ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

16 жовтня 2014 р. Справа № 902/430/14

за позовом: Дочірнього підприємства
"Автомаз-Україна" (02660, м. Київ, вул.
Колекторна, 42-А)

до: Публічного акціонерного товариства
"Південьзахідшляхбуд" (21036, м. Вінниця,
вул. 40-річчя Перемоги, 27)

про стягнення 20 090,45 грн.

Суд:

Головуючий суддя Кожухар М.С.

Судді Банасько О.О.

Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Матущак О.
В.

Представники:

позивача: Глазунов І.Ю.- за дорученням

відповідача: не з "явився

ВСТАНОВИВ :

Дочірнє підприємство "Автомаз-Україна"
звернулось до господарського суду
Вінницької області з позовом про
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Південьзахідшляхбуд" 20661,61
грн., з яких: 17866,00 грн. - заборгованості
за поставлений товар згідно договору
№4/05/12 від 04.05.2012, 2003,89 грн. - пені, 452,27 грн.
- 3% річних та 339,45 грн. - інфляційних.

Ухвалою від 09.04.2014р. (суддя Матвійчук
В.В.) порушено провадження у даній
справі та призначено її до розгляду.

22.04.2014р. до суду від представника
позивача надійшла заява про уточнення
(зменшення) позовних вимог б/н від
22.04.2014р., в якій просить стягнути з
відповідача 20 090,45 грн., з яких: 17 866,00
грн. боргу, 1 192,40 грн. пені, 625,31 грн.
інфляційних втрат, 406,74 грн. - 3% річних.

Дана заява прийнята судом відповідно
до ст. 22 ГПК України.

Розпорядженням керівника апарату суду
від 20.05.2014р., відповідно до
автоматизованого розподілу справ,
справу № 902/430/14 передано на розгляд
судді Нешик О.С.

Відповідно до п.п. 3.1.11, 3.1.13 Положення
про автоматизовану систему
документообігу суду за розпорядженням
керівника апарату суду від 24.06.2014р.
здійснено повторний автоматичний
розподіл справи № 902/430/14.

Відповідно до повторного
автоматичного розподілу, вказану
справу розподілено судді
господарського суду Вінницької
області Кожухар М.С.

Ухвалою від 25.06.2014р. дана справа
прийнята до провадження суддею Кожухар
М.С. та призначена до розгляду на
17.07.2014р.

17.07.2014р. до суду від позивача надійшли
письмові уточнення періоду
нарахування пені, 3% річних та
інфляційних, в яких останній зазначає,
що пеня нараховувалась: по видатковій
накладній №ОР2-000350 від 15 квітня 2013 року
за період з 16 травня 2013 року по 31
березня 2014 року; по видатковій
накладній №ОР2-000382 від 19 квітня 2013 року
за період з 20 травня 2013 року по 31
березня 2014; по видатковій накладній
№ОР2-000406 від 25 квітня 2013 року за період
з 26 травня 2013 року по 31 березня 2014; по
видатковій накладній №ОР2-000423 від 29
квітня 2013 року за період з 30 травня 2013
року по 31 березня 2014; по видатковій
накладній №ОР2-000425 від 30 квітня 2013 року
за період з 31 травня 2013 року по 31
березня 2014; по видатковій накладній
№ОР2-000422 від 29 квітня 2013 року за період
з 30 травня 2013 року по 31 березня 2014; по
видатковій накладній №ОР2-000434 від 13
травня 2013 року за період з 14 червня 2013
року по 31 березня 2014; по видатковій
накладній №ОР2-000435 від 13 травня 2013 року
за період з 14 червня 2013 року по 31
березня 2014; по видатковій накладній
№ОР2-000443 від 15 травня 2013 року за період
з 16 червня 2013 року по 31 березня 2014; по
видатковій накладній №ОР2-000442 від 15
травня 2013 року за період з 16 червня 2013
року по 31 березня 2014; по видатковій
накладній №ОР2-000457 від 21 травня 2013 року
за період з 22 червня 2013 року по 31
березня 2014; по видатковій накладній
№ОР2-000458 від 21 травня 2013 року за період
з 22 червня 2013 року по 31 березня 2014; по
видатковій накладній №ОР2-000479 від 23
травня 2013 року за період з 24 червня 2013
року по 31 березня 2014; по видатковій
накладній №ОР2-000492 від 27 травня 2013 року
за період з 28 червня 2013 року по 31
березня 2014; 3 % річних від простроченої
суми згідно ст. 625 ЦК України нараховані
за період з 28 червня 2013 року по 31
березня 2014 року; інфляційні втрати були
нараховані на суму боргу 17 866, 00 грн.
починаючи з грудня 2013 року по березень
2014 року.

