м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4846/14 13.10.14
За позовом Державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арт-мастер»
про розірвання договору та стягнення
Судді: Бондарчук В.В. (головуюча)
від позивача: Лесик М.А.
від відповідача: не з'явилися
від прокуратури: Лиховод О.С.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Державне підприємство «Інформаційний
центр» Міністерства юстиції України
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арт-мастер»
(далі-відповідач) про розірвання
авторського (ліцензійного) договору
про надання виключного права на
використання комп'ютерної програми №
А-1/23.11.12 від 23.11.2012 р. та стягнення
коштів у розмірі 8 900 000, 00 грн.
Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 24.03.2014 р. порушено
провадження у даній справі, призначено
її до розгляду у судовому засіданні на
14.04.2014 р. за участю представників
сторін, яких зобов'язано надати суду
14.04.2014р. судове засідання не відбулося
через участь судді Бондарчук В.В. на
загальних зборах суддів
Господарського суду міста Києва
відповідно до Закону України «Про
судоустрій та статус суддів» та Закону
України «Про відновлення довіри до
судової влади в Україні».
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.04.2014 р. призначено розгляд
справи на 28.04.2014 р. за участю
представників сторін.
У судовому засіданні 28.04.2014 р.
представник відповідача подав відзив
на позовну заяву, в якій проти позову
заперечив та пояснив, що не порушував
умов договору та не завдавав
Також представник відповідача подав
клопотання про призначення експертизи,
в якому просить суд призначити судову
експертизу об'єкту інтелектуальної
власності - комп'ютерної програми
«Програмний комплекс «Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно».
У судовому засіданні 28.04.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 26.05.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
26.05.2014 р., у зв'язку із перебуванням
судді Бондарчук В.В. у відпустці, справу
№910/4846/14 передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 р. суддею Марченко О.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 26.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
02.06.2014 р., у зв'язку із поверненням судді
Бондарчук В.В. з відпустки, справу
№910/4846/14 передано на розгляд судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 р. суддею Бондарчук В.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 26.06.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
26.06.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав відзив на позов, в якому проти
позову заперечив та пояснив, що
предметом експертизи, на яку
посилається позивач, не могла бути
комп'ютерна програма відповідача,
оскільки комп'ютерна програма
останнього на час проведення
експертизи не була встановлена на
У судовому засіданні 26.06.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 21.07.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
21.07.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник позивача
подав клопотання про витребування
доказів, в якому просить витребувати у
Головного слідчого управління МВС
України докази, які містяться у
кримінальному провадженні за
про оцінку вартості виключних майнових
прав на об'єкт інтелектуальної
власності: Комп'ютерну програму
«Програмний комплекс «Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно»:
Том І на 305 арк., Том II на 292 арк., Том III на
277 арк.; та Опису функціональності
Комп'ютерної програми «Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно»,
представленому у наданому на
дослідження Висновках: Висновку № 178/12
комісійного експертного дослідження у
сфері інтелектуальної власності від 13
листопада 2012 року та Висновку № 114/13
комісійного експертного дослідження у
сфері інтелектуальної власності від 04
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 р. призначено
колегіальний розгляд справи №910/4846/14 у
складі трьох суддів.
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
21.07.2014 р. визначено склад суду для
розгляду справи №910/4846/14 - Бондарчук В.В.
(головуюча суддя), судді: Блажівська
О.Є., Картавцева Ю.В.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 колегією суддів у
складі: головуюча суддя - Бондарчук В.В.,
суддя Блажівська О.Є. та суддя
Картавцева Ю.В., справу №910/4846/14
прийнято до свого провадження та
призначено її до розгляду на 08.09.2014р.
Зокрема, витребувано у Головного
слідчого управління МВС України у
строк до 01.09.2014 р. докази, які містяться
у кримінальному провадженні за
оцінку вартості виключних майнових
прав на об'єкт інтелектуальної
власності: Комп'ютерну програму
«Програмний комплекс «Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно»:
Том І на 305 арк., Том II на 292 арк., Том III на
277 арк.; та Опису функціональності
Комп'ютерної програми «Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно»,
представленому у наданому на
дослідження Висновках: Висновку № 178/12
комісійного експертного дослідження у
сфері інтелектуальної власності від 13
листопада 2012 року та Висновку № 114/13
комісійного експертного дослідження у
сфері інтелектуальної власності від 04
