ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р.
Справа № 908/2123/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Бондаренко В.П., суддя
Россолов В.В., суддя Тихий П.В.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - Валько В.С. - дов. б/н від
01.07.2014р.,

третьої особи - не з'явився,

відповідача - Яковенко Д.А. - дов. № 277
від 31.12.2012р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 2695
З/1-9) на рішення господарського суду
Запорізької області від 19.08.2014р. у
справі № 908/2123/14,

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс-СВ", м.
Мелітополь, Запорізької обл.,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий будинок
"Кредо-Бріг", м. Мелітополь,

до Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна", м. Київ,

про визнання недійсним договору
іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 19.08.2014 р. (суддя
Смірнов О.Г.) у задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс-СВ" до
Підприємства з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" про
визнання договору іпотеки № 12/1339 від
22.08.2012р. відмовлено.

Позивач, ТОВ "Альянс-СВ", з рішенням суду
першої інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Запорізької області від 19.08.2014р. та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення норм чинного
законодавства.

Відповідач, ПзІІ "Лукойл-Україна", у
відзиві на апеляційну скаргу просить
апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення, а рішення
господарського суду Запорізької
області від 19.08.2014р. - без змін. Вважає,
що доводи, викладені в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню, а рішення
суду першої інстанції законним та
таким, що прийняте у відповідності з
нормами чинного законодавства.

Третя особа, ТОВ "Торговий будинок
"Кредо-Бріг", відзиву на апеляційну
скаргу не надала, в судове засідання не
прибула та про причини неявки
Харківський апеляційний господарський
суд не сповістила, хоча належним чином
була повідомлена про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке міститься в
матеріалах справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної
інстанції створено всі необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення сторін про час
та місце розгляду справи, проте третя
особа не скористалася своїми правами,
передбаченими статтею 22 ГПК України та
виходячи з того, що явка сторін не
визнавалася обов'язковою судом
апеляційної інстанції, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статтею 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторін, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу без участі вищевказаної особи
за наявними у ній матеріалами у
відповідності до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
позивача та відзиву на неї доводи
відповідача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу в порядку
ст. 101 ГПК України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, в
якості забезпечення виконання
зобов'язань Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий будинок
"Кредо-Бріг" за укладеним із
Підприємством з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна"
договором купівлі-продажу
нафтопродуктів від 22.08.2012 року № 12/1336,
між Підприємством з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна", як
іпотекодержателем, та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Альянс-СВ",
як іпотекодавцем, 22.08.2012 року укладено
договір іпотеки № 12/1339.

Відповідно до п. 1.1. цього договору,
іпотекодавець передає в іпотеку, а
іпотекодержатель приймає в іпотеку
предмет іпотеки - нерухоме майно, що
складається з: гуртожитку (цегла), № 2
літера А, загальною площею 668, 2 кв.м;
клубу-їдальні (цегла), № 2 літера Г,
загальною площею 1904, 0 кв.м; спального
корпусу (цегла), № З літера Д, загальною
площею 1005, 5 кв.м; спального корпусу
(цегла), № 3 літера Є, загальною площею
1005, 5 кв.м; спального корпусу (цегла), № 3
літера Ж, загальною площею 1005, 5 кв.м;
господарського корпусу (цегла), № 1
літера В, загальною площею 277,2 кв.м; ТП
(цегла), № 1 літера І, загальною площею
51,5 кв. м.; огорожі, № 1; вбиральні, № 2, що
знаходиться за адресою: Запорізька
область, Якимівський район, смт.
Кирилівка, вулиця Коса Пересип, будинок
ПО, розташований на земельній ділянці
площею 2,3116 га, кадастровий номер:
:01:005:0085, яка знаходиться в
користуванні на підставі договору
оренди земельної ділянки.

Пунктом 1.3 договору іпотеки визначено,
що право власності іпотекодавця на
предмет іпотеки підтверджується
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно серії САЕ № 206191, виданим
14 червня 2012 року Кирилівською селищною
радою Якимівського району Запорізької
області на підставі рішення № 441 від
07.06.2012 року, зареєстрованим Комунальним
підприємством "Якимівське бюро
технічної інвентаризації" в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 14.06.2012 року за № 1831675,
запис № 18, в книзі №1.

Як вважає позивач, укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Альянс-СВ" та
Підприємством з іноземними
інвестиціями "Лукойл-Україна" договір
іпотеки 12/1339 від 22.08.2012 р. не відповідає
положенням чинного законодавства
України, зокрема, Цивільному кодексу
України та Закону України "Про іпотеку".

Як в позові, так і в апеляційній скарзі
позивач посилається на те, що рішенням
Виконавчого комітету Кирилівської
селищної ради Якимівського району
Запорізької області № 7 від 25.07.2013 року
скасовано рішення Виконавчого
комітету Кирилівської селищної ради
Якимівського району Запорізької
області № 441 від 07.06.2012 року, яким за
позивачем зареєстровано право
власності на предмет іпотеки, а відтак
зникають правові підстави права
власності іпотекодавця на предмет
іпотеки за договором іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
підстав для визнання його недійсним за
законом не існує, оскільки вказаний
договір відповідає вимогам ст. ст. 203, 215
ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України.
При цьому, суд першої інстанції
зазначив, що визнання правочину
(господарського договору) недійсним
господарським судом є наслідком його
вчинення з порушенням закону.

