ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

22 жовтня 2014 р. Справа № 902/1275/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Маслія І.В., при секретарі
судового засідання Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача : Волинець В.М. - представник
за довіреністю;

відповідача : не з'явилися.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Державного підприємства
"Дослідне господарство Подільської
дослідної станції садівництва
Інституту садівництва Національної
академії аграрних наук України" (23226,
Вінницька обл., Вінницький район, с.
Медвеже Вушко, вул. Наукова, 1)

до:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яблуневий Дар" (81500,
Львівська область, Городоцький район,
м. Городок, вул. Львівська, 274а) в особі
Вінницької філії Товариства з
обмеженою відповідальністю (22500,
Вінницька область, Липовецький район,
м. Липовець, вул. В.Копитка, 62а)

про стягнення 704 470,00 грн. згідно
договору купівлі-продажу №31/SR/2013 від
16.09.2013р.

ВСТАНОВИВ :

До господарського суду Вінницької
області звернулось Державне
підприємство "Дослідне господарство
Подільської дослідної станції
садівництва Інституту садівництва
Національної академії аграрних наук
України" (далі-позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Яблуневий
Дар" в особі Вінницької філії
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яблуневий Дар" (далі -
відповідач) про стягнення 704 470,00 грн. з
яких 603 160,84 грн. - основний борг, 83 202,36
грн. - інфляційних втрат та 18 106,80 грн. - 3%
річних.

Позовна вимога мотивована тим, що на
виконання Договору купівлі-продажу,
укладеного сторонами, позивач передав
а відповідач отримав
сільськогосподарську плодоовочеву
продукцію на загальну суму 2 161 961,21 грн.,
а відповідач сплатив частково за
поставлений товар в сумі 1 558 800,37 грн.,
чим порушив п. 4.1. Договору, ст. 692 ЦК
України та ст. 193 ГК України, що і стало
підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 29.08.14 р. порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду на 30.09.14 р.

Ухвалою від 30.09.2014 року відкладено
розгляд справи на 22.10.2014 року, в зв'язку
з неявкою представника відповідача та
необхідністю витребування у
останнього Положення про Вінницьку
філію.

В судове засідання 22.10.2014 року з'явився
представник позивача. Відповідач
правом участі в судовому засіданні не
скористався. Про час і місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
оскільки через канцелярію суду 20.10.14 р.
від відповідача надійшов відзив на
позовну заяву згідно якого відповідач
частково проти позову заперечує та
просить відстрочити виконання рішення
по справі до 15 грудня 2014 року, а також
зазначає, що не може забезпечити явку
повноважного представника в судове
засідання.

Позивач в судовому засіданні заперечив
щодо відстрочки виконання рішення
оскільки воно не обґрунтоване.

Суд оглянувши клопотання відповідача,
щодо відстрочення виконання рішення,
відмовляє в його задоволенні оскільки
підстави викладені в клопотанні не
підтверджені письмовими доказами.

Суд оглянувши положення про Вінницьку
філію Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яблуневий Дар",
додане відповідачем до відзиву на
позовну заяву, встановив, що в п. 3.1
положення зазначено: філія має право
укладати з юридичними та фізичними
особами України угоди, у тому числі
купівлі-продажу, доручення, схову,
позики, лізингу, спільної діяльності,
здійснювати інші угоди, передбачені
законодавством України. Подавати від
імені Товариства позови до юридичних
та фізичних осіб у відповідні суди,
користуватися всіма процесуальними
правами відповідної сторони процесу
позивача, відповідача, третьої особи, а
в Статуті Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яблуневий Дар"
затвердженого протоколом зборів
учасників від 18 грудня 2013 року в п. 19.3.
зазначено, що функції, права та
обов'язки структурних підрозділів
товариства визначаються положеннями
про них, які затверджуються в порядку,
визначеному даним Статутом.

Як зазначено в п. 1.7 Постанови Пленуму
ВГСУ 26.12.2011р. № 18, коло повноважень
відокремленого підрозділу юридичної
особи стосовно здійснення у
господарському суді повноваження
сторони у справі від імені цієї особи
визначається установчими документами

останньої, положенням про відособлений
підрозділ, яке затверджено юридичною
особою, або довіреністю, виданою нею ж
у встановленому порядку керівникові
цього підрозділу.

Враховуючи викладене суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду справи і
забезпечення явки останнього в судове
засідання для реалізації ним права на
судовий захист своїх прав та інтересів.

Відсутність представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті,
у зв'язку з цим справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст.75 ГПК України.

Заслухавши надані в судовому засіданні
пояснення представника позивача, який
підтримав викладені у позовній заяві
обставини та просив позов задовольнити
повністю, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступне.