В судовому засіданні 17.07.2014р. оголошено
перерву в межах дня - до 16:30 год., під час
якої суддею Кожухар М.С. подано заяву
про створення судової колегії для
розгляду даної справи, яка виявилась
значно складною.

Розпорядженням в.о. керівника апарату
господарського суду Вінницької
області від 17.07.2014 року за вказаною
заявою створено колегію для розгляду
даної справи у складі головуючого
судді Кожухар М.С., суддів: Білоуса В.В.
та Банаська О.О.

Ухвалою від 17.07.2014 р. справа прийнята до
провадження судовою колегією та
призначена до розгляду на 09.09.2014 р.

Однак, суддя Білоус В.В. станом на
09.09.2014 р. перебував у відпустці.

У зв'язку з цим, розпорядженням
керівника апарату господарського суду
Вінницької області від 09.09.2014р. за
заявою головуючого судді, створено
судову колегію у новому складі:
головуючий суддя - Кожухар М.С., члени
колегії - судді: Банасько О.О. та
Матвійчук В.В.

Ухвалою від 09.09.2014р. справа прийнята до
провадження судовою колегією та
призначена до розгляду на 16.10.2014 р.

У зв'язку з перебуванням судді
Матвійчука В.В. на лікарняному,
розпорядженням керівника апарату
господарського суду Вінницької
області від 15.10.2014р. за заявою
головуючого судді, створено судову
колегію у новому складі: головуючий
суддя - Кожухар М.С., члени колегії -
судді: Банасько О.О. та Яремчук Ю.О.

Ухвалою від 15.10.2014р. справа прийнята до
провадження судовою колегією в новому
складі та призначена до розгляду на
16.10.2014 р.

В судове засідання 16.10.2014р. з"явився
представник позивача.

Відповідач повноважного представника
не направив, відзиву та витребуваних
судом документів не надав. Про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, відповідно до положень
ст. 64 ГПК України.

Відсутність представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст. 75 ГПК України.

Ухвалою суду від 16.10.2014р. прийнято
відмову позивача від позову та
припинено провадження у справі в
частині вимог про стягнення з
відповідача 1 192,40 грн. пені.

Заслухавши пояснення представника
позивача стосовно решти позовних вимог
та дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

04.05.2012р. між Дочірнім підприємством
"Автомаз-Україна" (Постачальник) та
Публічним акціонерним товариством
"Південьзахідшляхбуд" (Покупець)
укладено договір поставки № 4/05/12,
відповідно до якого Постачальник
зобов"язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- Покупцеві товар (товари), а Покупець
зобов"язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Предметом поставки є запчастини до
вантажних автомобілів (п. 1.3. Договору).

Договір поставки вступає в дію з дати
його укладення (п. 4.1. Договору).

Ціна товару та сума договору визначені
у шостому розділі договору.

Відповідно до п. 7.1. Договору, покупець
повинен сплатити Продавцеві за товар
протягом тридцяти днів.