29.08.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав клопотання про перенесення дати
судового засідання, оскільки адвокат
відповідача перебуватиме у відпустці.
08.09.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду надійшов лист
Головного слідчого управління МВС
України з повідомленням про
неможливість надання витребуваних
судом документів у зв'язку із
направленням матеріалів кримінального
прокуратури України.
Розгляд справи відкладався в порядку
п.п. 1-2 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу Країни.
18.09.2014 р. через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва надійшло повідомлення
Прокуратури міста Києва про вступ
прокурора у справу.
18.09.2014 р. через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва представник позивача подав
письмові пояснення та клопотання про
залучення до участі у справі експертів
для дачі та витребування пояснень у
справі, в якому просить суд залучити до
участі у справі для дачі пояснень
експертів Науково-дослідного центру
судової експертизи з питань
інтелектуальної власності: ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які
проводили експертне дослідження та
склали висновок експертів за
результатами проведення комісійної
судової експертизи у сфері
інтелектуальної власності у
від 28.10.2013 р. щодо технічної
документації на комп'ютерну програму
«Програмний комплекс «Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно».
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
18.09.2014 р. у зв'язку із перебуванням судді
Блажівської О.Є. та судді Картавцевої
Ю.В. на навчанні у Національній школі
суддів України, для розгляду справи №
910/4846/14 змінено склад суду: Бондарчук
В.В. (головуюча суддя), суддя Бойко Р.В.
та суддя Удалова О.Г.
Ухвалою суду від 18.09.2014 р. судом
витребувано у Генеральної прокуратури
України у строк до 10.10.2014 р. належним
чином засвідчені докази (документи),
які містяться у кримінальному
- додатки до Звіту про оцінку вартості
виключних майнових прав на об'єкт
інтелектуальної власності: комп'ютерну
програму «Програмний комплекс
«Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно»: Том І на 305 арк., Том ІІ
на 292 арк., Том ІІІ на 277 арк.;
- опис функціональності комп'ютерної
програми «Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно»,
представленому у наданому на
дослідження висновках: висновку № 178/12
комісійного експертного дослідження у
сфері інтелектуальної власності від
13.11.2012 р. та висновок № 114/13 комісійного
експертного дослідження у сфері
інтелектуальної власності від 04.11.2013 р.
На отримання витребуваних судом
доказів у Генеральної прокуратури
України уповноважено представника
Прокуратури міста Києва Шевченко О.В.
У судовому засіданні 18.09.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 13.10.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
06.10.2014 р. через загальний відділ
діловодства Гоподарського суду міста
Києва на виконанння ухвали суду від
18.09.2014 р. Прокуратурою міста Києва
надано копії документів, які
витребовувалися судом у Генеральної
прокуратури України.
13.10.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача
подав пояснення по справі, в яких
просив суд відмовити у задоволенні
позову та клопотання про перенесення
розгляду справи через перебування
повноважних представників у
Розглянувши подане клопотання, суд
Згідно зі ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України, справи
юридичних осіб в господарському суді
ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.
Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.
Таким чином, юридична особа не обмежена
колом осіб, які можуть представляти її
інтереси в суді, а зазначені в
клопотанні обставини не є підставою
для його задоволення, тому суд
відмовляє у задоволенні клопотання
представника відповідача про
відкладення розгляду справи.
Розглянувши подане позивачем
клопотання про залучення до участі у
справі експертів для дачі та
витребування пояснень у справі, суд
відмовляє у задоволенні поданого
клопотання з підстав
необґрунтованості, оскільки не вбачає
необхідності в отриманні пояснень
останніх з приводу проведеної
експертизи, висновки якої викладені в
У судовому засіданні 13.10.2014 р.
представник позивача подав письмові
пояснення по справі, в яких просив суд
задовольнити позов. Представник
прокуратури також підтримав позовні
Представники відповідача у судове
засідання не з'явилися, однак про дату,
час та місце судового засідання були
повідомлені належним чином, що
підтверджується розпискою
представника відповідача та
клопотанням про перенесення розгляду
справи.
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 13.10.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників позивача та
прокуратури, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.11.2012 р. між Державним підприємством
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Арт-мастер» укладено авторський
договір №А-1/23.11.12, умовами якого
передбачено, що відповідач надає, а
позивач отримує право на використання
Комп’ютерної програми (ліцензію) в
порядку та на умовах, визначених у
цьому договорі, та виплачує
відповідачу в порядку та на умовах
договору, роялті.

