КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р. Справа№ 910/1348/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

від позивача - Василевський П.Ю., від
відповідача 1 - Очеретяний В.Є.,

від відповідача 2 та третьої особи - не
з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу
приватного підприємства «Під ключ»

на рішення господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 року

у справі №910/1348/14 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом приватного підприємства
«Під ключ», м. Київ,

до 1) товариства з обмеженою
відповідальністю «Інфокол», м. Київ,

2) товариства з обмеженою
відповідальністю «ВБК
«Центренергобуд», м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, м. Київ,

про визнання недійсним переказаного
векселя, скасування протесту в
неакцепті як незаконного, визнання
таким, що не підлягає виконанню
повністю виконавчого напису, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ПП «Під ключ» (далі -
позивач) подало до господарського суду
міста Києва позов до ТОВ «Інфокол»
(далі - відповідач-1) та ТОВ «ВБК
«Центренергобуд» (далі - відповідач-2),
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, про визнання недійсним
переказного векселя, скасування
протесту в неакцепті як незаконного,
визнання таким, що не підлягає
виконанню повністю виконавчого напису.
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що про видачу
переказного векселя, про вчинення
нотаріусом 24.01.2011 року протесту векселя
в неакцепті та про вчинення
виконавчого напису йому стало відомо
лише з того, що 23.05.2011 року ухвалою
господарського суду Черкаської
області за заявою ТОВ «Інфокол» було
порушено провадження у справі про
банкрутство ПП «Під ключ».

Жодних повідомлень чи вимог від
трасанта - ТОВ «ВБК Центренергобуд»,
від ремітента - ОСОБА_5, від стягувача -
ТОВ «Інфокол», ПП «Під ключ» не
отримувало, переказний вексель серії
АА №0055708 номіналом 304000,00 грн. від 13.01.2011
року із строком сплати за пред'явленням
до акцепту чи оплати не пред'являвся.
При цьому, позивач стверджував, що він
не отримував від приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 жодних повідомлень,
зокрема, вимоги про акцепт з
повідомленням про надходження до нього
заяви про протест векселя з
пропозицією сплатити чи акцептувати
вексель у певний строк або повідомити
про оплату чи акцепт векселя, що є, на
думку позивача, прямим порушенням п.п.
298, 299 Інструкції про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 03.03.2004 року №20/5.

Крім цього, як вказував позивач, на
оспорюваному векселі відсутній підпис
платника, оскільки в частині з надписом
акцептовано не міститься жодного
надпису, а тому зазначений вексель не
має сили переказного векселя.

На переконання позивача, видача
векселя трасантом - ТОВ «ВБК
«Центренергобуд», за відсутності умови
щодо проведення розрахунків із
застосуванням векселів в договорі
підряду на капітальне будівництво №77/1
від 10.10.2007 року, на підставі якого
виникли правовідносини між ПП «Під
ключ» (платник за векселем - трасат) та
ТОВ «ВБК «Центренергобуд» (трасант), є
порушенням ст. 4 Закону України «Про
обіг векселів в Україні».

Окрім наведеного, за доводами позивача,
на момент видачі векселя (13.01.2011 року)
боргові зобов'язання позивача перед
ТОВ «ВБК «Центренергобуд» не можна
було вважати безспірними, оскільки
ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.10.2010 року було порушено
провадження у справі №5/56 за позовом
ТОВ «ВБК «Центренергобуд» до ПП «Під
ключ» про стягнення 30697450,12 грн. та за
зустрічним позовом «Під ключ» до ТОВ
«ВБК «Центренергобуд» про стягнення
16652094,61 грн. завищеної вартості
підрядних робіт. Сума, вказана у
векселі є частиною спірних боргових
зобов'язань, які з 04.10.2010 року і станом
на момент видачі переказного векселя
та його опротестування та вчинення
виконавчого напису були предметом
розгляду в господарському суді по
справі №5/56.

