ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.14р. Справа № 904/6354/14

За позовом Першого заступника
прокурора м. Дніпропетровська в
інтересах держави в особі

Позивача-1: Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

Позивача-2: Ігренського виправного
центру Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Дніпропетровській області №133, м.
Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпробетон", м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
договором про надання робочої сили в
сумі 362 223 грн. 75 коп.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від прокурора: Ягольник Г.В., посв.
№01643 від 12.04.3013 року;

Масенко А.О., посв.
№024234 від 24.01.2014 року

від позивача-1: Прибиток М.К., дов.
№15/10-03 від 30.12.2013 року;

від позивача-2: Пономаренко В.М., дов.
№б/н від 07.05.2014 року;

від відповідача: Тараненко А.Ю., дов.
27/06-14/03 від 27.06.2014 року;

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора м.
Дніпропетровська (далі-Прокурор)
звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом в
інтересах держави в особі Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Дніпропетровській області
(далі-Позивач-1) в особі Ігренського
виправного центру Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Дніпропетровській області
№133 (далі-Позивач-2) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дніпробетон" (далі-Відповідач) про
стягнення заборгованості за договором
про надання робочої сили в сумі 306 709
грн. 37 коп. - основного боргу, 55 514 грн. 38
коп. - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням Відповідачем
умов Договору про надання робочої сили
№6-к від 21.12.2012 року (а.с. 15-16).

21.10.2014 року Прокурор звернувся до суду з
заявою про зменшення розміру позовних
вимог відповідно до якої просить суд
стягнути з Відповідача заборгованість
за договором про надання робочої сили в
сумі 306 709 грн. 37 коп. - основного боргу та
24 318 грн. 27 коп. - пені.

21.10.2014 року Позивач 1 на адресу суду
направив письмові пояснення стосовно
заявлених позовних вимог, відповідно
до яких просить суд позов задовольнити
повністю.

21.10.2014 року Відповідач направив на
адресу суду відзив на позов, відповідно
до якого, посилаючись на п. 3.13 Договору
№6-к від 21.12.2012 року вказав на необхідне
відрахування з суми основної
заборгованості, заборгованість
Позивача за харчування та відповідно
сума заборгованості повинна бути
меншою та складати 235 566 грн. 37 коп., що
відповідно також вказує про
недостовірність розрахунку пені.

Прокурор в судове засідання з'явився,
позовні вимоги підтримав.

В судовому засіданні представник
Позивача-1 позовні вимоги Прокурора
підтримав, просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник
Позивача-2 позовні вимоги Прокурора
також підтримав, просив суд їх
задовольнити.

Відповідач посилаючись на відзив на
позов, просив суд в задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу сторонами не
подавалось.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши Прокурора та представників
сторін, оцінивши надані докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2012 року між Ігренським виправним
центром Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Дніпропетровській області №133
(далі-Виконавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Дніпробетон" (далі-Замовник) був
укладений Договір №6-к на надання
робочої сили (далі-Договір), відповідно
до пункту 1.1 якого Виконавець надає в
розпорядження Замовнику робочу силу з
числа засуджених на контрагентську
ділянку для проведення
завантажувально-розвантажувальних
робіт.

Згідно з пунктом 1.2 Договору, Замовник
забезпечує повну зайнятість робочої
сили з кола засуджених виробничим
трудом на робочих місцях Замовника
протягом строку дії Договору.

Щомісячно, не пізніше 10 числа
наступного місяця, Замовник здійснює
перерахування грошових коштів на
розрахункові рахунки Виконавця за
трудовикористання робочих, з числа
засуджених, на підставі Акту виконаних
робіт та рахунку наданого Виконавцем.
(п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.13 Договору, сторони
визначили, що харчування робочих з
числа засуджених здійснюється на
території підприємства Замовника.
Вартість харчування утримується з
заробітної платні робочих з числа
засуджених по цінах, встановлених для
членів колективу Замовника, але не
більше 13 грн. За одну зміну згідно норм,
встановлених для ІВЦ №133.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що
замовник зобов'язується забезпечити
повну зайнятість всіх робочих з числа
засуджених, які виведені на роботу.
Гарантує заробіток не нижче розміру
мінімальної заробітної плати в
Україні, згідно Закону України "Про
оплату праці", за повний відпрацьований
місяць при 40-годинному робочому тижні.
Розмір мінімальної заробітної плати
може змінюватись згідно Закону України
"Про державний бюджет України".

На заробітну плату, за виконану роботу
робочим з числа засуджених Замовник
здійснює нарахування в розмірі 50%
згідно постанови КМУ №653 від 22.04.1999
року. (п. 4.2 Договору).

Робота у святкові та вихідні дні
(субота, неділя) оплачується в розмірі
подвійної годинної ставки поверх
окладу, або Замовник надає інший день
відпочинку. (п. 4.3 Договору).

