ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р.
Справа № 25/55

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Шевель О. В., суддя Крестьянінов
О.О. , суддя Фоміна В. О.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників учасників
процесу:

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" -
Овчарук О.О. (довіреність від 19.09.14 №40/10),

ВАТ "Мелітопольгаз" - Жейнова А.І.
(довіреність від 08.01.14 №7),

ПАТ "Укргазвидобування" - Грищенко А.А.
(довіреність від 30.04.14 №2-553д),

НАК "Нафтогаз України" - Єфременко О.О.,
довіреність від 18.04.14 №14-88; Бережко С.І.,
довіреність від 18.04.2014р. №14-96,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу кредитора, дочірньої
компанії «Газ України» національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (вх.№2663 З/2) на ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 05.08.14 у справі №25/55,

за заявою Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтобаз
України» в особі газопромислового
управління «Шебелинкагазвидобування»,
смт. Червоний Донець Балаклійського
району Харківської області,

до Відкритого акціонерного товариства
«Мелітопольгаз», м. Мелітополь
Запорізької області,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 05.08.14 у справі
№ 25/55 клопотання ВАТ «Мелітопольгаз»
задоволено. Ухвалено вважати
кредиторську заборгованість ВАТ
«Мелітопольгаз» перед ДК «Газ України»
НАК «Нафтогаз України» у розмірі 19248028,20
грн. списаною на підставі Закону
України «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію» № 3319-VI від
12.05.11. Зобов'язано розпорядника майна
скликати збори кредиторів, на яких
вирішити питання щодо переобрання
членів комітету кредиторів
підприємства-боржника.

ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» з даною ухвалою не погодилося
та звернулося до апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 05.08.14 у справі
№25/55.

Ухвалою від 12.09.14 апеляційна скарга
прийнята до провадження та її розгляд
призначено на 23.09.14.

Ухвалою від 23.09.14 розгляд справи
відкладено та цією ж ухвалою у
господарського суду Запорізької
області витребувано справу №25/55 у
повному обсязі.

Матеріали справи у повному обсязі
надійшли на адресу апеляційного
господарського суду 02.10.14.

Як свідчать матеріали справи, в
апеляційній скарзі апелянт
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
даної ухвали. Зокрема, стверджує, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що заборгованість боржника у
розмірі 13088953,18 грн. не пов'язана з
передачею йому газу та обов'язку
перерахування ним коштів за газ, ця
заборгованість є заборгованістю за
договором комісії від 17.02.03 №06/03-1468 та
за договором про перевід боргу від 18.06.03
№11/11-553-16/2133. Таким чином, на думку
скаржника, вказана заборгованість не
підпадає під дію Закону «Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію», а
отже не може бути списана ВАТ
«Мелітопольгаз» відповідно до
положень ЗУ від 12.05.11 № 3319-УІ «Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію»
та постанови КМУ від 08.08.11 № 894 «Про
затвердження Порядку списання
заборгованості за природний газ та
електричну енергію».

Стосовно іншої частини заборгованості,
що включена до реєстру вимог
кредиторів (6391075,02 грн.) апелянт
заперечень не наводить, присутній у
судовому засіданні представник
апелянта зазначив, що ця сума є
списаною. Стосовно ухвали в частині
зобов'язання розпорядника майна
скликати збори кредиторів, на яких
вирішити питання щодо переобрання
членів комітету кредиторів
підприємства-боржника апелянтом також
не наведено доводів щодо скасування.

Боржник проти апеляційної скарги
заперечує та просить оскаржувану
ухвалу місцевого господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення, посилаючись, зокрема,
на те, що списання спірної
заборгованості здійснено ним
відповідно до вимог Закону України
«Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію». На думку боржника,
заперечення ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» стосовно того, що
спірна заборгованість не є
заборгованістю не за спожитий
природний газ, спростовуються наявними
у справі доказами, оскільки за
договором комісії боржник здійснював
реалізацію газу саме для потреб
промислових споживачів, а за договором
про перевід боргу переведено борг саме
за поставлений природний газ.

ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» в особі ГПУ
«Шебелинкагазвидобування» та НАК
«Нафтогаз України» письмових відзивів
не надали. Присутній у судовому
засіданні представник ініціюючого
кредитора вважає списання
обґрунтованим, представник НАК
«Нафтогаз України» - вимоги
апеляційної скарги підтримав,
посилаючись не відсутність підстав для
списання.

Інші кредитори в судове засідання
апеляційного господарського суду не
прибули, причини неявки е повідомили,
про час та місце засідання суду
повідомлені належним чином, про що
свідчать наявні у матеріалах справи
поштові повідомлення. За таких
обставин, колегія суддів вважає за
можливе розгляд апеляційної скарги за
відсутності інших кредиторів.

