ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р.
Справа № 905/1523/14

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В. , суддя Горбачова Л.П.,

при секретарі Сіренко К.О.,

за участю представників сторін:

позивача - Диба М.М. (дов. Від 03.01.2014р.),
Краснопольського А.В. (директор)
особисто,

1-го відповідача - Кривошеєнко О.Ю.
(дов.№935 від 14.08.2014р.),

2-го відповідача - не з'явився,

3-го відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_4 (вх.№2318Х/3)
на рішення господарського суду
Харківської області від 04 серпня 2014
року по справі №905/1523/14,

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еталон -К", м.Харків,

до 1. ФОП ОСОБА_4, Харківська обл.,
с.Пісочин,

2. ФОП ОСОБА_5, м.Донецьк,

3.Приватної виробничо - комерційної
фірми "Лоск", Харківська обл., с.Пісочин,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 04 серпня 2014
року по справі №905/1523/14 (суддя
Ольшанченко В.І.) в позові до Приватної
виробничо-комерційної фірми "Лоск"
відмовлено повністю. В позові до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
відмовлено частково. Стягнуто з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
(АДРЕСА_2, ідент. Код НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еталон-К" (61037,
м.Харків, пр.Московський,38-А, ) заборгованість за договором
№45в/п про пайову участь у проектуванні
та будівництві від 19.05.2011р. в сумі 36163,00
грн., пеню за період з 02.01.2012р. по 30.06.2012р.
в сумі 2707,28 грн., 3% річних за період з
02.01.2012р. по 31.01.2014р. в сумі 2255,99 грн. та
судовий збір в сумі 1517,96 грн.

ФОП ОСОБА_4 з рішенням суду не
погодилася та звернулася до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Харківської
області від 04.08.2014 року по справі
№905/1523/14 скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "Еталон-К" до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 відмовити
повністю. Судові витрати покласти на
позивача.

Апелянт вказує на те, що судом першої
інстанції не надано правової оцінки
істотним умовам договору, також
зазначає, що матеріали справи не
містять доказів належного вчасного та
повного виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором №45в/п про
пайову участь у проектуванні та
будівництві.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження. Розгляд апеляційної
скарги призначено на "02" жовтня 2014 р. о
10:30 год. у складі колегії суддів:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Білецька А.М., суддя Горбачова Л.П.

Розпорядженням секретаря судової
палати №3 від 01.10.2014р. у зв'язку з
відпусткою судді Білецької А.М. для
розгляду справи сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В.,
суддя Горбачова Л.П.

У судовому засіданні 16.10.2014р.
представник апелянта вимоги
апеляційної скарги підтримала в
повному обсязі.

Також представником апелянта 16.10.2014р.
було заявлено клопотання (вх.№9073), в
якому представник ФОП ОСОБА_4 зазначає,
що не брала участь у розгляді справи у
суді першої інстанції, уповноважена
апелянтом представляти її інтереси на
стадії апеляційного провадження і лише
наразі ознайомилась з матеріалами
справи. У зв'язку з чим просить суд
продовжити строки розгляду
апеляційної скарги по даній справі на 15
днів та відкласти розгляд справи,
оскільки має намір подати додаткові
пояснення та підготувати обґрунтоване
клопотання про проведення по справі
судової будівельно-технічної
експертизи.

Розглянувши заявлене апелянтом
клопотання про відкладення розгляду
справи, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що у
відповідності до ч. 1 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному судовому засіданні, у
разі нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу; неподання
витребуваних доказів; необхідність
витребування нових доказів; залучення
до участі в справі іншого відповідача,
заміна неналежного відповідача;
необхідність заміни відведеного судді,
судового експерта.

В обґрунтування заявленого клопотання
представник апелянта зазначає, що лише
наразі ознайомилась з матеріалами
справи, у зв'язку з чим має намір подати
додаткові пояснення та підготувати
обґрунтоване клопотання про
проведення по справі судової
будівельно-технічної експертизи.

Однак колегія суддів зазначає, що
представник апелянта ознайомилась з
матеріалами справи 14.10.2014р., тобто мала
час для підготовки та надання
додаткових пояснень та клопотань. Крім
того, ухвалою суду від 02.10.2014р. по справі
№905/1523/14 розгляд апеляційної скарги у
даній справі вже відкладався за
клопотанням апелянта.