Відповідно до п. 1.1. договору, під
терміном «Комп’ютерна програма» для
цілей цього договору розуміється
об'єкт авторського права (набір
інструкцій у вигляді слів, цифр, кодів,
схем, символів чи у будь-якому іншому
вигляді, виражених у формі, придатній
для зчитування комп'ютером, які
приводять його у дію для досягнення
певної мети або результату):
Комп’ютерна програма «Програмний
комплекс «Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно».

Згідно п. 1.2. договору, під терміном
«Технічна документація до комп'ютерної
програми» для цілей цього договору,
розуміється Інструкції користувача,
інструкції по встановленню
Комп’ютерної програми.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що
комп'ютерна програма повинна
використовуватися позивачем виключно
у наступні способи: забезпечення
створення (накопичення) бази даних
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, обробки інформації в
цій базі даних та формування
відомостей з неї, а також обробки
інформації з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
реєстру прав власності на нерухоме
майно та Державного реєстру іпотек та
формування відомостей з них.

Відповідно до п. 3.3. договору,
позивачеві надаються наступні права: -
виключне право на використання
комп'ютерної програми виключно у сфері
використання комп'ютерної програми,
визначеній розділом 3 цього договору,
без права внесення змін до комп'ютерної
програми, без права декомпілювати (за
виключенням випадків, передбачених
чинним законодавством України), або
дизасемблювати комп'ютерну програму; -
право надати доступ до комп'ютерної
програми третім особам виключно у
сфері використання комп'ютерної
програми, визначеній розділом 3 даного
договору, в обсязі, що не перевищує
обсягу прав, передбачених п. 3.3.1. цього
договору, без права внесення змін
(модифікації) до комп'ютерної програми,
без права декомпілювати (за
виключенням випадків, передбачених
чинним законодавством України) або
дизасемблювати комп'ютерну програму.

Згідно п. 4.1. договору сторони
домовилися, що надання права на
використання комп'ютерної програми,
технічної документації до комп'ютерної
програми та передача відповідного
носія, на якому записано інсталяційні
файли комп'ютерної програми,
підтверджується актом
прийняття-надання права на
використання комп'ютерної програми.
Технічна документація до комп'ютерної
програми, інсталяційні файли
комп'ютерної програми записуються на
носій/носії, що належать позивачу.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що
позивач має право, зокрема, вимагати у
відповідача шляхом направлення їй
письмової вимоги, здійснення
доопрацювань комп'ютерної програми, в
тому числі, і у разі необхідності
приведення комп'ютерної програми
відповідність до вимог, що визначені
нормативно-правовими документами, в
узгодженій сторонами строк, вимагати
надання технічної документації до
комп'ютерної програми.

Відповідно до п. 7.2.2. договору,
відповідач зобов'язаний здійснювати
доопрацювання комп'ютерної програми, в
тому числі, і у разі необхідності
приведення комп'ютерної програми у
відповідність до вимог, що визначені
нормативно-правовими документами, в
узгоджений сторонами строк.

Як стверджує позивач, в межах
здійснення кримінального провадження
№0000345, за ознаками кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364,
ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 361 КК України, було
проведено комісійну експертизу у сфері
інтелектуальної власності, за
результатами якої було складено
висновок експертів від 28.10.2013 року за
№203/13, яким встановлено:

- діючий екземпляр комп'ютерної
програми «Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно» не відповідає
технічній документації, представленій
в експертних дослідженнях 2012 та 2013
років Науково-дослідного центру
судової експертизи з питань
інтелектуальної власності;