Відповідно до пункту 4.4 Договору,
нарахування заробітної плати робочим,
з числа засуджених, здійснювати з 01 по
останнє число поточного місяця. Табеля
обліку робочого часу кожного робочого,
з числа засуджених, надаються
Виконавцю не пізніше останнього числа
поточного місяця. Перерахування
грошових коштів Замовник здійснює
згідно п. 3.3 Договору.

Згідно з пунктом 7.1 Договору, строк його
дії встановлюється сторонами з 02.01.2013
року по 31.12.2013 року.

На виконання умов Договору Позивачем-2
Відповідачу у період з 30.01.2013 року по
31.12.2013 року були надані обумовлені
Договором послуги на загальну суму 468 685
грн. 02 коп., з яких Відповідачем було
оплачено лише суму 161 975 грн. 65 коп.,
внаслідок чого заборгованість
Відповідача перед Позивачем-2 за
вказаний період становить суму в
розмірі 306 709 грн. 37 коп.

Вказана заборгованість також
підтверджується підписаним Позивачем-2
та Відповідачем та скріпленим
печатками сторін Актом звірки взаємних
розрахунків від 30.04.2014 року за період з
01.01.2012 року по 30.04.2014 року (а.с. 43-46).

Позивач-2 неодноразово направляв на
адресу Відповідача претензії №133/10-873
від 18.02.2013 року, №133/10-5457 від 14.10.2013 року,
№133/10-1232 від 26.03.2014 року (а.с.47-49), з
проханням здійснити оплату
заборгованості, які отримані
Відповідачем, про що свідчать відмітки
працівників останнього на претензіях.

Відповідач відповіді на претензії не
надав, заборгованість не сплатив,
внаслідок чого Прокурор був вимушений
звернутись до господарського суду з
позовною заявою для захисту порушених
інтересів Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Дніпропетровській області в особі
Ігренського виправного центру
Управління Державної пенітенціарної
служби України в Дніпропетровській
області №133.

Станом на час розгляду спору доказів
сплати заборгованості в сумі 306 709 грн. 37
коп. сторонами суду не надано.

Розглядаючи вказані позовні вимоги
необхідно вказати на наступне.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу
України, встановлено що, якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України
встановлює, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі у
вигляд обов'язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що за
несвоєчасні розрахунки по пунктам 3.3,
4.3, 4.4 Договору Замовник сплачує пеню в
розмірі 0,1% вартості товару (робіт,
послуг) за кожний день прострочення.

Розмір пені з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог від 21.10.2014
року, розрахований Позивачем від суми
основного зобов'язання за період з
11.01.2014 року по 11.07.2014 року становить суму
в розмірі 24 318 грн. 27 коп.

Позивачем розмір пені розраховано за
шість місяців, як це передбачено
частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України.

За приписами вказаної статті,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином пеня за прострочення
оплати за період з 11.01.2014 року по 11.07.2014
року має розраховуватися виходячи з
розміру офіційного розміру облікової
ставки встановленого Національним
банком України.

Отже, розмір пені за період з 11.01.2014 року
по 11.07.2014 року від суми основної
заборгованості становить суму в
розмірі 24 318 грн. 27 коп., яка і підлягає
задоволенню.

Суд не погоджується з доводами
Відповідача з посиланням на п. 3.13
Договору, стосовно відрахування з суми
основної заборгованості
заборгованість Позивача за харчування,
так як умовами вказаного Договору, а
саме п. 3.3 передбачений обов»язок
Замовника - Відповідача у справі, щодо
щомісячної оплати не пізніше 10 числа
наступного місяця, коштів на
розрахункові рахунки Виконавця за
трудовикористання робочих, з числа
засуджених, на підставі Акту виконаних
робіт та рахунку наданого Виконавцем, а
відрахування за харчування робочих з
числа засуджених здійснюється
(утримується) з заробітної платні
робочих, яка зараховується Позивачем
останнім, після оплати коштів
Відповідачем Позивачу на підставі п. 3.3
Договору.

Отже, враховуючи вищевикладене,
позовні вимоги підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню повністю зі стягненням з
Відповідача на користь Позивача-2 306 709
грн. 37 коп. - основного боргу, 24 318 грн. 27
коп. - пені.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
по справі покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43-45, 49, 82-85, 116-117
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпробетон" (49000,
м.Дніпропетровськ, вул. Гаванська, 4,
) на користь Ігренського
виправного центру Управління
Державної пенітенціарної служби
України в Дніпропетровській області
№133 (49115, м. Дніпропетровсбк, вул.
Бехтерева, 5, ) 306 709 грн. 37 коп.
- основного боргу, 24 318 грн. 27 коп. - пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпробетон" (49000,
м.Дніпропетровськ, вул. Гаванська, 4,
) в доход Державного бюджету
України в особі управління Державного
казначейства у Жовтневому районі
м.Дніпропетровська, р/р 0005 у
відділенні банку ГУДКУ в
Дніпропетровській області, , МФО 805012) суму 6 620 грн. 55 коп. -
судового збору.

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
О.І. Красота

Рішення підписано

22.10.2014р.