ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

17 жовтня 2014 року
Справа № 915/298/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М. при
секретарі судового засідання Дьяченко
К. С. розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву вх. № 18077/14 від 02.10.14
року ТзОВ "Евері" про відстрочку
виконання рішення господарського суду
Миколаївської області по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот", вул. Електриків, 8, м. Київ,
04071

в особі Філії Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт", вул. Проектна, 1, м. Миколаїв, 54058

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Евері", вул.
Громадянська, 117, м. Миколаїв, 54017

про стягнення заборгованості в розмірі
2 223 213, 26 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Шевцова Тетяна
Миколаївна, довіреність № 01-02/314 від
23.12.2013 року;

від відповідача Дев’ятьорова Антоніна
Віталіївна довіреність № 15/10 від 15.10.2013
року.

До господарського суду
Миколаївської області 02.10.14 року
надійшла заява вх. № 18077/14 ТзОВ "Евері", у
якій заявник просить суд відстрочити
виконання рішення господарського суду
Миколаївської області у справі № 915/298/14
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Евері" на користь ПАТ
"Судноплавна компанія "Укррічфлот" в
особі філії ПАТ "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт" боргу в сумі 2 223 213, 26 грн., 44 464, 27
грн. - витрат зі сплати судового збору
за подання позовної заяви; 22 232, 14 грн. -
за подання апеляційної скарги та 22 232, 14
грн. - за подання касаційної скарги на 06
місяців з наступними термінами
виконання судового рішення:

квітень 2015 року - 185 267, 77 грн.;

травень 2015 року - 185 267, 77 грн.;

червень 2015 року - 185 267, 77 грн.;

липень 2015 року - 185 267, 77 грн.;

серпень 2015 року - 185 267, 77 грн.;

вересень 2015 року - 185 267, 77 грн.;

жовтень 2015 року - 185 267, 77 грн.;

листопад 2015 року - 185 267, 77 грн.;

грудень 2015 року - 185 267, 77 грн.;

січень 2016 року - 185 267, 77 грн.;

лютий 2016 року - 185 267, 77 грн.;

березень 2016 року - 185 267, 77 грн. та
судові витрати в сумі 44 464, 27 грн., судові
витрати 22 232, 14 грн., судові витрати 22 232,
14 грн.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 06.10.14 року
призначено розгляд заяви про
відстрочку виконання рішення суду в
судовому засіданні на 16.10.14 року.

В судовому засіданні 16.10.14 року
оголошувалась перерва до 17.10.14 року.

14.10.14 року на адресу
господарського суду Миколаївської
області від ТзОВ "Евері" надійшла
письмова заява, в якій ТзОВ "Евері"
просить суд відстрочити виконання
рішення господарського суду
Миколаївської області у справі № 915/298/14
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Евері" на користь ПАТ
"Судноплавна компанія "Укррічфлот" в
особі філії ПАТ "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт" боргу в сумі 2 223 213, 26 грн., 44 464, 27
грн. - витрат зі сплати судового збору
за подання позовної заяви; 22 232, 14 грн. -
за подання апеляційної скарги та 22 232, 14
грн. - за подання касаційної скарги на 12
місяців до 18.10.2015 року.

Розглянувши подану заяву в
судовому засіданні 16.10.14 року, судом
встановлено наступне.

Відповідно до п. 7.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" від 17.10.12
року № 9 заяву про надання відстрочки,
розстрочки, зміну способу і порядку
виконання рішення слід розглядати за
правилами ГПК у межах розглянутої
господарським судом справи.