Дана обставина свідчить про те, що у
відповідності до вимог статті 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, судом апеляційної інстанцій
були створені сторонам необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи, але апелянтом не дотримано
приписів частини 3 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку сторін
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що така
поведінка апелянта свідчить про його
зловживання своїми правами та
порушення прав інших учасників процесу
на розгляд справи упродовж розумного
строку, закріпленого у пункті 1 статті 6
Європейської Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод 1950
року, ратифікованої Верховною Радою
України 17.07.1997 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи є
необґрунтованим та не підлягає
задоволенню.

У судовому засіданні позивач проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, вважає рішення суду
першої інстанції законним та
обґрунтованим з підстав, зазначених у
відзиві (вх.№8833) на апеляційну скаргу.
Просив суд апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а рішення
господарського суду Харківської
області від 04 серпня 2014 року по справі
№905/1523/14 залишити без змін.

У судове засідання 16.10.2014р. не з'явився
третій відповідач, про причини неявки
суд не повідомив, хоча належним чином
був повідомлений про час і місце
розгляду справи ухвалою Харківського
апеляційного господарського суду від
02.10.2014р. про відкладення розгляду
справи. Дану ухвалу ПВКФ «Лоск» отримав
13.10.2014р., що вбачається з повідомлення
про вручення поштового відправлення,
яке міститься в матеріалах справи.

Щодо повідомлення ФОП ОСОБА_5,
м.Донецьк, як другого відповідача у
справі, то спеціалістами суду було
складено Акт №12-44/209 про те, що згідно з
листом начальника Поштамту - ЦПЗ №1
Харківської дирекції УДППЗ "Укрпошта"
Гончарова Ю.Ф. від 23.07.2014р. №7-14 з 22.07.2014р.
УДППЗ "Укрпошта" призупинено приймання
та пересилання поштових відправлень на
адресу Донецької та Луганської
областей. Враховуючи викладене, у
Харківського апеляційного
господарського суду відсутня
можливість відправлення ухвали суду
від 02.10.2014р. по справі №905/1523/14, яка
адресована ФОП ОСОБА_5, АДРЕСА_1, 83030.

Відповідно до п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами в
господарському судочинстві" особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Неявка в судове засідання другого та
третього відповідачів не перешкоджає
розгляду справи по суті у даному
судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
та відзиву на неї, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів встановила наступне.

19.05.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Еталон-К"
(генпідрядник), приватним підприємцем
ОСОБА_4 (інвестор) та Приватною
виробничо-комерційною фірмою "Лоск"
(забудовник) був укладений договір
№45в/п про пайову участь у проектуванні
та будівництві, предметом якого є
пайова участь інвестора у будівництві
торгівельного комплексу, на земельній
ділянці №4 ПВКФ "Лоск", за адресою:
Харківська обл., сел. Пісочин, майдан Ю.
Кононенка, 1.

Пунктом 1.2 договору сторони узгодили,
що будівництво об'єкту буде
здійснюватися на земельній ділянці №4
по периметру, згідно з проектом, що
належить забудовнику на підставі
договору купівлі-продажу ВВТ №037174, ВВТ
№037175 від 26.02.2005 р. номер у реєстрі 310.
Державний акт на право власності на
земельну ділянку за №06 від 11
травня 2006 року, кадастровий
№:01:001:0005.

Згідно з п 1.3 договору право власності
на об'єкт виникає у інвестора наступним
чином: забудовник передає право
власності збудованого об'єкту до
інвестора.

Відповідно до п. 1.4 цього ж договору за
взаємною згодою сторін, частка
інвестора у будівництві об'єкту
складає 100%, що відповідає його____ кв. м.
згідно з узгодженою схемою та має
будівельний номер 43, але площа може
змінитися під час розробки проектної
документації та остаточно буде
встановлена після погодженого у
встановленому законом порядку даного
проекту.

Згідно з п. 1.5 договору до завершення
будівництва об'єкту генпідрядник,
відповідно до Закону, є власником
матеріалів (обладнання тощо), які
використані в процесі будівництва
об'єкту до моменту його прийняття
забудовником.

Відповідно до п. 1.6 договору
генпідрядник має право на визнання
себе у судовому порядку власником 100%
частки об'єкту, як недобудованого
нерухомого майна у разі невиконання
інвестором своїх зобов'язань за
договором щодо розрахунків.