Також, на переконання позивача, у
випадку неакцепту платником,
зазначеним у векселі, в останнього не
виникає обов'язку по сплаті векселю й
подальші правовідносини щодо
стягнення суми векселя повинні
здійснюватись лише між векселедавцем
та зобов'язаними по векселю особами,
оскільки трасант відповідає за акцепт
і за платіж.

07.03.2014 року відповідачем-1 було подано
суду першої інстанції заяву про
застосування наслідків спливу строку
позовної давності до вимог позивача (т.
1, а.с. 78-79).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 року припинено
провадження у справі №910/1348/14 в частині
позовних вимог ПП «Під ключ» до ТОВ
«Інфокол» та ТОВ «ВБК
«Центренергобуд», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача:
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
про скасування протесту в неакцепті як
незаконного та визнання таким, що не
підлягає виконанню повністю
виконавчого напису нотаріуса. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПП
«Під ключ» подало до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 21.05.2014 року у справі №910/1348/14
та прийняти нове рішення. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на ті ж
обставини, що і в позовній заяві.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014 року у
справі №910/1348/14 апеляційну скаргу ПП
«Під ключ» на рішення господарського
суду міста Києва від 21.05.2014 року у
справі №910/1348/14 прийнято до
провадження, розгляд справи
призначений на 23.07.2014 року.

07.07.2014 року від третьої особи надійшов
відзив на апеляційну скаргу, в якому
остання надає пояснення по суті
вчинених нотаріальних дій. Вказаний
відзив долучено до матеріалів справи.

Згідно розпорядження Заступника
Голови Київського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 року
склад колегії суддів у справі №910/1348/14
змінено на наступний: головуючий суддя
Рудченко С.Г., судді Агрикова О.В., Жук
Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 року
справу №910/1348/14 прийнято до провадження
колегією суддів у складі: Рудченко С.Г.,
судді Агрикова О.В., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.07.2014 року
розгляд справи №910/1348/14 відкладено на
10.09.2014 року.

09.09.2014 року від відповідача 1 надійшли
письмові заперечення проти
апеляційної скарги, які долучено до
матеріалів справи.

Згідно розпорядження Секретаря
судової палати Голови Київського
апеляційного господарського суду від
10.09.2014 року склад колегії суддів у
справі №910/1348/14 змінено на наступний:
головуюча суддя Агрикова О.В., судді
Суховий В.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2014 року
справу №910/1348/14 прийнято до провадження
колегією суддів у складі: головуюча
суддя Агрикова О.В., судді Суховий В.Г.,
Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.09.2014 року
розгляд справи відкладено на 24.09.2014
року.

24.09.2014 року від позивача надійшли
доповнення до поданої апеляційної
скарги з додатковими документами.
Вказані доповнення долучено до
матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.09.2014 року
розгляд справи відкладено на 15.10.2014
року.

Згідно розпорядження Заступника
Голови Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014 року
склад колегії суддів у справі №910/1348/14
змінено на наступний: головуюча суддя
Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г.,
Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014 року
справу №910/1348/14 прийнято до провадження
колегією суддів у складі: головуюча
суддя Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г.,
Чорногуз М.Г.

В судовому засіданні 15.10.2014 року
представник позивача підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив їх
задовольнити. Представник
відповідача-1 в судовому засіданні
15.10.2014 року заперечив проти задоволення
вимог апеляційної скарги, просив
спірне судове рішення залишити в силі.

В судове засідання 15.10.2014 року
представники відповідача-2 та третя
особа не з'явились, відповідач-2 та
третя особа про причини неявки суд не
повідомили, відповідач-2 та третя особа
про дату, час та місце судового
засідання повідомлені належним чином,
що свідчать відповідні повідомлення
про вручення поштових відправлень.
Приймаючи до уваги обізнаність
відповідача-2 та третьої особи про дату,
час та місце розгляду справи, колегія
суддів, враховуючи положення ст. 102 ГПК
України, дійшла до висновку про
можливість розгляду справи за
відсутності представників
відповідача-2 та третьої особи.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 13.01.2011 року ТОВ «ВБК
«Центренергобуд» було видано
переказний вексель серії АА №0055708
номіналом 304000,00 грн. зі строком сплати
за пред'явленням (т. 1, а.с. 71).