Відповідно до п. 3.11 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.11 року № 18 ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Системний аналіз приписів ст. 121 ГПК
України дозволяє дійти висновку, що
господарський суд має право
відстрочити або розстрочити виконання
рішення суду, тобто ГПК України не
передбачено права суду одночасно
надавати відстрочку і розстрочку
виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту первісної
заяви вх. № 18077/14 від 02.10.14 року ТзОВ
"Евері" просило суд одночасно надати і
відстрочку, і розстрочку виконання
рішення суду. Натомість, заявою вх. №
18781/14 від 14.10.14 року ТзОВ "Евері" фактично
змінило предмет заяви та просить суд
надати відстрочку виконання судового
рішення на один рік. Суд дійшов
висновку, що подана заява від 14.10.14 року
є фактично зміною предмету позову
(заяви). Враховуючи, що вищевказана
заява подана до початку розгляду судом
заяви про відстрочку виконання рішення
суду, суд дійшов висновку про наявність
правових підстав для прийняття
вказаної заяви до розгляду. Отже, судом
розглядаються вимоги заявника ТзОВ
"Евері", викладені у заяві вх. 18781/14 від
14.10.14 року про відстрочку виконання
рішення суду на 12 місяців до 18.10.2015 року
(том ІІ, арк. справи 12).

Представник відповідача (боржника за
наказом) ТзОВ "Евері" в судових
засіданнях 16.10.14 року та 17.10.14 року
вимоги заяви про відстрочку виконання
рішення суду підтримав в повному
обсязі та просив суд відстрочити
виконання судового рішення по справі №
915/298/14 на 12 місяців терміном до 18.10.2015
року. Представником відповідача також
було подано суду додаткові пояснення
до заяви (том ІІ, арк. справи 32-35).

В обґрунтування поданої заяви боржник
посилається на значне погіршення
економічної ситуації в Україні
внаслідок політичної нестабільності,
суттєвим погіршенням фінансового
стану ТзОВ "Евері".

ТзОВ "Евері" займається діяльністю у
галузі складського господарства,
транспортного оброблення вантажів,
однак, останнім часом знизився рівень
замовлень та надання відповідних
послуг, внаслідок чого погіршилась
фінансова спроможність товариства.
Зокрема, складний фінансовий сан
підтверджується поданими суду
Балансом товариства за І півріччя 2014
року та Звітом про фінансові
результати за І півріччя 2014 року.

Представник відповідача (боржника)
також зазначив, що на сьогоднішній день
на підприємстві працюють 220 осіб,
нарахована заробітна плата за вересень
2014 року складає 1 098 000 грн. Арешт коштів
призведе до того, що 220 осіб не будуть
отримувати заробітну плату, а
підприємство змушене буде звільняти
працівників, що буде мати наслідком
зупинення господарської діяльності
підприємства. На підтвердження
вказаних обставин відповідачем надано
суду копію Звіту з праці за
січень-серпень 2014 року (том ІІ, арк.
справи 9-10).

Дебіторська заборгованість є поточною
та переважно складається зі
здійсненням контрагентами оплати лише
після надання відповідних послуг.
Відтак, виконання рішення суду,
накладення арешту може спричинити
блокування господарської діяльності
та неможливість виконання взятих на
себе зобов'язань перед контрагентами.

Прибуток підприємтва згідно даних
балансу на сьогоднішній день складає
близько 200 000 грн., таким чином прийняття
рішення про відстрочку виконання
рішення суду надасть змогу товариству
поступово, накопичуючи дохід, мати
можливість здійснювати погашення
заборгованості.

Представником відповідача (боржника)
як на підставу своєї правової позиції
також зазначено, що можливість
виконання рішення суду саме в строки,
зазначені відповідачем, обгрунтовані
реальною можливістю отримання
підприємством прибутку за вказаний
період, що дасть змогу виконати поточні
зобов'язання перед кредиторами та
сформувати ресурси для виконання
рішення суду. Так, підприємством на
сьогоднішній день укладено ряд
контрактів на надання послуг з
приймання та перевезення вантажів, що
дасть змогу до кінця наступного року
отримати кошти в сумі орієнтовно 13 755 000
доларів (контракти подано до
матеріалів справи).

Крім того, між ТзОВ "Евері" та ПАТ
"Державний ощадний банк України"
укладено договір кредитної лінії №
746/31/1-3 від 22.10.13 року, відповідно до
якого сторони погодили суму
максимального ліміту кредитування в
розмірі 24 000 000 доларів США. Представник
відповідача зазначив, що аналіз умов
кредитного договору надає підстави
вважати, що в період з 30.04.15 року по 31.10.15
року буде зменшено кредитне
навантаження на ТзОВ "Евері".