Згідно з п. 2.1 договору сторони
визначили, що пайова участь інвестора у
будівництві об'єкту розраховується
наступним чином: вартість будівельних
робіт на даний момент складає
орієнтовано 3520 грн. за 1 кв.м. загальної
площі забудови.

Пунктом 2.4 вказаного вище договору
сторони визначили порядок розрахунків:

2.4.1. Генпідрядник отримує у
Інвестора грошові кошти на початок
будівництва розмірі 40% загальної
вартості його частки об'єкту.

2.4.2. 40% загальної вартості після
виконання 50% будівельно-монтажних
робіт та протягом виконання всіх робіт,
згідно з рахунками Генпідрядника.

2.4.3. Остаточні 20% - по завершенні
будівельних робіт.

Відповідно до п. 3.5.5 договору
генпідрядник зобов'язаний виконати
роботи у наступний термін: початок
роботи; будівельна готовність об'єкта;
передача об'єкту в експлуатацію.

Додатковою угодою №1 від 05.12.2011 р. до
договору сторони внесли певні зміни та
доповнення до деяких пунктів договору
№45в/п від 19.05.2011 р., а саме:

- п. 1.5 договору змінити та
доповнити літерами та цифрами: площа
частки інвестора у будівництві складає
100% - що рівно 51,68м2 та має будівельний
номер П-46;

- п. 2.3 договору слід читати:
кінцева вартість частки інвестора у
торгівельному комплексі складає 180880,00
грн., що підтверджується
рахунком-фактурою №3-4075 від 05.12.2011р.;

- п. 2.4 договору слід читати:
кінцева вартість погоджень та
держекспертизи проекту складає 24806,40
грн., що підтверджується
рахунком-фактурою №3-4075 від 05.12.2011р.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач побудував торгівельний
комплекс, який розташований за адресою:
Харківська обл., с. Пісочин, майдан Ю.
Кононенка, 1, про що свідчить копія
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації від 29.12.2011 р. №ХК1, та
передав відповідачу (ФОП ОСОБА_4.) його
об'єкт, що підтверджується копією акту
прийому-передачі об'єкту будівництва
від 30.12.2011 р., а також копією акту
прийому-передачі об'єкту будівництва
від 03.01.2012 р. між ПВКФ «Лоск» та ФОП
ОСОБА_4.(а.с.20, а.с.21, том 1).

ФОП ОСОБА_4 не виконала своїх
зобов'язань за договором - не
розрахувалася з позивачем у повному
обсязі. Сума заборгованості складає
36163,00 грн., про що свідчить акт
звіряння взаємних розрахунків
станом на 08.02.2012р., підписаний
сторонами без зауважень (а.с.22, том 1)

18.02.2014 р. позивач надіслав ФОП ОСОБА_4
вимогу №14-02/14-юр від 14.02.2014 р. про сплату
заборгованості, що підтверджується
копією опису вкладення у цінний лист
(а.с.23, а.с.24, том 1).

ФОП ОСОБА_4 відповіді на вимогу не
надала і заборгованість не сплатила.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 1ст. 193 ГК України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Стаття 629 ЦК України встановлює
обов'язковість договору для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
ЦК, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 2.4.3. договору ФОП
ОСОБА_4 повинна розрахуватись з
позивачем по завершенню будівельних
робіт.

Згідно з п. 3.5.5 договору останній термін
виконання робіт - передача об'єкту в
експлуатацію.

Як свідчить декларація про готовність
об'єкта до експлуатації від 29.12.2011р.
№ХК1, будівельні роботи закінчено
29.12.20011 р.

Актом прийому-передачі від 30.12.2011р.
об'єкт передано ФОП ОСОБА_4 в
експлуатацію 30.12.2011р.

Господарським судом Харківської
області встановлено, що строк
виконання ФОП ОСОБА_4 зобов'язання по
оплаті останніх 20% в сумі 36163,00 грн.
настав в момент здачі об'єкту в
експлуатацію, тобто 30.12.2011р., а тому
заборгованість першого відповідача
перед позивачем складала 36163,00 гривень,
яка не була погашеною на момент
винесення оскаржуваного рішення.

За таких підстав господарський суд
Харківської області дійшов
правомірного висновку про
обґрунтованість та задоволення вимог
позивача про стягнення з першого
відповідача заборгованості по оплаті
останніх 20% вартості робіт в сумі 36163,00
грн.

