КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р. Справа№ 910/8945/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання
Марчуку О.Л.,

за участю представників сторін, згідно
протоколу судового засідання від 13.10.2014
року розглянувши матеріали
апеляційної скарги

товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕЛІТ"

на рішення господарського суду міста
Києва від 10.07.2014 року

у справі №910/8945/14 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Галицькі традиції"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕЛІТ"

про стягнення заборгованості в розмірі
536 761,28 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 10.07.2014 року у справі №910/8945/14
позов задоволено частково. Вирішено
стягнути з ТОВ «ЕЛІТ» на користь ТОВ
«Галицькі традиції» 536 741,28 грн., з яких:
520 398,00 грн. сума основної
заборгованості, 13 615,75 грн. пені, 2 727,53
грн. 3% річних та 5 999,77 грн. витрат на
послуги адвоката. В іншій частині
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням,
відповідач подав до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 10.07.2014 року у справі №910/8945/14
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.09.2014 року у
справі №910/8945/14 апеляційну скаргу ТОВ
«ЕЛІТ» прийнято до провадження та
призначено розгляд справи за участю
уповноважених представників сторін.

Представник позивача у судовому
засіданні 13.10.2014 року надав пояснення,
якими заперечив проти доводів
викладених в апеляційній скарзі та
просив скаргу залишити без
задоволення.

Представник відповідача у судове
засідання 13.10.2014 року не з'явився, про
причини неявки колегію суддів
апеляційної інстанції не повідомив,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а отже наявні підстави щодо
можливості розгляду справи за
відсутності його представника.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 10.01.2014 року між ТОВ
«Галицькі традиції» (далі -
постачальник) та ТОВ «ЕЛІТ» (далі -
покупець) було укладено договір
поставки №01/13-17/1 (далі - договір),
відповідно до умов якого постачальник
поставляє та передає у власність
покупцеві, а покупець приймає та
оплачує глазур кондитерську для
морозива згідно з умовами договору (п.
1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору
асортимент, найменування, кількість,
ціна та інші індивідуально визначені
відомості про товар визначаються у
комерційній пропозиції постачальника
та/або специфікації та/або погодженому
сторонами рахунку.

Як слідує із матеріалів справи,
позивачем належним чином виконано
покладені на нього зобов'язання щодо
поставки товару на загальну суму 520 398,00
грн., що підтверджується видатковими
накладними №РН-0000015 від 20.01.2014 року на
загальну суму 207 414,00 грн., №РН-00030 від
11.02.2014 року на загальну суму 312 984,00 грн.
та актом взаєморозрахунків станом за
період з 01.01.2014 року по 12.03.2014 року.

Проте, як правильно встановлено судом
першої інстанції, відповідач не
виконав свої зобов'язання за договором
щодо своєчасної та повної сплати
вартості поставленого товару, у зв'язку
з чим у ТОВ "ЕЛІТ" виникла
заборгованість на загальну суму 520 398,00
грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України та ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання не допускається, крім
випадку коли право такої відмови
встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Однак, матеріали справи не містять
будь-яких доказів погашення вказаної
вище заборгованості відповідачем
перед позивачем відповідно до умов
договору.

З огляду на вказане, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції правомірно задоволено
позовні вимоги щодо стягнення з ТОВ
«ЕЛІТ» на користь ТОВ «Галицькі
традиції» 520 398,00 грн. вартості
поставленого товару.

Також, позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 13 615,75 грн. пені
та 2 727,53 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 6.4. договору сторонами
передбачено, що за порушення строків
оплати покупець сплачує постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, але не більше ніж 0,1% від
вартості неоплаченого товару.

Враховуючи факт прострочення
відповідачем виконання зобов'язання
щодо своєчасної та повної оплати
поставленого товару, колегія суддів
дійшла висновку про правомірність
стягнення судом першої інстанції з
відповідача на користь позивача 13 615,75
грн. пені та 2 727,53 грн. 3% річних. При
цьому, судом апеляційної інстанції
перевірено розрахунки пені та 3% річних,
здійснені місцевим господарським
судом, та встановлено їх арифметичну
правильність.

Крім того, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Отже, враховуючи наявність підписаного
18.03.2014 року між Адвокатським бюро
«Богдан Демідонт та партнери» та ТОВ
«Галицькі традиції» договору про
надання правової допомоги №01/18.03 та
банківських виписок по рахунку
Адвокатського бюро «Богдан Демідонт та
партнери» за надання адвокатських
послуг (а.с. 48, 49), колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про наявність підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача 5 999,77 грн. витрат на послуги
адвоката.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доводи скаржника з приводу того, що
видаткові накладні підписані не
уповноваженими особами та не є
належними доказами наявності
заборгованості, колегією суддів
відхиляються, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1.2. договору
асортимент, найменування, кількість,
ціна та інші індивідуально визначені
відомості про товар визначаються у
комерційній пропозиції постачальника
та/або специфікації та/або погодженому
сторонами рахунку.

Так, у відповідності до п. 1.2. договору,
сторонами підписано та скріплено обома
печатками специфікацію №1 від 20.01.2014
року на поставку товару в сумі 207 414,00
грн.

В подальшому, відповідно до видаткової
накладної №РН-0000015 від 20.01.2014 року
підтверджується поставка позивачем
відповідачу товару на загальну суму 207
414,00 грн.

Також, відповідно до видаткової
накладної №РН-00030 від 11.02.2014 року
підтверджується поставка позивачем
відповідачу товару на загальну суму 312
984,00 грн. Дана видаткова накладна
підписана обома сторонами та скріплена
їх печатками без жодних зауважень.

Крім того, наявність заборгованості на
загальну суму 520 398,00 грн. (по вказаним
вище видатковим накладним) та її
визнання відповідачем підтверджується
актом взаєморозрахунків станом за
період з 01.01.2014 року по 12.03.2014 року, який
підписано обома сторонами та скріплено
їх печатками без будь-яких зауважень.

Доводи скаржника зводяться до намагань
надати їм перевагу над встановленими
судом першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Таким чином, судовою колегією
встановлено відсутність належних
доказів щодо обставин, передбачених ст.
104 Господарського процесуального
кодексу України, які підтверджували б
наявність підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Отже, враховуючи наведене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про те, що рішення
господарського суду міста Києва від
10.07.2014 року у справі №910/8945/14 відповідає
обставинам справи, є законним та
обгрунтованим, а тому не підлягає
скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕЛІТ" на
рішення господарського суду міста
Києва від 10.07.2014 року у справі №910/8945/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 10.07.2014 року у справі
№910/8945/14 залишити без змін.

3. Справу №910/8945/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного
господарського суду набирає законної
сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України у порядку,
передбаченому ст. 109 Господарського
процесуального кодексу України.

Головуючий суддя
Р.В. Федорчук

Судді
О.І. Лобань

А.Г. Майданевич