Всі активи підприємства, включаючи
обладнання, знаходяться в іпотеці або
заставі згідно укладених між ТзОВ
"Евері" та ПАТ "Державний ощадний банк
України", які подані до матеріалів
справи. ТзОВ "Евері" не має можливості
здійснити відчуження активів.

Примусове виконання рішення суду на
користь позивача призведе до
неможливості погашення кредиту в
строки, встановлені договором, арешту
активів, що в свою чергу спонукає ПАТ
"Державний ощадний банк України"
вимагати дострокового погашення
кредиту, що без будь-яких варіантів
призведе до повного банкрутства
підприємства.

Судами першої та апеляційної інстанції
було прийнято рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог та
стягнення коштів, і лише судом
касаційної інстанції 18.09.14 року було
прийнято рішення про стягнення коштів,
тобто підприємством не було
заплановано здійснення вказаних
видатків у поточному році.

Представник позивача (стягувача за
наказом) ПАТ "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" в особі Філії Публічного
акціонерного товариства "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" "Миколаївський
річковий порт" в судових засіданнях
16.10.14 року та 17.10.14 року заперечував
проти задоволення заяви про відстрочку
виконання рішення суду та просив суд
відмовити в задоволенні заяви.
Представником позивача також було
подано суду письмові пояснення (том ІІ,
арк. справи 13-16; 24-25).

В обгрунтування заперечень
представником позивача (стягувача за
наказом) зазначено наступне.

Щодо негативного випливу політичної та
економічнної ситуації в Україні та її
вплив на понесення збитків ТзОВ "Евері",
то слід вказати, що всі підприємства, в
тому числі і стягувач, знаходяться в
подібній ситуації.

Проаналізувавши баланси та фінансові
звіти відповідача, представник
позивача зазначив, що вбачається
збільшення розміру вартості основних
засобів на 19 160 тис. грн., що частково
гіпотетично може пояснити стан
кредиторської заборгованості.
Викликає сумнів можливість погашення
боргу взагалі, оскільки ТзОВ "Евері"
вказало суму кредиторської
зоброгованості в розмірі 216 282 000 грн.
Крім того, у ТзОВ "Евері" є в достатній
кількості майно, за рахунок якого може
бути погашено заборгованість, яка
існує перед Портом.

Відповідачем в заяві не визначено
жодної конкретної обставини, яка
перешкоджає виконанню судового
рішення.

Крім того, заборгованість виникла за
договором № 07-05-12 від 15.05.12 року, строк
дії якого закінчується 15.05.22 року.
Відповідачем умови договору не
виконуються та є ризик, що на початку 2015
року виникне аналогічний спір.

В державі нестабільний фінансовий
стан, рівень інфляції з початку року
сягає 116, 2 %, що є підставою в
заінтересованості кредитора в
отриманні всієї суми заборгованості в
найкоротший строк.

При порушенні своїх зобов'язань у
боржника був прямий умисел в ухиленні
від виконання зобов'язань, стягувач вже
зазнав шкоди від ненадходження коштів
від контрагента більше, ніж 10 місяців
підряд, зволікання з оплатою може
поставити в скрутне фінансове
становище Порт.

Представник позивача також зазначив,
що боржником не надано доказів
відсутності коштів на рахунках
підприємства, майна, на яке може бути
звернено стягнення.

Відповідно до Звіту про фінансові
результати за 2013 рік ПАТ "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" спрацювала зі
збитком в розмірі 20 436 тис. грн. (код
рядка 2355) (том ІІ, арк. справи 26-31).

Відстрочка виконання судового рішення
призведе до погіршення показників
фінансової звітності стягувача, що, як
наслідок, матиме погіршення репутації
підприємства, спричинить неможливість
вчасних виплат заробітної плати
працівникам та необхідність
скорочення чисельності і штату
працівників, поставить під сумнів
спроможність підприємства своєчасно
перераховувати податки і збори до
державного бюджету. Крім того, від
отримання грошових коштів в розмірі 2 223
213, 26 грн. в значній мірі залежить
проведення капітальних і поточних
ремонтів плавзасобів компанії, належне
виконання зобов'язань АСК "Укррічфлот"
перед своїми контрагентами.