Ремітентом по векселю було вказано
фізичну особу - ОСОБА_5. Платником по
даному векселю було зазначено ПП «Під
ключ», місце платежу за векселем: місто
Київ.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ
«Інфокол» було держателем переказного
векселя серії АА №0055708 на суму 304000,00
грн., виданого 13.01.2011 року ТОВ «ВБК
«Центренергобуд».

Вказане також підтверджено ухвалою
підготовчого засідання господарського
суду Черкаської області від 31.05.2011 року,
яку було залишено в силі постановою
Вищого господарського суду України від
28.09.2011 року у справі №01/5026/1089/2011.

Даний вексель пред'являвся для оплати
(акцепту) до ПП «Під ключ» телеграмою з
повідомленням про те, що якщо в термін
до 21.01.2011 року не буде проставлено дату
акцепту або в разі відмови від акцепту
або несплати за векселем, ТОВ «Інфокол»
буде змушене звернутися за протестом
векселя у порядку встановленому
Женевською конвенцією 1930 року (т. 1, а.с.
67).

До 21.01.2011 року ПП «Під ключ» не було
акцептовано та оплачено переказний
вексель, у зв'язку з чим ТОВ «Інфокол»
звернулось для вчинення протесту про
неакцепт векселя.

21.01.2011 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 було надіслано ПП «Під
Ключ» лист №118/02-29 з пропозицією
акцептувати спірний вексель або
сплатити за векселем 304000,00 грн., або
повідомити нотаріуса про акцепт
(оплату), в разі його здійснення (т. 1, а.с.
68). В листі зазначалось, що у разі
неотримання до 24.01.2011 року повідомлення
про акцепт або оплату векселя,
нотаріусом буде негайно вчинено
відповідний протест.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про належне та
вчасне пред'явлення векселя позивачу
до акцепту чи оплати.

В подальшому, 24.01.2011 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
вчинено протест переказного векселя в
неакцепті, номер за реєстром 60 (т. 1, а.с.
72).

Також, 24.01.2011 року на підставі протесту
векселя в неакцепті було вчинено
виконавчий напис, номер за реєстром 73
(т. 1, а.с. 36). Цим виконавчим написом
нотаріусом пропонувалося стягнути з
платника - ПП «Під Ключ», на користь ТОВ
«Інфокол», векселедержателя
переказного векселя серії АА №0055708,
строком платежу за пред'явленням,
складеного у місті Києві, плату у
розмірі 304000,00 грн., а також витрати,
пов'язані з опротестуванням векселя, в
сумі 1500,00 грн., усього - 305500,00 грн. Дата
набрання чинності цим виконавчим
написом - 24.01.2011 року.

Згідно ст. 1 Уніфікованого закону «Про
переказні векселі та прості векселі»
переказний вексель містить:

1) назву «переказний вексель», яка
включена до тексту документа і
висловлена тією мовою, якою цей
документ складений;

2) безумовний наказ сплатити визначену
суму грошей;

3) найменування особи, яка повинна
платити (трасат);

4) зазначення строку платежу;

5) зазначення місця, в якому повинен
бути здійснений платіж;

6) найменування особи, якій або наказу
якої повинен бути здійснений платіж;

7) зазначення дати і місця складання
векселя;

8) підпис особи, яка видає вексель
(трасант).