Надаючи в процесі апеляційного
перегляду оцінку обставинам справи в
їх сукупності, колегія суддів повністю
погоджується з вказаними висновками
господарського суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203
ЦК України.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, особа, яка вчиняє
правочин повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності, волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013р. "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними", що вирішуючи спори про
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону
України "Про іпотеку", іпотекодавець -
особа, яка передає в іпотеку нерухоме
майно для забезпечення виконання
власного зобов'язання або зобов'язання
іншої особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель.

На підставі рішення № 441 від 07.06.2012 року
Виконавчого комітету Кирилівської
селищної ради Якимівського району
Запорізької області видано Товариству
з обмеженою відповідальністю
"Альянс-СВ" свідоцтво про право
власності на спірне нерухоме майно
(серії САЕ № 206191, видане 14.06.2012 року
Кирилівською селищною радою
Якимівського району Запорізької
області).

Матеріали справи свідчать, що рішенням
Виконавчого комітету Кирилівської
селищної ради Якимівського району
Запорізької області № 7 від 25.07.2013 року
задоволено подання прокурора
Якимівського району Запорізької
області № 90-3695 вих. 13 від 10.06.2013 року та
скасовано рішення Виконавчого
комітету Кирилівської селищної ради
Якимівського району Запорізької
області № 441 від 07.06.2012 року, відповідно
до якого за позивачем зареєстровано
право власності на предмет іпотеки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
іпотеку" предметом іпотеки можуть бути
один або декілька об'єктів нерухомого
майна за умови, що зокрема нерухоме
майно належить іпотекодавцю на праві
власності або на праві господарського
відання, якщо іпотекодавцем є державне
або комунальне підприємство, установа
чи організація.

Таким чином, суд першої інстанції
правомірно дійшов висновку про те, що
скасування рішення Виконавчого
комітету Кирилівської селищної ради
Якимівського району Запорізької
області № 441 від 07.06.2012 року не є
підставою для визнання договору
іпотеки № 12/1339 від 22.08.2012 року
недійсним, оскільки на момент його
укладення предмет іпотеки належав на
праві власності іпотекодавцю -
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Альянс-СВ", що
підтверджується вищезазначеним
свідоцтвом про право власності на
нерухоме майно серії САЕ № 206191, виданим
14.06.2012 року Кирилівською селищною радою
Якимівського району Запорізької
області, а зміст укладеного договору
відповідає вимогам закону.

Твердження позивача про те, що він не
може бути іпотекодавцем,

оскільки не є власником предмета
іпотеки, є безпідставними, оскільки
згідно з

даними Державного реєстру прав
власності на нерухоме майно (Витяг з
реєстру прав власності на нерухоме
майно № 69787125 від 15.09.2014 р.), наданими
відповідачем до матеріалів справи,
власником нерухомого майна (предмет
іпотеки), яке розташоване в Запорізькій
області, Якимівський район, смт.
Кирилівка, вул. Коса Пересип, будинок 110
(сто десять) є позивач - ТОВ "Альянс-СВ"
().

Частиною п'ятою статті 3 Закону України
"Про іпотеку" визначено, що іпотека має
похідний характер від основного
зобов'язання і є дійсною до припинення
основного зобов'язання або до
закінчення строку дії іпотечного
договору.

Як правильно було взято судом першої
інстанції до уваги, матеріали справи не
містять доказів того, що зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Кредо-Бріг" перед Підприємством з
іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна" за договором
купівлі-продажу нафтопродуктів від
22.08.2012 року № 12/1336 припинилося
виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, оскільки позивач не довів
суду підстави за законом для визнання
спірного договору недійсним, в т. ч.
обставин, з якими закон пов'язує
визнання правочинів недійсними і
настання відповідних наслідків, суд
першої інстанції правомірно у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Альянс-СВ"
про визнання недійсним договору
іпотеки № 12/1339 від 22.08.2012 року відмовив.

На підставі викладеного, доводи
апеляційної скарги не знайшли
підтвердження в матеріалах справи.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
повністю погоджується із висновками
суду першої інстанції та вважає, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
місцевий господарський суд дав належну
правову оцінку наявним у матеріалах
справи доказам, через що рішення
господарського суду Запорізької
області від 19.08.2014р. у справі № 908/2123/14
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Під час прийняття апеляційної скарги
до провадження судом апеляційної
інстанції було встановлено, що
апелянтом не сплачено судовий збір за
подання апеляційної скарги.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014р. у
справі № 908/2123/14 було прийнято
апеляційну скаргу до провадження та
зобов'язано позивача сплатити судовий
збір в установленому законом порядку
та розмірі, належні докази надати суду.

У відповідності до статті 124
Конституції України та частини першої
статті 4-5 Господарського
процесуального кодексу України судові
рішення, в тому числі ухвали суду, є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Проте, позивач не виконав умови
вищевказаної ухвали та не надав суду
належні докази сплати судового збору
до державного бюджету в установленому
законом порядку та розмірі.

Згідно з п. 3.5 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", не сплачені у
встановленому порядку та розмірі суми
судового збору можливо стягнути за
результатами розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105
ГПК України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги
відмовити.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 19.08.2014р. у
справі № 908/2123/14 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Альянс-СВ" (вул.
Профінтерна, б. 33, м. Мелітополь,
Запорізька область, 72312, ) на користь державного бюджету
України (отримувач коштів - УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова,
рахунок отримувача - 2003, код
отримувача - 37999654, банк отримувача -
ГУДКСУ у Харківській області, код банку
отримувача - 851011) судовий збір за подачу
апеляційної скарги у розмірі 609,00 грн.

Доручити господарському суду
Запорізької області видати
відповідний наказ.

Повний текст постанови складено
15.10.2014р.

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Россолов В.В.

Суддя
Тихий П.В.