На підставі викладеного, із посиланням
на норми ст. 121 ГПК України, п. 7.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012 року "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" позивач
(стягувач за наказом) просив суд
відмовити в задоволенні заяви про
відстрочку виконання судового рішення
по справі № 915/298/14.

Розглянувши подану заяву про
відстрочку виконання рішення суду,
заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши та оцінивши усі
подані учасниками процесу докази у їх
сукупності, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 20.05.2014 року
відмовлено в позові Публічного
акціонерного товариства "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" ()
в особі Філії Публічного акціонерного
товариства "Судноплавна компанія
"Укррічфлот" "Миколаївський річковий
порт" () до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Евері" () про стягнення заборгованості в
розмірі 2 223 213, 26 грн. Судовий збір в
розмірі 44 464, 27 грн. покладено на
позивача (том І, арк. справи 145-149).

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014 року
рішення господарського суду
Миколаївської області від 20.05.14 року
залишено без змін (том І, арк. справи
184-191).

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.09.2014 року рішення
господарського суду Миколаївської
області від 20.05.14 року та постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 08.07.14 року скасовано. Позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з
відповідача ТзОВ "Евері" () на користь позивача ПАТ
"Судноплавна компанія "Укррічфлот" () в особі Філії ПАТ
"Судноплавна компанія "Укррічфлот"
"Миколаївський річковий порт" (): 2 223 213, 26 грн. - боргу; 44 464, 27
грн. - витрат зі сплати судового збору
за подання позовної заяви; 22 232, 14 грн. -
витрат зі сплати судового збору за
подання апеляційної скарги; 22 232, 14 грн. -
витрат зі сплати судового збору за
подання касаційної скарги.

03.10.14 року на виконання постанови
Вищого господарського суду України від
18.09.2014 року господарським судом
Миколаївської області було видано
наказ (том І, арк. справи 228).

При цьому, судом враховано
наступне.

Відповідно до вимог ст. 129 Конституції
України та ст. 115 ГПК України рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на усій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Відповідно до п. 7.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 9
від 17.10.2012 року з останніми змінами від
10.07.2014 року "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
господарський суд на підставі статті 121
ГПК має право за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
власною ініціативою у виняткових
випадках залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови (далі -
рішення), змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує
відповідне право господарського суду
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час після
набрання рішенням законної сили і до
його фактичного повного виконання, в
межах строку пред'явлення наказу до
виконання. Також не обмежується право
заявника на повторне звернення з
відповідною заявою, якщо вона вже
розглядалася судом.

Відповідно до п. 7.2 вищевказаної
Постанови підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття
не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

В основу судового акту про надання
розстрочки або відстрочки виконання
рішення суду має бути покладений
обґрунтований висновок про наявність
обставин, що ускладнюють чи роблять
неможливим його виконання.

Винятковість обставин, які повинні
бути встановлені судом щодо надання
відстрочки виконання судового рішення,
повинні бути підтверджені
відповідними засобами доказування.

За таких обставин, вищезазначені норми
визначають процесуальну можливість
вирішення питань, пов'язаних із
проблемами, що виникають під час
виконання рішення господарського суду.
Таким чином, питання відстрочки або
розстрочки виконання рішення є правом,
а не обов'язком суду, яке, до того ж,
реалізується у будь-який час від
набрання рішенням законної сили та до
його фактичного повного виконання, але
виключно у виняткових випадках та за
наявності обставин (підстав), що
ускладнюють виконання судового
рішення або роблять його виконання
неможливим.

Нормами чинного законодавства, зокрема
ГПК України, не визначено переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання. При цьому,
такі виняткові обставини визначаються
судом з огляду на матеріали справи, у
тому числі подані стороною докази на
обґрунтування такої заяви.