Згідно зі ст. 2 Уніфікованого закону
«Про переказні векселі та прості
векселі» документ, у якому відсутній
будь-який з реквізитів, наведених у
попередній статті, не має сили
переказного векселя. Переказний
вексель може підлягати оплаті за
місцем проживання третьої особи або в
тій же місцевості, де знаходиться місце
проживання трасата, або в будь-якій
іншій місцевості.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 08.06.2007 року
№5 «Про деякі питання практики
розгляду спорів, пов'язаних з обігом
векселів» у разі пред'явлення законним
векселедержателем вимоги про оплату
векселя зобов'язана за ним особа не має
права відмовитися від виконання з
посиланням на відсутність або
недійсність зобов'язання, крім
випадків, передбачених ст. 17
Уніфікованого закону.

Згідно із цією статтею особи, до яких
пред'явлено позов за переказним
векселем, не можуть протиставляти
вимогам держателя заперечення, що
ґрунтуються на їхніх особистих
відносинах із трасантом або з
попередніми держателями, якщо
держатель при придбанні векселя не
діяв свідомо на шкоду боржнику. На свої
особисті відносини з іншими особами, у
тому числі з попередніми
векселедержателями, боржник вправі
посилатися лише в тому разі, коли
векселедержателями при придбанні
векселя діяв свідомо на шкоду
боржникові, тобто якщо він знав про
відсутність законних підстав для
видачі (передачі) векселя до або під час
його придбання.

Наявність обставин, що свідчать про
недобросовісність власника векселя,
доводиться особою, до якої пред'явлено
позов. Зобов'язана за векселем особа
звільняється від платежу, якщо доведе,
що кредитор, який пред'явив вимоги, знав
або повинен був знати в момент
придбання векселя про недійсність чи
відсутність зобов'язання, що було
підставою для видачі (передачі)
векселя, або отримав вексель унаслідок
обману, крадіжки чи брав у них участь.

Одночасно, колегія суддів зазначає
наступне.

Статтями 2 Уніфікованого закону «Про
переказні векселі та прості векселі»
(для переказного векселя) та 76 (для
простого векселя) встановлено, що
документ, у якому відсутній будь-який з
реквізитів, наведених у попередній
статті (відповідно ст.ст. 1 та 75), не має
сили векселя, за винятком певних
випадків. Ці випадки стосуються тих
реквізитів, які за своєї відсутності є
замінними, тобто можуть бути замінені
іншими реквізитами векселя,
зазначеними у ньому. Наприклад:

вексель, строк платежу за яким не
вказано, розглядається як такий, що
підлягає оплаті за пред'явленням;

якщо немає спеціальної вказівки про
місце платежу, місце, зазначене поруч з
найменуванням платника (векселедавця
для простого векселя), вважатиметься
місцем платежу та одночасно місцем
знаходження платника;

якщо не вказане місце складання
векселя, то вважається, що вексель
складено в місці, вказаному поруч з
найменуванням векселедавця.

Отже, Уніфікований закон «Про
переказні векселі та прості векселі»
оперує поняттям «втрата документом
сили векселя», що є відмінним від
поняття «недійсність векселя».

Лише у ст. 33 Уніфікованого закону «Про
переказні векселі та прості векселі»
йдеться про недійсність векселя. Так
відповідно до вказаної статті вексель
може бути виданий із таким строком
платежу: за пред'явленням; у визначений
строк від пред'явлення; у визначений
строк від дати складання; на визначену
дату.

Частиною другою зазначеної норми
передбачено, що векселі, які містять
або інші строки платежу, або
передбачають оплату частинами, є
недійсними.

У оригінальному тексті Уніфікованого
закону «Про переказні векселі та
прості векселі», складеному
англійської мовою такі векселі мають
назву null and void, що означає у дослівному
перекладі, «той, що втратив законну
силу». Як видно із дослівного
перекладу, у даному випадку йдеться про
те, що документ втрачає законну силу
векселя та не може нести правові
наслідки останнього. Проте це не
означає, що даний документ взагалі
втрачає зобов'язальну силу. Отже,
навіть у цьому разі слід стверджувати,
що недійсність у відношенні до векселя
слід розуміти як втрату документом
сили векселя, без втрати можливості
перетворення документа, наприклад, у
боргову розписку.

