ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.10.14р. Справа № 904/5998/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства "ПРОСТО-страхуваня", м. Київ

до Комунального закладу "Нікопольська
центральна районна лікарня"
Дніпропетровської обласної ради, м.
Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 15 766,72 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Назарова І.В. -
керівник

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"ПРОСТО-страхуваня" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до Комунального
закладу "Нікопольська центральна
районна лікарня" Дніпропетровської
обласної ради про стягнення 15 766,72 грн.
за полісом № АВ/7955514 від 19.08.2012.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на положення Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", відповідно до якого страховик
після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 13.08.2014
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 26.08.2014.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
26.08.2014 на 23.09.2014 та з 23.09.2014 на 13.10.2014.

13.10.2014 представник відповідача надав
клопотання, в якому просить суд
залучити до розгляду у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
ОСОБА_2.

Відповідно до статті 27 Господарського
процесуального кодексу України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. У заявах про залучення третіх
осіб і у заявах третіх осіб про вступ у
справу на стороні позивача або
відповідача зазначається, на яких
підставах третіх осіб належить
залучити або допустити до участі у
справі.

Суд не вбачає підстав для задоволення
клопотання відповідача, оскільки
рішення з господарського спору не
впливає на права або обов'язки ОСОБА_2.
Крім того, відповідачем не зазначено на
яких підставах третіх осіб належить
залучити або допустити до участі у
справі ОСОБА_2.

13.10.2014 позивач у судове засідання,
призначене для розгляду справи, явку
свого повноважного представника не
забезпечив. Був належним чином
повідомлений про дату та місце
судового засідання.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Відповідач відзив не надав, тому
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 13.10.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2013 на 434 км + 105 м автомобільної
дороги Н-08 відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля "Porsche CAYENNE" реєстраційний
номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та
автомобіля "Toyota" реєстраційний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, що
підтверджується довідкою ДАІ від 04.07.2014
(а.с.14).

Постановою Нікопольського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10.07.2013 по справі № 182/6277/13-п
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 від 05.06.2012
власником автомобіля "Porsche CAYENNE"
реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_4,
має право користуватись - ОСОБА_3 (а.с.13).

05.07.2013 ОСОБА_3 звернувся до ПАТ
"ПРОСТО-страхуваня" із повідомленням
про настання події, що має ознаки
страхового випадку (а.с.9).

15.07.2013 експертом-автотоварознавцем
Крутинь В.І. на замовлення ПАТ
"ПРОСТО-страхуваня" було проведено
товарознавче дослідження, за
результатами якого складено висновок
№ 1357, згідно якого вартість
матеріального збитку, завданого
внаслідок ДТП власнику автомобіля "Porsche
CAYENNE" реєстраційний номер НОМЕР_2
становить 20 120,06 грн. (а.с.22).

Відповідно до страхового акту № 84085 від
08.08.2013 суму страхового відшкодування
було визначено в розмірі 15 766,72 грн.
(а.с.37).

Позивач здійснив виплату страхового
відшкодування в розмірі 15 766,72 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 5421 від 13.08.2013 (а.с.39).

Відповідно до полюсу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/7955514 від
19.08.2012 Комунальним закладом
"Нікопольська центральна районна
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради було застраховано автомобіль "Toyota"
реєстраційний номер НОМЕР_1 у
Приватному акціонерному товаристві
"ПРОСТО-страхуваня" (а.с.8).

Позивач надіслав на адресу відповідача
вимогу про відшкодування шкоди у
розмірі 15 766,72 грн., завданої
внаслідок ДТП в порядку регресу, до
якої були додані всі документи,
передбачені пунктом 35.2 статті 35 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (а.с.42).

Відповідач відповідь на вимогу не
надав, суму відшкодованої шкоди,
завданої внаслідок ДТП в порядку
регресу у сумі 15 766,72 грн. не сплатив, що
і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд
виходив з наступного.

Відносини у сфері страхування
регулюються Цивільним кодексом
України, Законом України "Про
страхування" та Законом України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Закон України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" регулює
відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів і спрямований на
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та майну
потерпілих при експлуатації наземних
транспортних засобів на території
України.