16 вересня 2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
купівлі-продажу № 31/SR/2013 (в подальшому
Договір), відповідно до умов якого, а
саме п 1.1. Договору, продавець (позивач)
зобов'язується передати у власність
покупця сільськогосподарську
продукцію, у кількості погодженій
сторонами, а покупець (відповідач) -
прийняти та оплатити її.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Договору,
доставка товару здійснюється в строки
узгоджені сторонами в специфікації до
кожної партії товару. Право власності
на товар переходить від продавця
покупцю з моменту приймання товару на
складі покупця та підписання актів
закупівлі або накладних, або відомості
закупівлі сільськогосподарської
продукції.

Згідно з видатковими накладними, які
знаходяться в матеріалах справи
(а.с.15-70) позивач передав, а відповідач
прийняв товар на загальну суму 2 161 961,21
грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору оплата за
товар здійснюється після поставки
товару, або передоплатою.

Відповідач за поставлений товар
розрахувався частково в розмірі 1 558 800,37
грн., що стверджується, наявними в
матеріалах справи, банківськими
виписками (а.с.71-85).

Як зазначено позивачем в позовній
заяві заборгованість відповідача за
договором складає 603 160,84 грн..

Дослідивши і оцінивши надані докази,
суд дійшов наступного висновку.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Також кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем виникли
правовідносини щодо купівлі-продажу
товару, за якими згідно зі ст. 655 ЦК
України одна сторона - продавець
передає або зобов'язується передати
майно (товар) у власність другій
стороні (покупцеві), а покупець приймає
або зобов'язується прийняти майно
(товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Судом встановлено, що на день порушення
провадження у справі (ухвала
господарського суду від 29 серпня 2014
року) відповідач сплатив позивачу
частину заборгованості в сумі 50 000,00
грн., даний факт підтверджується
випискою банку від 27.08.2014 року,
долученої відповідачем до відзиву на
позовну заяву.

За змістом п. 4.4 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», якщо предмет спору
був відсутній до порушення провадження
у справі, то зазначена обставина тягне
за собою відмову в позові, а не
припинення провадження у справі.

З огляду на викладене та на підставі
наявних у справі доказів, в задоволенні
позову в частині стягнення основного
боргу в сумі 50 000,00 грн. слід відмовити.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача заборгованості за
переданий товар у сумі 553 160,84 грн. судом
визнані обґрунтованими, у зв'язку з чим
підлягають задоволенню.

Твердження відповідача щодо
невідповідності первинних документів
(видаткових накладних) вимогам Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
спростовуються матеріалами справи,
оскільки оглянуті в судовому засіданні
оригінали зазначених документів
містять необхідні реквізити для
здійснення господарської операції, до
того ж проведення відповідачем
часткових платежів є фактичним
визнанням останнім поставки товару.

Окрім основного боргу, позивач просить
стягнути з відповідача 83 202,36 грн. -
інфляційних втрат та 18106,80 грн. - 3%
річних.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням

встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позовні вимоги в частині стягнення 83
202,36 грн. - інфляційних втрат за період
жовтень 2013 р.- липень 2014 р. підлягають
задоволенню як такі що підтверджується
матеріалами справи та не суперечить
діючому законодавству.

Вимога щодо стягнення з відповідача
18106,80 грн. - 3% річних за період з 17.09.2013
року по 28.08.2014 року, підлягає
задоволенню частково в сумі 18 098,58 грн.,
згідно розрахунку проведеного судом,
оскільки в розрахунку позивачем не
враховано часткової проплати
проведеної відповідачем 27.08.2014 року.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Згідно з положеннями ст. 49 ГПК України
судові витрати зі сплати судового
збору підлягають віднесенню на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-3 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 85, 115
Господарського процесуального кодексу
України суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яблуневий Дар" (81500,
Львівська область, м. Городок, вул.
Львівська, 274 а, код. 37965489) в особі
Вінницької філії Товариства з
обмеженою відповідальністю "Яблуневий
Дар" (22500, Вінницька область, м. Липовець,
вул.. В.Копитка, 62) на користь Державного
підприємства "Дослідне господарство
Подільської дослідної станції
садівництва Інституту садівництва
Національної академії аграрних наук
України" (23226, Вінницька обл.,
Вінницький район, с. Медвеже Вушко, вул.
Наукова, 1, код 00496573) 553 160,84 грн. -
основного боргу; 83 202,36 грн. -
інфляційних втрат; 18098,58 грн. - 3% річних
та 13089,24 грн. - судового збору.

3. В позові в частині стягнення 50 000,00
грн. - основного боргу та 8,22 грн. - 3%
річних відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Копію рішення направити відповідачу
рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК
України 27 жовтня 2014 р.

Суддя Маслій
І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (22500, Вінницька область,
Липовецький район, м. Липовець, вул.
В.Копитка, 62а)