Дослідивши матеріали справи у повному
обсязі, а також викладені в апеляційній
скарзі та відзиві на неї доводи сторін,
заслухавши у судовому засіданні
пояснення уповноважених представників
сторін, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу в порядку
ст. 101 ГПК України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 20.08.03 порушено
провадження у справі № 25/55 про
банкрутство Відкритого акціонерного
товариства «Мелітопольгаз» відповідно
до вимог статті 11 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон про банкрутство).

В газеті «Голос України» від 21.07.04 №133
здійснено відповідне оголошення про
порушення провадження у справі №25/55
про банкрутство ВАТ «Мелітопольгаз».

17.10.05 ухвалою господарського суду
Запорізької області затверджено
реєстр вимог кредиторів у справі №25/55,
відповідно до якої включено грошові
вимоги ДК «Газ України» у сумі 19248028,20
грн. (заборгованість за договорами на
постачання природного газу №10/16-1474 від
25.12.00, №10/16-1206 від 23.10.00, №10/16-1473 від 23.12.00,
№06/03-1877 від 29.04.03, №06/02-2037 від 27.12.02,
№06/02-2007 від 27.12.02, №06/02-324 від 14.02.02,
№06/01-795 від 28.12.01, №06/01-752 від 28.12.01, №10/16-463
від 04.04.00, №11/11-553-16/2133 від 18.06.03, а також
заборгованість по договору комісії від
17.02.03 №06/03-1468 та по договору про перевід
боргу від 18.06.03 №11/11-553-16/2133).

На підставі ст. 3 Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» від
23.06.05 №2711-ІV судом першої інстанції
строк процедури розпорядження майном
неодноразово продовжувався. На даний
час підприємство знаходиться в
процедурі розпорядження майном,
перехід до інших судових процедур не
здійснено.

10.07.14 до суду першої інстанції
звернувся боржник із клопотанням про
виключення з реєстру вимог конкурсних
кредиторів у справі №25/55 одного з
кредиторів, ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України». Клопотання
мотивовано тим, що заборгованість
вказаного кредитора є заборгованістю
за енергоносії, яка підлягає списанню
та була списана боржником відповідно
до Закону України «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію». Факт
списання підтверджується протоколом №
1 засідання комісії з питань списання
заборгованості ВАТ «Мелітопольгаз»
від 20.09.11.

Суд першої інстанції визнав доводи
боржника обґрунтованими та ухвалив
його клопотання задовольнити та
вважати спірну заборгованість
списаною на підставі вищенаведених
положень Закону України від 12.05.11 № 3319-
VІ.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
правомірність списання заборгованості
боржника перед ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» в сумі 19248028,20 грн. та
вважає, що такий висновок є
обґрунтованим та таким, що повністю
узгоджується з приписами чинного
законодавства, виходячи з наступного.

Як встановлено вище, підставою для
внесення змін до реєстру зазначено
факт списання заборгованості апелянта
перед боржником.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію» від 12.05.11 №3319-VІ дія цього
Закону поширюється на підприємства
незалежно від їхніх форм власності, що
виробляють, транспортують і постачають
теплову та електричну енергію, надають
послуги з диспетчерського управління
об'єднаною енергетичною системою
України, суб'єктів господарювання, що
здійснюють постачання природного газу
та електричної енергії за регульованим
тарифом, Національну акціонерну
компанію «Нафтогаз України» та її
дочірні підприємства ДК «Газ України»,
ДК «Укртрансгаз», ДК
«Укргазвидобування», ДАТ
«Чорноморнафтогаз» та ДП
«Енергоринок».

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 названого
Закону України на умовах, визначених
цим Законом, підлягають списанню:
заборгованість за природний газ (у тому
числі реструктуризована) підприємств,
що виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію, у тому
числі ліквідованих підприємств,
суб'єктів господарювання, що
здійснюють постачання природного газу
за регульованим тарифом, Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» та її дочірніх підприємств ДК
«Газ України», ДК «Укртрансгаз», ДК
«Укргазвидобування», ДАТ
«Чорноморнафтогаз», що обліковувались
станом на 1 січня 2010 року і не сплачена
станом на дату набрання чинності цим
Законом (04.06.11).

Також, згідно п. 2.2 ст. 2 вищезазначеного
Закону України підлягає списанню
заборгованість (у тому числі
встановлена судовим рішенням) з пені,
штрафних і фінансових санкцій (три
відсотки річних та індекс інфляції),
які нараховані підприємствам на
заборгованість за природний газ,
спожитий ними у період з 1 січня 1997 року
по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом
на дату набрання чинності цим Законом.