Із вищевикладеного слідує висновок про
те, що порушення векселедавцем ст. 4
Закону України «Про обіг векселів» в
Україні, яка передбачає, що видавати
переказні і прості векселі можна лише
для оформлення грошового боргу за
фактично поставлені товари, виконані
роботи, надані послуги, не є підставою
визнання самого векселя недійсним.

Підстави видачі векселів не
регулюються вексельним
законодавством. Вони знаходяться поза
сферою застосування Уніфікованого
закону про переказні векселі та прості
векселі та врегульовані нормами
Цивільного законодавства. Вимога щодо
видачі векселів лише в оплату за
поставлену продукцію, встановлена
чинним законодавством, стосується
власне лише їх видачі. Ця вимога не
стосується обігу векселів. Тому
господарські суди, наприклад
розглядаючи спір щодо недійсності
векселя, не повинні перевіряти правові
підстави видачі векселів, які вже
перебувають в обігу. А спір щодо
підстав видачі векселів може бути
предметом окремого судового розгляду.

Аналогічна правова викладена в
постанові Верховного Суду України від
29.10.2002 року №14/2.

Враховуючи наведене вище та те, що в
оспорюваному векселі наявні всі
реквізити, вказані як обов'язкові ст. 1
Уніфікованого закону «Про переказні
векселі та прості векселі», колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відсутність
підстав для визнання його недійсним.

Крім того, у відповідності до
Уніфікованого закону «Про переказні
векселі та прості векселі» відсутність
акцепту на переказному векселі не є
його підробленням або будь яким іншим
порушенням вексельного обігу.

Одночасно, колегія суддів також
враховує наступне.

Постановою про відмову в порушенні
кримінального провадження від 14.02.2012
року, складеною старшим помічником
прокурора Печерського району м. Києва
молодшим радником юстиції Гринкін А.О.
встановлено, що вексель своєчасно
пред'являвся для оплати (акцепту) до ПП
«Під ключ» телеграмою; в діях посадових
осіб ТОВ «Інфокол» та ТОВ «ВБК
«Центренергобуд» при вчиненні
будь-яких дій з векселем, в т.ч.
пред'явленням його до погашення,
відсутні ознаки протиправних діянь.

Постановою про відмову в порушенні
кримінального провадження від 21.05.2012
року, складеною оперуповноваженим
ВДСБЕЗ Подільського РУ ГУ МВС України в
м. Києві старшим лейтенантом міліції
Басараб С.А., встановлено, що в діях
посадових ТОВ «ВБК «Центренергобуд» та
арбітражного керуючого Тарасова С.О.
при вчиненні будь-яких дій з векселем, в
т.ч. пред'явленням його до погашення,
відсутні ознаки протиправних діянь.

Постановою про відмову в порушенні
кримінального провадження від 05.11.2012
року, складеною оперуповноваженим
ВДСБЕЗ Печерського РУ ГУ МВС України в
м. Києві капітаном міліції Корецьким
В.О. встановлено, що в діях посадових
ТОВ «ВБК «Центренергобуд» та
арбітражного керуючого Тарасова С.О.
при вчиненні будь-яких дій з векселем, в
т.ч. пред'явленням його до погашення,
відсутні ознаки протиправних діянь.

Відтак, процесуальними документами в
кримінальних справах було встановлено
всі обставини, що стосуються видачі,
обігу та пред'явлення до погашення
векселя і встановлено відсутність
підстав вважати допущеним порушення
чинного законодавства.

Поряд із тим, щодо позовних вимог про
скасування протесту в неакцепті як
незаконного та визнання таким, що не
підлягає виконанню повністю
виконавчого напису, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
24.10.2011 року №10 «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам» господарський
спір підвідомчий господарському суду,
зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта
господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше,
господарських відносин, врегульованих
Цивільним кодексом України,
Господарським кодексом України, іншими
актами господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин;

- наявність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення спору
господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо
передбачала б вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції.

