарифів до
економічного обґрунтування витрат,
визначених висновком Державної
інспекції з контролю за цінами від
17.10.2008 N 1.

При цьому, тарифи затверджені
зазначеними розпорядженнями на час їх
погодження були збитковими і
відшкодовували витрати з їх
виробництва та надання в середньому
лише на 72 відсотки, про що було
безпосередньо зазначено в
Розпорядженні КМДА від 31.08.2009 № 980.

Таким чином, тарифи визначені
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 14.10.2003 №
1907 «Про внесення змін та доповнень до
розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 20.06.2002 №
1245», яке було зареєстровано в
Київському міському управлінні
юстиції 30.10.2003 за № 72/558 (як і
Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації № 851 від 03.06.1999,
що зареєстроване в Київському міському
управлінні юстиції 14.07.1999 за № 49/170), і
яким встановлено тарифи на холодне
водопостачання при наявності
квартирного або по будинкового (на
групу будинків) приладу обліку
холодної води за 1 куб. м. в розмірі 0, 52
грн. та на водовідведення холодної води
при наявності квартирного або по
будинкового (на групу будинків)
приладу обліку холодної води за 1 куб.
м. в розмірі 0, 30 грн., за переконанням
суду, є ще більш економічно не
обґрунтованими ніж тарифи в розмірі - 1,
53 грн. з ПДВ за 1 куб. м. холодної води та
1, 19 грн. з ПДВ за 1 куб. м.
водовідведення.

Відповідачем доказів економічної
обґрунтованості тарифів встановлених
зареєстрованими в управлінні юстиції
розпорядженнями КМДА в розмірі 0, 52 грн.
за 1 куб. м. холодного водопостачання та
0, 30 грн. за 1 куб. м. водовідведення в 2010
році в матеріали справи не надано.

На підставі всього вищевикладеного,
враховуючи, по - перше, що тарифи
встановлені зареєстрованим в
управлінні юстиції розпорядженням
КМДА не є економічно обґрунтованими та
не відповідають економічним реаліям 2010
року, в той час як, тарифи встановлені
Розпорядженнями КМДА від 31.08.2009 № 980 та
від 30.11.2009 № 1332 є проміжними, і
встановлені саме з метою поетапного
приведення їх до економічно
обґрунтованих витрат. По - друге, що
вимога щодо економічної
обґрунтованості тарифів на
житлово-комунальні послуги
встановлена законом. По - третє, що
зазначені розпорядження були
опубліковані у встановленому законом
порядку. По - четверте, що вони прийняті
у межах компетенції Київської міської
державної адміністрації. Та приймаючи
до уваги положення ст. 144 Конституції
України, якими обов'язковість
виконання рішень органів місцевого
самоврядування (прийнятих в межах
повноважень, визначених законом) до
виконання на відповідній території не
ставиться в залежність від їх
державної реєстрації, а також
враховуючи встановлену ієрархію
нормативно-правових актів (відповідно
до якого вимоги закону мають вищу силу
перед нормативно-правовими актами
органів виконавчої влади), суд дійшов
висновку про наявність правових
підстав та обґрунтованість
застосування при розрахунку
заборгованості відповідача за послуги
з водопостачання та водовідведення
тарифів, встановлених розпорядженнями
КМДА від 31.08.2009 № 980 та від 30.11.2009 № 1332, не
зважаючи на відсутність державної
реєстрації зазначених розпоряджень.

Суд, також зазначає, що Розпорядження
від 31.08.2009 № 980 та від 30.11.2009 № 1332 не
визнані недійсними у встановленому
законом порядку, доказів іншого
матеріали справи не містять, а ухвала
Вищого адміністративного суду України
від 29.03.2011 скасована 04.04.2012 і направлена
на новий розгляд. Крім того, у справі №
21-246а11 не встановлювалися обставини
недійсності саме розпоряджень від
31.08.2009 № 980 та від 30.11.2009 № 1332.

Правильність застосування позивачем
при здійсненні розрахунку
заборгованості тарифів, встановлених
Постановами Національної комісії
регулювання електроенергетики України
№ 58 від 20.01.2011 і № 82 від 10.02.2012
встановлена Вищим господарським судом
України.