Пунктом 2.5 вказаного Закону
передбачено, що списання
заборгованості здійснюється у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Порядком списання заборгованості за
природний газ та електричну енергію,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 08.08.11 №894
встановлено, що для списання
заборгованості кожен учасник
процедури списання утворює комісію з
питань списання заборгованості, до
складу якої обов'язково входить
керівник такого учасника як голова
комісії та головний бухгалтер і яка
визначає обсяг заборгованості, що
підлягає списанню. Списання
заборгованості проводиться на
підставі протоколів зазначеної
комісії, затверджених її головою. Датою
списання заборгованості є дата
затвердження протоколу (п. 6 Порядку).

Матеріали справи свідчать, що 01.09.11
наказом голови правління ВАТ
«Мелітопольгаз» створено комісію з
питань списання заборгованості за
природний газ.

Відповідно до протоколу засідання
комісії з питань списання
заборгованості ВАТ «Мелітопольгаз»
від 20.09.11 вирішено затвердити обсяги
списання заборгованості згідно з
доданим переліком, в тому числі перед
ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» за укладеними вищенаведеними
договорами на 19248028,20 грн.

Вищенаведений протокол комісії є
чинним та є достатньою підставою для
списання заборгованості відповідно до
закону (Постанова Верховного Суду
України від 15.10.13 у справі №5011-27/6245-2012).

Як вбачається із апеляційної скарги,
заперечення апелянта фактично
зводяться до того, що станом на час
розгляду справи за даними
бухгалтерського обліку Компанії
рахується заборгованість ВАТ
«Мелітопольгаз» перед ДК «Газ України»
в розмірі 13088953,18 грн., в тому числі:
по договору комісії від 17.02.03 №06/03-1468 у
сумі 179493,17 грин., по договору про
перевід боргу від 18.06.03 №11/11-553-16/2133 у
сумі 12909460,01 грн. Апелянт вважає що ця
сума не підлягає списанню, оскільки
вона не є заборгованістю на природний
газ. Щодо інших сум заперечень не
надано. Як встановлено вище, під час
розгляду справи у суді апеляційної
інстанції, представник апелянта
зазначив, що інша сума є списаною на
підставі названого закону.

Тобто, на думку апелянта, законодавець
чітко визначив, що на підставі Закону
України «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію» підлягає
заборгованість саме за природний газ,
спожитий суб'єктами вказаного Закону, а
заборгованість боржника не пов'язана з
передачею йому газу та обов'язку
перерахування кредитору коштів за газ.

Таким чином, на думку заявника
апеляційної скарги, вказана
заборгованість не підпадає під дію
Закону «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію», а отже не
може бути списана ВАТ «Мелітопольгаз»
відповідно до положень цього закону.

Колегія суддів, як і суд першої
інстанції, вважає, що відповідні
твердження кредитора позбавлені
правового та фактичного обґрунтування,
оскільки:

- боргові зобов'язання в суму 179493,17
грн. (основний борг) виникли на підставі
договору комісії № 06/03-1468 від 17.02.03
згідно з яким ВАТ «Мелітопольгаз»
здійснювало реалізацію природного
газу для потреб промислових споживачів
м. Мелітополь та Мелітопольського
району;

- боргові зобов'язання в сумі
12909460,01 грн. (основний борг) виникли на
підставі договору про перевід боргу №
11/11-553-16/03-2133 від 18.06.03, за своєю правовою
природою є заборгованістю за
поставлений природний газ за договором
№ 2/274 від 23.01.96 та дане зобов'язання
підтверджено рішенням господарського
суду Запорізької області у справі №
3/1/1308 від 07.02.01.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
боржником правомірно було списано
заборгованість ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» у розмірі 19248028,20
грн., яка була включена до реєстру вимог
кредиторів, оскільки така
заборгованість є заборгованістю за
природний газ та підпадає під дію
Закону України «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію» від 12.05.11
№3319-VІ, а відтак, в даному випадку має
місце припинення самого зобов'язання
боржника в силу закону (ст. 598
Цивільного кодексу України).

Разом з тим, як вбачається із
матеріалів справи, боржник у
заявленому клопотанні просив суд
виключити ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» з реєстру вимог
кредиторів, а суд першої інстанції,
дійшовши обґрунтованого висновку про
правомірність списання заборгованості
та визнавши кредиторську
заборгованість списаною, разом з тим,
не надав правової оцінки вимогам
боржника в частині виключення спірних
сум з реєстру вимог кредиторів.

Так, як встановлено вище, грошове
зобов'язання боржника є припиненим в
силу приписів ст. 2 Закону України "Про
деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію", яка передбачає списання
заборгованості за природний газ
підприємств незалежно від їхніх форм
власності, що виробляють,
транспортують і постачають теплову та
електричну енергію, що обліковувалася
станом на 01.01.10.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону про
банкрутство, у попередньому засіданні
господарський суд розглядає реєстр
вимог кредиторів, вимоги кредиторів,
щодо яких були заперечення боржника і
які не були включені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, та
за результатами розгляду виносить
ухвалу, якою затверджує реєстр вимог
кредиторів.

