ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014 року Справа №
904/3521/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

Секретар судового засідання Литвин А.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Калмикова І.В.,
довіреність №270214/2 від 20.02.14,
представник;

представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 21.07.2014р.
у справі № 904/3521/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕГАФАРБ",
м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ",
м.Нікополь,

про стягнення 825 361,51 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 21.07.2014р.
у справі №904/3521/14 (суддя Соловйова А.Є.)
позов задоволено частково. Стягнуто з
товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ"
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕГАФАРБ" 745 956,84 грн.
основного боргу, 25 150,99 грн. пені, 3 977,14
грн. 3% річних, 50 004,63 грн. інфляційних
втрат, 16 501,79 грн. судового збору. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з оскарженим рішенням,
відповідач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
прийняти нове, яким відмовити в
задоволені позовних вимог в повному
обсязі. Вважає, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при невідповідності висновків,
викладених в рішенні, обставинам
справи, неповному з'ясуванні обставин,
що мають значення для справи. В
апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що позивачем було здійснено
поставку товару, однак не виконано
умови договору щодо надання
відповідачу товаросупровідних
документів зазначених в п.3.3 договору,
що унеможливлює здійснення
відповідачем оплату поставленого
товару. З огляду на вказане у позивача
відсутнє право стягнення з відповідача
суми заборгованості та штрафних
санкцій. Вказано також на те, що
невиконання позивачем п.3.3 договору
підтверджується тим, що і до позовної
заяви не додано копії рахунків, які
підлягають оплаті.

У відзиві на апеляційну скаргу
позивач просить суд залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення господарського суду - без змін.

Представник відповідача у судове
засідання не з"явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Враховуючи те, що наявні у справі
докази дозволяють розглянути скаргу по
суті, колегія суддів вважає за можливе
розглянути спір за відсутністю
представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи
та перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.06.2011 між товариством з обмеженою
відповідальністю "МЕГАФАРБ"
(постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" (покупець) був укладений
договір поставки товару ТФ № 702.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору,
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти та оплатити
змащувальні матеріали, які в
подальшому іменуються товар.
Найменування, асортимент,
номенклатура, сортамент, кількість,
ціна, умови і строки поставки товару
вказані в специфікаціях, оформлених у
вигляді додатків до даного договору,
які є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 1.2 договору за взаємною
домовленістю сторін в процесі
виконання даного договору можуть бути
змінені конкретні дані (найменування,
асортимент, номенклатура, сортамент,
кількість, умови і строки поставки
товару), внесені в положення даного
договору і додатків до нього. Будь-які
зміни і доповнення повинні бути
оформлені у вигляді додаткових угод до
даного договору і підписані
уповноваженими представниками сторін,
після чого вони стають невід'ємною
частиною даного договору.

Як встановлено п.3.3 договору, разом з
товаром постачальник передає покупцю
наступні товаросупровідні документи:
рахунок-фактуру; товарну накладну;
товарно-транспортну накладну (якщо
товар постачається залізничним або
автомобільним транспортом); податкову
накладну не пізніше 5-го числа місяця,
наступного за днем поставки;
сертифікат якості,
санітарно-гігієнічний висновок, карту
небезпечного фактору.

Датою поставки є дата підписання
сторонами акта прийому-передачі чи
товаросупроводжувального документа (п.
3.7 договору).

Пунктом 4.1 договору встановлено, що
покупець розраховується за даним
договором шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
постачальника протягом 60 календарних
днів з моменту поставки товару/чи
партії товару і надання постачальником
рахунку і документів, відповідно
пункту 3.3. договору.

Відповідно до п. 7.5 договору у випадку
несвоєчасного здійснення розрахунків
за даним договором, покупець сплачує
постачальнику суму боргу з врахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також пеню в
розмірі не більше подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла в період, за який
нараховувалася пеня, від несплаченої
суми за кожен день прострочення.

Як встановлено у п. 10.1, договір набуває
чинності з моменту фактичного
підписання його повноважними
представниками сторін і діє до 31.12.2011р.,
а в частині невиконаних зобов'язань за
договором - до повного виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань.

Додатковою угодою №1 від 23.08.2011р. до
договору сторони погодили викласти п.
10.1 договору в наступній редакції:
"Даний договір набуває чинності з
моменту фактичного підписання його
повноважними представниками сторін і
діє до 31.12.12р., а в частині невиконаних
зобов'язань за договором - до повного
виконання сторонами взятих на себе
зобов'язань".

