м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/17008/14 15.10.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства "Київенерго"доКомунального
підприємства "Цент обслуговування
споживачів Шевченківського
району"простягнення 238 170,96 грн.Суддя
Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Кравчик С.М. -
юрисконсульт;від
відповідача:Хижниченко Н.М. -
юрисконсульт;-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" (надалі - ПАТ "Київенерго")
звернулась до господарського суду
міста Києва з позовом до Комунального
підприємства "Цент обслуговування
споживачів Шевченківського району"
(надалі - КП "Цент обслуговування
споживачів Шевченківського району" )
про стягнення 238 323,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов Договору на постачання
теплової енергії у гарячій воді №720397
від 01.02.2004 р. позивач поставив
відповідачу теплову енергію, проте
відповідач свого грошового
зобов'язання по оплаті поставленої
енергії не виконав, у зв'язку із чим за
ним виникла заборгованість у розмірі 209
197,87 грн. Крім того, позивачем заявлено
вимогу по стягнення з відповідача 3%
річних у розмірі 9 948,44 грн. та
інфляційної складової боргу у розмірі
19 177,36 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.08.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
26.09.2014 р.

26.09.2014 р. представником відповідача на
виконання вимог ухвали суду від 14.08.2014
р. через загальний відділ суду було
подано відзив на позовну заяву, згідно
змісту якого відповідач проти позовних
вимог заперечує та просить в їх
задоволені відмовити в повному обсязі.
Крім того, представником відповідача
було подано клопотання про відкладення
розгляду справи.

Представник позивача в судове
засідання 26.09.2014 р. з'явився, на
виконання вимог ухвали суду від 14.08.2014
р. подав документи для долучення їх до
матеріалів справи.

Представник відповідача в судове
засідання 26.09.2014 р. з'явився, проти
позовних вимог заперечував та просив
залишити їх без задоволення,
клопотання про відкладення розгляду
справи підтримав.

У судовому засіданні 26.09.2014 р. оголошено
перерву до 15.10.2014 р.

В судове засідання 15.10.2014 р. представник
позивача з'явився, подав заяву про
уточнення позовних вимог згідно змісту
яких просить стягнути з відповідача
борг за спожиту теплову енергію у
розмірі 209 045,16 грн., інфляційну складову
боргу у розмірі 19 177,36 грн. та 3% річних у
розмірі 9 948,44 грн.

Представник відповідача 15.10.2014 р.
з'явився, проти позовних вимог
заперечує та просить в його
задоволенні відмовити в повному
обсязі.

В судовому засіданні 15.10.2014 р. було
розглянуто заяву позивача про
уточнення позовних вимог стосовно
якої, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України, від 26.12.2011, №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві.

Пунктом 3.11 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що
Господарським процесуальним кодексом
України, зокрема статтею 22 цього
Кодексу, не передбачено права позивача
на подання заяв (клопотань) про
"доповнення" або "уточнення" позовних
вимог, або заявлення "додаткових"
позовних вимог і т.п. Тому в разі
надходження до господарського суду
однієї із зазначених заяв (клопотань)
останній, виходячи з її змісту, а також
змісту раніше поданої позовної заяви
та конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову. У
будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові. Збільшено (чи зменшено) може
бути лише розмір вимог майнового
характеру. Якщо в заяві позивача
йдеться про збільшення розміру
немайнових вимог (наприклад, про
визнання недійсним ще одного акта крім
того, стосовно якого відповідну вимогу
вже заявлено), то фактично також
йдеться про подання іншого позову.

Враховуючи викладене, суд розцінює
заяву позивача №б/н від 14.10.2014 р., як
заяву про зменшення розміру позовних
вимог та приймає її до розгляду.

Отже, оскільки зменшення позовних
вимог, викладене позивачем у його
письмовій заяві, прийняте
господарським судом, то новою ціною
позову, виходячи з якої розглядається
спір є 238 170,96 грн.

В судовому засіданні 15.10.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Заслухавши доводи представників
позивача та відповідача по суті даного
спору та дослідивши докази наявні в
матеріалах справи, господарський суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2004 р. між Акціонерною
енергопостачальною компанією
"Київенерго" (правонаступником якої є
ПАТ "Київенерго") (постачальник) та КП
УЖГ Шевченківського району
(правонаступником якого є КП "Цент
обслуговування споживачів
Шевченківського району") (споживач)
було укладено Договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді №720397
(надалі - "Договір").

Відповідно до п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується виробити
та поставити теплову енергію споживачу
для потреб опалення та гарячого
водопостачання, а споживач
зобов'язується отримати її та оплатити
відповідно до умов, викладених в цьому
договорі.

Згідно із п. 2.2.1 Договору постачальник
зобов'язується безперебійно постачати
теплову енергію у вигляді гарячої води
на межу балансової належності із
споживачем для потреб опалення - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року згідно
із заявленими споживачем величинами
приєднаного теплового навантаження,
зазначеними в додатку 1.