- комп'ютерна програма «Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно»,
встановлена на серверах Державного
підприємства «Інформаційний центр»
Міністерства Юстиції України, не
являється об'єктом інтелектуальної
власності - комп'ютерною програмою
відповідно до Закону України «Про
авторське право і суміжні права»,
оскільки фактична функціональність та
форма Комп'ютерної програми «Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно»
не відповідає технічній документації,
наданій на дослідження, а саме -
Технічному завданню на Комп'ютерну
програму «Програмний комплекс
«Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно», викладеному у 32-х
окремих документах щодо складових
частин Комп'ютерної програми.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
позивач зазначає, що комп'ютерна
програма, надання якої є предметом
Ліцензійного договору, фактично не
відповідала умовам зазначеного
договору в частині її відповідності
технічній документації та
функціональності програми та не є
об'єктом авторського права, що
унеможливлює її використання за
функціональним призначенням. Тому, на
думку позивача, відповідач істотно
порушив умови договору №А-1/23.11.12 від
23.11.2012 р., передавши комп'ютерну
програму, яка не відповідала умовам
договору та законодавству, а сплата
будь-яких ліцензійних платежів (роялті)
за комп'ютерну програму, яка не є
об'єктом авторського права, є
безпідставним та суперечить ч. 1 ст. 1019
ЦК України.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі статтями 32, 33 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, статтею 433 Цивільного кодексу
України визначено, що об'єктами
авторського права є твори, а саме:

1) літературні та художні твори,
зокрема: романи, поеми, статті та інші
письмові твори; лекції, промови,
проповіді та інші усні твори;
драматичні, музично-драматичні твори,
пантоміми, хореографічні, інші
сценічні твори; музичні твори (з
текстом або без тексту); аудіовізуальні
твори; твори живопису, архітектури,
скульптури та графіки; фотографічні
твори; твори ужиткового мистецтва;
ілюстрації, карти, плани, ескізи і
пластичні твори, що стосуються
географії, топографії, архітектури або
науки; переклади, адаптації,
аранжування та інші переробки
літературних або художніх творів;
збірники творів, якщо вони за добором
або упорядкуванням їх складових частин
є результатом інтелектуальної
діяльності;

2) комп'ютерні програми;

3) компіляції даних (бази даних), якщо
вони за добором або упорядкуванням їх
складових частин є результатом
інтелектуальної діяльності;

4) інші твори.

Твори є об'єктами авторського права без
виконання будь-яких формальностей щодо
них та незалежно від їх завершеності,
призначення, цінності тощо, а також
способу чи форми їх вираження.
Авторське право не поширюється на ідеї,
процеси, методи діяльності або
математичні концепції як такі.
Комп'ютерні програми охороняються як
літературні твори. Компіляції даних
(бази даних) або іншого матеріалу
охороняються як такі. Ця охорона не
поширюється на дані або матеріал як
такі та не зачіпає авторське право на
дані або матеріал, що є складовими
компіляції.

Згідно положень ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про авторське право і суміжні права»
(далі-Закон) комп'ютерна програма -
набір інструкцій у вигляді слів, цифр,
кодів, схем, символів чи у будь-якому
іншому вигляді, виражених у формі,
придатній для зчитування комп'ютером,
які приводять його у дію для досягнення
певної мети або результату (це поняття
охоплює як операційну систему, так і
прикладну програму, виражені у
вихідному або об'єктному кодах).

Пунктом 3 частини 1 статті 8 вказаного
Закону передбачено, що об'єктами
авторського права є твори у галузі
науки, літератури і мистецтва, а саме
комп'ютерні програми.

На підтвердження заявлених позовних
вимог, позивач посилається на висновок
експертів від 28.10.2013 року за №203/13, яким
встановлено, що передана Комп'ютерна
програма «Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно» за Ліцензійним
договором №А-1/23.11.12 від 23.11.2012 р. не
відповідає технічній документації,
наданій на дослідження, внаслідок чого,
Комп'ютерна програма не являється
об'єктом інтелектуальної власності у
розумінні Закону України «Про
авторське право і суміжні права».

Проте суд не погоджується із вказаним
висновком комісійної експертизи, з
огляду на наступне.

Так, ч. 5 статті 42 ГПК України
передбачено, що висновок судового
експерта для господарського суду не є
обов'язковим і оцінюється
господарським судом за правилами,
встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Як визначено Ліцензійним договором
№А-1/23.11.12 від 23.11.2012 р., під терміном
«Технічна документація до комп'ютерної
програми» для цілей цього договору,
розуміється Інструкції користувача,
інструкції по встановленню
Комп’ютерної програми.

Тобто, технічна документація
комп'ютерної програми фактично являє
собою певні роз'яснення та
рекомендації щодо того, як
користуватися наданою програмою для
досягнення певної мети за використання
такої програми. Логічно, що остання не
може містити у собі певних критеріїв,
символів та цифр, які можна порівнювати
із комп'ютерною програмою для того, щоб
дійти висновку про те, що Комп'ютерна
програма «Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно» за Ліцензійним
договором №А-1/23.11.12 від 23.11.2012 р. не є
об'єктом авторського права.