Як встановлено судом в період з 01.06.2010
по 31.08.2012 позивач надав відповідачу за
договором послуг в загальному обсязі 168
040, 00 куб. м., вартість яких згідно
тарифів встановлених Розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації № 980 від 31.08.2009, № 1332 від
30.11.2009 та Постановами Національної
комісії регулювання електроенергетики
України № 58 від 20.01.2011 і № 82 від 10.02.2012
становить 400 977, 82 грн.

Враховуючи, що надані позивачем за
договором послуги були оплачені
відповідачем частково на суму 370 711, 58
грн. станом на момент винесення рішення
заборгованість відповідача перед
позивачем за надані в період з 01.06.2010 по
31.08.2012 послуги за договором становить 30
266, 24 грн. (400 977, 82 - 370 711, 58 = 30 266, 24).

Позивачем умови договору виконані в
повному обсязі, у відповідності до
вимог чинного законодавства та умов
договору. Відповідачем, в свою чергу,
жодних претензій у строки визначені
договором, щодо невідповідності
наданих послуг умовам договору не
заявлялось та доказів іншого суду не
надано.

Доказів на підтвердження сплати
заборгованості у розмірі 30 266, 24 грн.
відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем за договором в сумі
30 266, 24 грн. належним
чином доведений, документально
підтверджений і відповідачем не
спростований, строк оплати наданих
послуг, у відповідності до договору є
таким, що настав, а тому заявлені
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 30 266, 24 грн. основної
заборгованості за договором за період
з 01.06.2010 по 31.08.2012 підлягають
задоволенню.

Щодо вимог позивача, крім стягнення
основної заборгованості, про стягнення
з відповідача 811, 91 грн. інфляційних
втрат, 1 313, 69 грн. 3 % річних та 176, 44 грн.
пені нарахованих на суму
заборгованості за період з 01.06.2010 по
31.08.2012, то суд задовольняє зазначені
вимоги з тих підстав, що вони
ґрунтуються на положеннях ст.ст. 610, 611,
625 ЦК України та ст.ст. 1, 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», п. 6 ст.
232 ГК України, п. 4.2. договору, і судом
встановлено прострочення відповідача.

Провівши перерахунок нарахованих
позивачем 3 % річних, інфляційних втрат
та пені за спірний період з
використанням калькулятора системи
Ліга, суд находить проведений
розрахунок вірним та обґрунтованим.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

За приписами ст. 4 ГПК України
господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, цього Кодексу,
інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості за послуги з
водопостачання та водовідведення в
період з 01.06.2010 по 31.08.2012 за договором №
9778/4-14-с від 28.12.2001 в розмірі 30 266, 24 грн.,
811, 91 грн. інфляційних втрат, 1 313, 69 грн. 3
% річних та 176, 44 грн. пені
задовольняються судом.

Витрати на оплату судового збору у
відповідності до ст. 49 ГПК України,
враховуючи задоволення судом позовних
вимог в зазначеній в рішенні частині,
покладаються судом на відповідача у
відповідній частині.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Позовні вимоги в частині стягнення
основної заборгованості за послуги з
водопостачання та водовідведення в
період з 01.06.2010 по 31.08.2012 за договором №
9778/4-14-с від 28.12.2001 та нарахованих на суму
заборгованості за зазначений період
інфляційні втрати, 3 % річних та пені
задовольнити.

2. Стягнути з Житлово-будівельного
кооперативу "Дарниця-2" (02097, м. Київ, вул.
Анни Ахматової, буд. 17; ;
в порядку визначеному Законом України
«Про виконавче провадження») на
користь Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" (01015, м. Київ, вул.
Лейпцизька, 1-А; ) 30 266, 24
грн. (тридцять тисяч двісті шістдесят
шість грн. 24 коп.) основного боргу, 811,91
грн. (вісімсот одинадцять грн. 91 коп.)
збитків від інфляції, 1 313,69 грн. (одну
тисячу триста тринадцять грн. 69 коп.) - 3%
річних, 176,44 грн. (сто сімдесят шість
грн. 44 коп.) пені, а також 613,99 грн.
(шістсот тринадцять грн. 99 коп.)
судового збору.

3. В задоволенні інших позовних вимог -
відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.10.2014.

Суддя
Г.П.
Бондаренко