Додатковою угодою № 3 від 28.12.2012 до
договору сторони дійшли згоди
продовжити строк дії договору поставки
товару №702 від 23.06.11р. до 31.12.13р.,
змінивши п 10.1. договору і виклавши його
в наступній редакції: "Даний договір
набуває чинності з моменту фактичного
підписання його повноважними
представниками сторін і діє до 31.12.13, а в
частині невиконаних зобов'язань за
договором - до повного виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань".

На виконання умов договору позивачем
було здійснено поставку відповідачу
товару на загальну суму 745 956,84 грн., що
підтверджується підписаними сторонами
без зауважень та скріпленими
печатками видатковими накладними
№3001МФ0002 від 30.01.2014, №1302 СМ0003 від 13.02.2014,
№1303МФ0001 від 13.03.2014 (а.с.32, 36, 39). Товар, що
поставлявся відповідачу у період з
30.01.14р. по 13.03.14р. за вказаними
видатковими накладними замовлявся
відповідачем без підписання
відповідних специфікацій,
передбачених п.1.1 договору.

Відповідно до умов договору, а саме п.
4.1, строк оплати товару за видатковою
накладною №3001МФ0002 від 30.01.2014 - до 01.04.2014,
за видатковою накладною №1302 СМ0003 від
13.02.2014 - до 14.04.2014, за видатковою
накладною №1303МФ0001 від 13.03.2014 - до 12.05.2014.

Позивач стверджує, що на оплату
визначених поставок відповідачу було
виставлено наступні рахунки-фактури:
№3001МФ0002 від 30.01.2014, №1302СМ0001 від 13.02.2014,
№1303МФ0001 від 13.03.2014. Копії вказаних
рахунків-фактур додано до матеріалів
справи (а.с. 34, 37, 41).

Відповідачем оплату товару не
здійснено, що стало причиною звернення
позивача до суду.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом (ст.525 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено ст.ст. 610, 612 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Факт виконання позивачем поставок та
існування заборгованості відповідача
по оплаті за поставлений товар
підтверджується належними та
допустимими доказами. З огляду на це,
колегія суддів погоджується з
висновками господарського суду, що
відповідачем допущено порушення
строків та порядку здійснення оплати
за поставлений товар, а тому позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості в сумі 745 956,84 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача стосовно того, що
строк оплати товару не настав, оскільки
позивачем не передано разом з товаром
товаросупровідних документів
зазначених в п.3.3 договору, які є
підставою для оплати товару, є
необґрунтованими з наступних підстав.

Після отримання товару відповідач не
відмовився та не повідомив позивача
про намір відмовитися від товару через
відсутність будь-яких документів, що
його стосуються, водночас і не вимагав
від позивача надання цих документів.

В свою чергу, ненадання
рахунків-фактур, інших документів не є
відкладальною умовою в розумінні ст. 212
Цивільного кодексу України та не є
простроченням кредитора в розумінні
ст. 613 ЦК України, тому не звільняє
відповідача від обов'язку оплатити
товар.

Так, відповідно до ст.666 ЦК України, якщо
продавець не передав покупцеві
документи, що стосуються товару та
підлягають переданню разом з товаром
відповідно до договору
купівлі-продажу, покупець має право
встановити розумний строк для їх
передання.

Зважаючи на те, що товар був отриманий
відповідачем без зауважень, слід
вважати, що відсутність документів,
передбачених п.3.3.договору не доведена,
тобто п. 3.3 договору виконаний
позивачем належним чином.

Крім суми основного боргу позивачем
було заявлено до стягнення пеню у
розмірі 25 371,19 грн., 4 028,85 грн. 3% річних, 50
004,63 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (п.6 ст.231 Господарського
кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

На підставі вірно проведених
розрахунків, суд першої інстанції
дійшов правильних висновків, що
позовні вимоги в частині стягнення
трьох відсотків річних підлягають
частковому задоволенню, а саме у
розмірі 3 977,14 грн.; інфляційні втрати у
розмірі, заявленому позивачем, а саме -
50 004,63 грн.; в частині стягнення пені
підлягають частковому задоволенню, а
саме у розмірі 25 150,99 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
не знаходить підстави застосування ст.
104 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з чим, вимоги,
викладені в апеляційній скарзі не
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - не підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП
НІКО ТЬЮБ" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 21.07.2014р.
у справі № 904/3521/14 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 24.10.2014
року

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
М.О. Дармін

Суддя
О.В. Березкіна