Проте, судовими експертами
встановлено, що Комп'ютерна програма
«Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно» не являється об'єктом
авторського права лише виходячи з її
невідповідності інструкціям
користувача та інструкції по
встановленню, що не спростовує факт
існування такої, саме як Комп'ютерної
програми та виконання нею функцій, для
яких її і було створено.

Отже, суд вважає необгрунтованим
порівняння в судовій експертизі
Комп'ютерної програма «Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно»
із наданою Технічною документацією до
комп'ютерної програми, а саме -
Інструкцією користувача, інструкцією
по встановленню Комп’ютерної
програми.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, 01.11.2012 р. між сторонами було
складено акт проведення огляду об'єкта
дослідження, що проводилося в
присутності замовника дослідження
(позивача) та на території останнього.

Згідно вказаного акта, було проведено
огляд об'єкта дослідження діючого
екземпляра Комп'ютерної програми
«Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно», оглянуто та
перевірено різні функції та операції
та за результатами огляду, комісією
було встановлено, що Комп'ютерна
програма «Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно» виконує весь
перелік функцій, заявлених у
Технічному завданні на її розробку
відповідно до Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяження».

Тобто, на час укладення Ліцензійного
договору №А-1/23.11.12 від 23.11.2012 р.
позивачем було повністю перевірено
функціональність комп'ютерної
програми та можливість виконання нею
необхідних завдань, а саме -
забезпечення створення (накопичення)
бази даних Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, обробки
інформації в цій базі даних та
формування відомостей з неї, а також
обробки інформації з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна, реєстру прав власності на
нерухоме майно та Державного реєстру
іпотек та формування відомостей з них.

За таких обставин, суд визнає
необґрунтованими твердження позивача
про те, що Комп'ютерну програму
«Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно» неможливо
використовувати за функціональним
призначенням, а також висновок про те,
що відповідач передав комп'ютерну
програму позивачу, яка не відповідала
умовам договору та законодавства
України.

Крім того, позивач на підтвердження
істотного порушення спірного договору
зі сторони відповідача посилається на
те, що в період з 01.10.2013 р. по 03.10.2013 р.
Державні реєстри, адміністратором яких
є позивач, тимчасово припинили роботу.

Проте, суд відзначає, що сторонами не
надано належних доказів того, з яких
причин призупинив роботу Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно,
та чи відбулося таке призупинення саме
внаслідок неналежної роботи
Комп'ютерної програми «Державний
реєстр речових прав на нерухоме майно».

Варто зазначити, що позивач не був
позбавлений права звернутися до
відповідача в порядку п. 6.1.1. договору з
вимогою проведення доопрацювання
комп'ютерної програми у випадку її
неналежної роботи, однак вказаних дій
позивачем не вжито.

Зазначене свідчить про факт
використання позивачем Комп'ютерної
програми «Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно» та виконання
нею своїх функцій у спосіб, що
передбачений договором.

Відповідно до ч. 2 статті 651 ЦК України,
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Статями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що відповідачем не було
порушено істотних умов Ліцензійного
договору №А-1/23.11.12 від 23.11.2012 р.,
передана позивачеві Комп'ютерна
програма «Державний реєстр речових
прав на нерухоме майно»
використовувалася останнім за
функціональним призначенням, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість вимог позивача щодо
розірвання авторського (ліцензійного)
договору про надання виключного права
на використання комп'ютерної програми
№ А-1/23.11.12 від 23.11.2012 р.

Згідно частини 1 статті 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки відповідач отримував грошові
кошти в сумі 8 900 000, 00 грн. в якості
роялті, що є предметом спору, на
підставі укладеного Ліцензійного
договору №А-1/23.11.12 від 23.11.2012 р., який є
чинним, суд приходить до висновку, що
перераховані позивачем кошти в сумі 8
900 000,00 грн. отримані відповідачем на
законній правовій підставі, а тому
вимоги позивача в частині стягнення 8
900 000,00 грн. визнаються судом
необґрунтованими.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 15.10.2014 р.

Судді
Бондарчук В.В.
(головуюча)

Бойко Р.В.

Удалова О.Г.