Відповідно до п. 8 цієї постанови,
виходячи з приписів частини другої ст.
50 Закону України «Про нотаріат», право
на оскарження нотаріальної дії або
відмови у її вчиненні, а також
нотаріального акта має особа, прав та
інтересів якої стосуються такі дії чи
акти. Спори між боржниками і
стягувачами, а також спори за позовами
інших осіб, прав та інтересів яких
стосуються нотаріальні дії чи акт, у
тому числі про визнання виконавчого
напису таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково, про повернення
стягнутого за виконавчим написом,
вирішуються господарським судом за
позовами боржників або зазначених осіб
до стягувачів, якщо суб'єктний склад
сторін відповідного спору відповідає
приписам ст. 1 ГПК. При цьому за змістом
статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3
названого Закону нотаріус не може бути
відповідачем у господарському процесі,
а залучається до участі в ньому як
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору.

Слід мати на увазі, що до
господарського суду не можуть
оскаржуватися дії нотаріуса щодо
вчинення виконавчого напису, коли
йдеться виключно про порушення
нотаріусом правил вчинення
відповідної нотаріальної дії і при
цьому позивачем не порушується питання
про захист права, заснованого на
приписах цивільного чи господарського
законодавства.

Згідно п. 10 вказаної постанови якщо в
законодавчому акті підвідомчість
спорів визначена альтернативно: суду
чи господарському суду, або зазначено,
що спір вирішується в судовому порядку,
господарському суду слід виходити з
суб'єктного складу учасників спору та
характеру спірних правовідносин.

Необхідно мати на увазі, що ГПК не
передбачено можливості об'єднання в
одне провадження вимог, що підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства. Тому в разі подання
позову, в якому такі вимоги об'єднано,
господарський суд приймає позовну
заяву в частині вимог, що підлягають
розглядові господарськими судами, а в
іншій частині з посиланням на п. 1 ч. 1 ст.
62 ГПК - відмовляє у прийнятті позовної
заяви. Якщо у розгляді справи буде
встановлено, що провадження у
відповідній частині порушено
помилково, господарський суд припиняє
провадження у справі в цій частині
згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК.

Як вірно встановив суд першої
інстанції, в обґрунтування вимог про
скасування протесту в неакцепті як
незаконного, визнання таким, що не
підлягає виконанню повністю
виконавчого напису нотаріуса, позивач
посилається на те, що нотаріусом не
було направлено йому жодних
повідомлень, зокрема вимоги про акцепт
з повідомленням про надходження до
нього заяви про протест векселя з
пропозицією сплатити чи акцептувати
вексель у певний строк або повідомити
про оплату чи акцепт векселя.

Отже, позовні вимоги про скасування
протесту в неакцепті як незаконного та
визнання таким, що не підлягає
виконанню повністю виконавчого напису
нотаріуса, ґрунтуються на порушеннях
нотаріусом правил вчинення
відповідних нотаріальних дій.

Відтак, висновок суду першої інстанції
про припинення провадження у справі у
вказаній частині позовних вимог ПП
«Під ключ» колегія суддів вважає
законним та обґрунтованим.

Щодо заяви відповідача-1 про
застосування наслідків спливу строку
позовної давності до вимог позивача
колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 2.2. постанови пленуму Вищого
господарського суду України №10 від
29.05.2013 року «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» за
змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного
підприємства «Під ключ» на рішення
господарського суду міста Києва від
21.05.2014 року у справі №910/1348/14 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 21.05.2014 року у справі
№910/1348/14 залишити без змін.

3. Справу №910/1348/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
О.В. Агрикова

Судді
С.Г. Рудченко

М.Г. Чорногуз