Відповідно до частини 1 статті 16 Закону
України "Про страхування", з якою
кореспондується стаття 979 Цивільного
кодексу України, договір страхування -
це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Статтею 6 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що страховим
випадком є подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Правила відшкодування шкоди
заподіяної третій особі встановлені
ст. 22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

На виконання цієї статті позивач
виплатив на користь ОСОБА_4 суму
відшкодування, яка складає 15 766,72 грн.

Статтею 990 Цивільного кодексу України,
що кореспондується з частиною 1 статті
25 Закону України "Про страхування"
передбачено, що здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

За приписами підпункту "ґ" пункту 38.1.1.
пункту 38.1. статті 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Тобто зазначена правова норма
передбачає у випадку неповідомлення
страховика про настання
дорожньо-транспортної пригоди
наявність у нього права на пред'явлення
регресного позову до страхувальника
або водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

За приписами пункту 5 частини 1 статті 989
Цивільного кодексу України
страхувальник зобов'язаний повідомити
страховика про настання страхового
випадку у строк, встановлений
договором.

Відповідно до підпункту 33.1.4. пункту 33.1.
статті 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" (у редакції Закону України від
17.02.2011р. № 3045-VI) у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Наведеними правовими нормами
встановлено обов'язок страховика
повідомити письмово страхувальника
про настання дорожньо-транспортної
пригоди, яка може бути підставою для
здійснення страхового відшкодування,
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання цієї
дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, право страховика подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду
регламентовано положеннями Закону "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" і пов'язується саме із
встановленим фактом неповідомлення
страховика у встановлені законом
строки.

При цьому неузгодженість пунктів
статей 33 та 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" після внесених змін згідно із
Законом України від 17.02.2011р. № 3045-VI "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо
дорожньо-транспортних пригод та
виплати страхового відшкодування" не
може обмежувати встановлене статтею 38
цього Закону право страховика подати
регресний позов у разі недотримання
строків і умов повідомлення його про
дорожньо-транспортну пригоду, а відтак
і не може бути підставою для відмови у
позові.

Ця позиція підтверджується постановою
Вищого господарського суду України від
22.04.2013 по справі № 5011-12/15483-2012.

Таким чином, відповідач повинен був
повідомити позивача про настання
дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу
України встановлено, що юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Матеріалами справи встановлено, що
ОСОБА_2 знаходиться в трудових
відносинах з Комунальним закладом
"Нікопольська центральна районна
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради.

Також, те що ОСОБА_2 є працівником
(водієм) Комунального закладу
"Нікопольська центральна районна
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради позивач зазначає у клопотанні про
залучення до справи третьої особи.

Із матеріалів справи вбачається, що ані
представник відповідача ані ОСОБА_2 до
позивача з повідомленням про настання
дорожньо-транспортної пригоди не
звертались.

Також, у судовому засіданні 13.10.2014
представник відповідача усно заявив,
що не повідомляв позивача про
дорожньо-транспортну пригоду.

Таким чином, з аналізу вищезазначених
правових норм та обставин справи
вбачається, що позивач після виплати
страхового відшкодування потерпілій
особі, може звернутися з відповідною
вимогою стягнення сплаченого
страхового відшкодування в порядку
регресу до особи, відповідальність
якої була застрахована.

Враховуючи викладене, господарський
суд дійшов висновку про те, що позовні
вимоги є обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85,
115 - 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального закладу
"Нікопольська центральна районна
лікарня" Дніпропетровської обласної
ради (53207, Дніпропетровська область, м.
Нікополь, вул. Першотравнева, 58;
ідентифікаційний код 05494716) на користь
Приватного акціонерного товариства
"ПРОСТО-страхуваня" (04050, м. Київ, вул.
Герцена, 10; ідентифікаційний код 24745673)
суму страхового відшкодування у
розмірі 15 766,72 та судовий збір у розмірі
1 827,00 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 20.10.2014

Суддя Я.С. Золотарьова