На підставі Договору, за видатковими
накладними: № ОР2-000492 від 27.05.2013р., №
ОР2-000479 від 23.05.2013р., № ОР2-000458 від
21.05.2013р., № ОР2-000457 від 21.05.2013р., № ОР2-000443
від 15.05.2013р., № ОР2-000442 від 15.05.2013р., №
ОР2-000435 від 13.05.2013р., № ОР2-000434 від
13.05.2013р., № ОР2-000425 від 30.04.2013р., № ОР2-000422
від 29.04.2013р., № ОР2-000423 від 29.04.2013р., №
ОР2-000406 від 25.04.2013р., № ОР2-000382 від
19.04.2013р., № ОР2-000350 від 15.04.2013р. позивач
передав, а відповідач через
представника, що діяв на підставі
довіреностей, отримав товар на
загальну суму 17 866,00 грн.

Позивачем виставлено відповідачу
рахунки-фактури на загальну суму 17 866,00
грн. на оплату товару.

І у накладних, і в рахунках-фактурах є
посилання на договір № 4/05/12 від 04.05.2012р.
як на підставу господарських операцій.

Відповідач, за поставлений відповідно
до вказаних накладних товар, не
розрахувався, у зв"язку з чим
заборгував позивачу 17 866,00 грн.

Наведене стверджується матеріалами
справи та відсутністю будь-яких
заперечень відповідача на позов.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши і оцінивши надані
докази, суд дійшов такого висновку.

Ст. 193 Господарського кодексу України
(ГК України) визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
(ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином згідно з умовами договору та
вимогами цивільного кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Як випливає з наявних матеріалів
справи, між позивачем та відповідачем
виникли правовідносини, що випливають
з договору поставки на умовах
товарного кредиту.

Відповідно до статті 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України одна сторона
- продавець передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу (ч. 1 ст. 694 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Оскільки станом на час розгляду справи
відповідач не надав доказів погашення
заборгованості, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 17 866,00 грн. боргу
підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивачем,
за неналежне виконання грошових
зобов'язань пред'явлено до стягнення з
відповідача 1 192,40 грн. пені, 625,31 грн.
інфляційних втрат, 406,74 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 16.10.2014р. прийнято
відмову позивача від позову та
припинено провадження у справі в
частині вимог про стягнення з
відповідача 1 192,40 грн. пені.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що, якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Оскільки відповідач не виконав
зобов'язання у вказаний строк, він є
боржником, що прострочив.

Відповідно до статті 625 ЦК України, яка
передбачає відповідальність за
порушення грошового зобов"язання,
зокрема встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Дослідивши розрахунок заявлених до
стягнення з відповідача 625,31 грн.
інфляційних втрат, 406,74 грн. - 3% річних,
суд дійшов висновку, що дані позовні
вимоги підлягають задоволенню, як такі
що відповідають законодавству..

Згідно з положеннями ст. 49 ГПК України
судові витрати зі сплати судового
збору підлягають віднесенню на
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 49, 82, 83 (п.5), 84, 115,
116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Південьзахідшляхбуд" (21036,
м. Вінниця, вул. 40-річчя Перемоги, 27, , р/р № 8001 в Київській
філії ПАТ КБ "Південкомбанк", МФО 320876) на
користь Дочірнього підприємства
"Автомаз-Україна" (02660, м. Київ, вул.
Колекторна, 42- А, , р/р №
7 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО
380805) 17866,00 грн. (сімнадцять тисяч
вісімсот шістдесят шість грн.) боргу,
625,31 грн. (шістсот двадцять п"ять грн. 31
коп.) інфляційних, 406,74 грн. (чотириста
шість грн. 74 коп.) - річних та 1671,06 грн.
(одну тисячу шістсот сімдесят одну грн.
06 коп.) у відшкодування витрат на сплату
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 20 жовтня 2014 р.

Головуючий суддя
Кожухар М.С.

Судді
Банасько О.О.

Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (21036, м. Вінниця, вул.
40-річчя Перемоги, 27)