Отже, реєстр вимог кредиторів
затверджується судовим рішенням у
формі ухвали.

Чинне законодавство не наділяє
господарський суд повноваженнями
вносити зміни в раніше прийняте ним
судове рішення, за винятком прийняття
додаткового рішення відповідно до ст. 88
ГПК України.

Внесення змін до ухвали суду, якою
затверджений реєстр вимог кредиторів,
може відбуватися в порядку здійснення
апеляційного чи касаційного
оскарження ухвали або у разі перегляду
її за нововиявленими обставинами
відповідно до ст. ст. 112 - 114 ГПК України.

Зміна реєстру вимог кредиторів з інших
підстав може відбуватися у зв'язку із
заміною кредитора у грошовому
зобов'язанні боржника, зокрема,
внаслідок правонаступництва (ст. 512 ЦК
України), оскільки у цьому випадку саме
зобов'язання боржника, затверджене
судовим рішенням, продовжує існувати у
незмінному вигляді.

Проте у даному випадку має місце
припинення самого зобов'язання
боржника в силу закону (ст. 598 ЦК
України). У зв'язку з чим ця обставина не
може слугувати підставою для внесення
змін до затвердженого ухвалою суду
реєстру вимог кредиторів.

Необхідно зазначити, що процедура
банкрутства на відміну від позовного
провадження складається зі свого роду
міні-процедур, зокрема, розгляду
грошових вимог кредиторів (ст.ст. 14, 15
Закону про банкрутство), визнання угод
недійсними (ст. 17 Закону про
банкрутство), оскарження дій
ліквідатора (ст. 25 Закону про
банкрутство).

Отже, матеріальні правовідносини щодо
грошових вимог конкретного кредитора
до боржника реалізуються у справі про
банкрутство в формі локального
судового процесу (міні-процедури).

Таким чином, припинення зобов'язання
боржника перед ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» має наслідком
припинення провадження у справі про
банкрутство у частині грошових вимог
цього кредитора на підставі п.п. 1-1 ч. 1
ст. 80 ГПК України, застосування норм
якої відбувається з урахуванням
приписів ст. 41 ГПК України, тобто
особливостей процедури банкрутства.

Така правова позиція колегії суддів
узгоджується з правовою позицією
Вищого господарського суду України, що
викладена в постанові від 14.03.12 у справі
№6/6.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
суду першої інстанції в цій частині
підлягає зміні, а провадження у даній
справі в частині спірних грошових
вимог - припиненню.

Що ж стосується інших вимог
апеляційної скарги: під час
апеляційного провадження у справі
колегією суддів було встановлено, що
спірна ухвала оскаржується ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» у
повному обсязі. Присутній у судовому
засіданні представник апелянта
уточнень щодо апеляційної скарги не
надав, однак не обґрунтував і підстав
та правомірності оскарження ухвали в
частині зобов'язання розпорядника
майна скликати збори кредиторів, на
яких вирішити питання щодо переобрання
членів комітету кредиторів
підприємства-боржника.

Колегія судів зазначає, що з
урахуванням приписів ст. 106 ГПК України
ухвала суду в цій частині не підлягає
оскарженню, а відтак в цій частині
апеляційне провадження слід припинити.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.99, 101, п.4 ст.103, ст.105, 106 ГПК
України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» задовольнити
частково.

Абзаци перший та другий резолютивної
частини ухвали господарського суду
Запорізької області від 05.08.14 у справі
№25/55 змінити, виклавши їх в наступній
редакції:

«Клопотання ВАТ «Мелітопольгаз»
задовольнити частково.

Провадження у справі №25/55 у частині
грошових вимог ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» до ВАТ
«Мелітопольгаз» в сумі 19248028,20 грн.
припинити у зв'язку зі списанням
вказаної суми заборгованості на
підставі Закону України «Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію»
№3319-VI від 12.05.11. В частині виключення з
реєстру вимог конкурсних кредиторів у
справі №25/55 ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» у задоволенні
клопотання ВАТ «Мелітопольгаз»
відмовити».

В іншій частині (в частині вимог
апелянта про скасування ухвали про
зобов'язання розпорядника майна
скликати збори кредиторів, на яких
вирішити питання щодо переобрання
членів комітету кредиторів
підприємства-боржника) апеляційне
провадження припинити.

Справу №25/55 передати до господарського
суду Запорізької області для
подальшого розгляду.

Повний текст постанови складено 16.10.14

Головуючий суддя
Шевель О. В.

Суддя
Крестьянінов О.О.

Суддя
Фоміна В. О.