Споживач відповідно до п. 2.3.1 Договору
зобов'язується дотримуватись
кількості споживання теплової енергії
за кожним параметром в обсягах, які
визначені у додатку №1, не допускаючи
їх перевищення, та своєчасно
сплачувати вартість спожитої теплової
енергії в терміни та по тарифах,
зазначених у додатку 2.

Договір №720397 від 01.02.2004 р. є договором
енергопостачання, а тому права та
обов'язки сторін визначаються в тому
числі положеннями параграфу 3 глави 30
Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Позивач вказує, що за період з 01.07.2011 р.
по 01.07.2014 р. у відповідача виникла
заборгованість за використану теплову
енергію, яка станом на 01.10.2014 р.
становить 209 045,16 грн. що
підтверджується відомостями обліку
споживання теплової енергії,
обліковими картками (табуляграмами) та
розрахунком основного боргу за спожиту
теплову енергію.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором по сплаті
спожитої теплової енергії.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Додатком №2 до Договору сторони
погодили, що споживач щомісяця з 12 по 15
число отримує в МВРТ-4 за адресою: вул.
Строкача, 9 оформлену постачальником
платіжну вимогу-доручення на суму, яка
включає загальну вартість теплової
енергії поточного місяця та кінцеве
сальдо розрахунків на початок
поточного місяця за мінусом суми
фактично сплаченої теплової енергії в
поточному місяці, табуляграму
фактичного споживання за попередній
період та акт звірки, який оформлює та
повертає один примірник постачальнику
протягом 2 днів з моменту їх одержання.
Споживач щомісячно: забезпечує не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
розрахунковим, оплату коштів від
населення за фактично спожиту теплову
енергію на транзитний рахунок ГІОЦ
КМДА; до 25 числа поточного місяця
сплачує вартість теплової енергії, яка
використовується орендарями, на
рахунок постачальника згідно з його
розрахунком. (п.п. 9, 10 Додатку).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, Додатку №2
до Договору, строк виконання грошового
зобов'язання відповідача по оплаті
спожитої за Договором теплової енергії
на моменту розгляду справи настав.

Однак в порушення умов договору
відповідач не виконав свої
зобов'язання щодо сплати коштів за
використану теплову енергію, внаслідок
чого за період з 01.07.2011 р. по 01.07.2014 р. у
відповідача виникла заборгованість у
розмірі 209 045,16 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів оплати відповідачем боргу за
використану теплову енергію у розмірі
209 045,16 грн. не надано, наявність
заборгованості не спростовано.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, вимога позивача в частині
стягнення основного боргу у розмірі 209
045,16 грн. є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Крім основного боргу за прострочення
виконання грошового зобов'язання
позивач просить стягнути з відповідача
інфляційну складову боргу у розмірі 19
177,36 грн. та 3% річних у розмірі 9 948,44 грн.
нараховані за період прострочення з
серпня 2011 р. по липень 2014 р. включно,
згідно доданого до позову розрахунку.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок та вважає за можливе
задовольнити вимоги про стягнення з
відповідача інфляційну складову боргу
у розмірі 19 177,36 грн. та 3% річних у
розмірі 9 948,44 грн. нараховані за період
прострочення з серпня 2011 р. по липень 2014
р.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги ПАТ "Київенерго" обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

При цьому, позивач при зверненні до
суду із заявленими позовними вимогами
повинен був сплатити судовий збір в
розмірі 4 766,48 грн., втім сплатив 7 256,51
грн., про що свідчить наявне в
матеріалах справи платіжне доручення
№177 від 23.07.2014 р.

Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", судовий збір
повертається в розмірі переплаченої
суми.

Таким чином, враховуючи вищезазначене,
суд дійшов висновку, що позивачу
підлягає поверненню зайво сплачений
судовий збір в розмірі 2 490,03 грн.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Цент обслуговування споживачів
Шевченківського району" (03190, м. Київ,
вул. Курпоноса, 10/8; ідентифікаційний
код 31731838) на користь Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
(01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5;
ідентифікаційний код 00131305) основну
заборгованість у розмірі 209 045 (двісті
дев'ять тисяч сорок п'ять) грн. 16 коп., 3%
річних у розмірі 9 948 (дев'ять тисяч
дев'ятсот сорок вісім) грн. 44 коп.,
інфляційну складову боргу у розмірі 19
177 (дев'ятнадцять тисяч сто сімдесят
сім) грн. 36 коп. та судовий збір 4 763
(чотири тисячі сімсот шістдесят три)
грн. 42 коп. Видати наказ.

3. Повернути Публічному акціонерному
товариству "Київенерго" (01001, м. Київ, пл.
І.Франка, 5; ідентифікаційний код 00131305) з
Державного бюджету України 2 490 (дві
тисячі чотириста дев'яносто) грн. 03 коп.
зайво сплаченого судового збору,
перерахованого платіжним дорученням
№177 від 23.07.2014 р., оригінал якого
знаходиться в матеріалах справи.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 20.10.2014 р.

Суддя
Ю.О. Підченко