З приводу стягнених з відповідача 2255,99
грн. суми 3% річних, 2707,28 грн. пені, то
колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції у відповідності до норм
чинного законодавства було стягнуто 3%
річних та пеню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як вже зазначалося вище, в силу ст. 611 ЦК
України та ст. 230 ГК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Пункт 4.2 договору передбачає
відповідальність інвестора перед
забудовником у випадку прострочення
терміну оплати, передбаченої п. 2 цього
договору, на користь генпідрядника у
вигляді пені у розмірі 0,1% від
простроченої суми по договору за кожен
день такого прострочення, але не більше
подвійної ставки НБУ.

Позивач нарахував відповідачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за період з 01.01.2012 р. по 31.01.2014 р. (762 дні) в
сумі 10962,83 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України строк
позовної давності до вимог про
стягнення неустойки становить один
рік, який відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК
України застосовується тільки за
заявою сторони у спорі.

Відповідач не надав заяви про
застосування строку позовної давності
до пені.

Таким чином, перевіривши розрахунок
розміру пені, заявленої до стягнення
суду першої інстанції, колегія суддів
встановила, що суд дійшов вірного
висновку про стягнення суми пені з
першого відповідача пені у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
період з 01.01.2012 р. по 31.01.2014 р. (762 дні) в
сумі 10962,83 грн. підлягають задоволенню
частково - за період з 02.01.2012 р. по 30.06.2012
р. в сумі 2707,28 грн.

Також судова колегія вважає, що судом
першої інстанції правомірно стягнуто з
першого відповідача 2255,99 гривень 3%
річних, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, враховуючи приписи ст. 625
Цивільного кодексу України,
перевіривши період нарахування
вказаних сум 3% річних, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що вимога позивача
про стягнення з відповідача 3% річних в
сумі 2264,89 грн. нарахованих за період з
01.01.2012р. по 31.01.2014р. підлягають
задоволенню частково в сумі 2255,99 грн. за
період з 02.01.2012р. по 31.01.2014 р. в сумі 2255,99
грн., оскільки 01 січня є святковим днем.

Щодо відмови в задоволенні позову до
Приватної виробничо-комерційної фірми
«Лоск»,то колегія суддів вважає такий
висновок суду законним та
обґрунтованим, оскільки позивач
позовні вимоги до третього відповідача
не заявляв.

Стосовно посилання апелянта в
апеляційній скарзі на розрахунок в
повному обсязі за торгівельний
павільйон літ «А-2» загальною площею 45,7
кв.м, то апелянт Акт прийому-передачі
об'єкту від 03.01.2012р. із зазначеною
площею, до суду першої інстанції при
розгляді справи не надавав, про
наявність такого акту не зазначав в
ході розгляду справи, а надав до
апеляційної скарги, не обґрунтувавши, у
відповідності до статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, неможливість подання до
господарського суду Харківської
області з причин, що не залежали від
нього.

Передача об'єкта площею 51,68 кв.м.
підтверджується Актом
прийому-передачі від 30.12.2011р., яким
підтверджено передачу ПВКФ «ЛОСКу»
Генпідрядником закінчений
будівництвом об'єкт площею 51,68 кв.м., що
розташований за адресою: Харківська
область, Харківський район,
сел..Пісочин, пл.Ю.Кононенка,1 П-46 (а.с.20,
том 1), Актом прийому-передачі від
03.01.2012р. між ПВКФ «ЛОСКом» та ФОП ОСОБА_4,
відповідно до якого зазначений об'єкт
площею 51,68 кв.м. був прийнятий ФОП
ОСОБА_4 (а.с.21, том 1). До якості
збудованого об'єкту ФОП ОСОБА_4
претензій не мала, по що свідчить
підписаний нею Акт від 30.12.2011р.
прийому-передачі об'єкту будівництва
згідно з договором про пайову участь в
проектуванні та будівництві №45в/п від
19.05.2011р.(а.с.19, том 1).

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції при повному та всебічному
з'ясуванні обставин справи та у
відповідності до норм чинного
законодавства було прийнято рішення, і
у апеляційного господарського суду
відсутні підстави для його скасування.

Враховуючи вищезазначене, рішення
господарського суду Харківської
області від 04.08.2014 року по справі №
905/1523/14 слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103,
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 04 серпня 2014
року по справі №905/1523/14 залишити без
змін.

Повний текст постанови
складено 21.10.2014 року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Горбачова Л.П.