Суд оцінює докази, які підтверджують
зазначені обставини, за правилами ст. 43
ГПК України і лише за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення чи унеможливлюють його,
господарський суд має право
відстрочити чи розстрочити виконання
рішення.

Приписами ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відтак, саме на відповідача (боржника
за наказом) в контексті приписів ст. 4-3,
ст. 33 ГПК України покладається
обов'язок доведення існування
відповідних підстав, тоді як позивач
(стягувач за наказом), у разі наявності
заперечень, має навести докази на їх
(підстав) спростування.

Розглянувши заяву відповідача про
відстрочку виконання рішення суду,
дослідивши подані докази, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
заяви з огляду на наступне.

По-перше, фінансове становище ТзОВ
"Евері" є збитковим, що підтверджується
поданими суду Звітами про фінансові
результати та Балансами підприємства
за І півріччя 2014 року та за 8 місяців 2014
року (том ІІ, арк. справи 5-8). Так, за І
півріччя 2014 року збитки підприємства
за звітний період становили 5 553 тис.
грн., а за 8 місяців 2014 року збитки
склали 5 316 тис. грн. Судом також
враховано, що в порівнянні з
аналогічним періодом попереднього
року фінансовий стан ТзОВ "Евері"
погіршився, оскільки як вбачається зі
Звітів про фінансові результати в
аналогічних періодах попереднього
року підприємство мало прибуток. При
вирішенні питання про відстрочку
виконання рішення суду судом також
враховано майновий стан позивача
(стягувача за наказом). Так, згідно
річної фінансової звітності за 2013 рік
збитки ПАТ "СК "Укррічфлот" становили 20
436 грн., тоді як за аналогічний період
попереднього року збитки становили 56 004
тис. грн., тобто вбачається покращення
фінансового стану.

По-друге, скрутне фінансове становище
боржника зумовлене, в тому числі,
наявністю значної кредитної
заборгованості перед ПАТ "Державний
ощадний банк України", що
підтверджується укладеним між ТзОВ
"Евері" та ПАТ "Державний ощадний банк
України" договором кредитної лінії №
746/31/1-3 від 22.10.13 року, відповідно до
якого сторони погодили суму
максимального ліміту кредитування в
розмірі 24 000 000 доларів США, а з
урахуванням Додаткового договору № 5 -
в розмірі 191 831 915, 54 грн. з відсотковою
ставкою за користування кредитними
коштами до 31.08.14 року в розмірі 18 %, а за
01.09.14 року - 20, 75 % (том ІІ, арк. справи
183-244).

По-третє, активи підприємства,
включаючи обладнання, знаходяться в
іпотеці або заставі згідно укладених
між ТзОВ "Евері" та ПАТ "Державний
ощадний банк України", а саме:

- згідно договору іпотеки № 799/31/1-20 від
25.03.14 року в іпотеку передано нерухоме
майно - комплекс з перевантаження
рослинних олій 1, 2 черги, який
розташований за адресою: м. Миколаїв,
вул. Млинна, 1 (том ІІІ, арк. справи 1-34);

- згідно договору іпотеки № 799/31/1-21 від
25.03.14 року в іпотеку передано земельну
ділянку, що розташована за адресою: м.
Снігурівка, вул. Комсомольська, 2/1 (том
ІІІ, арк. справи 35-65);

- згідно договору іпотеки № 767/31/1-17 від
25.12.13 року в іпотеку передано
нежитловий об'єкт "Зерновий термінал",
комплекс з перевантаження рослинних
олій (1, 2, 3 черги), який розташований за
адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська,
117 (том ІІІ, арк. справи 66-99);

- згідно договору іпотеки № 746/31/1-4 від
22.10.13 року в іпотеку передано нерухоме
майно - нежитловий об'єкт "Зерновий
термінал". Комплекс з перевантаження
рослинних олій. Комплекс з
перевантаження меляси. Розширення
комплексу з перевантаження олій (1, 2, 3
черги), який розташований за адресою: м.
Миколаїв, вул. Громадянська, 117 та
нежитловий об'єкт загальною площею 2989, 7
кв. м., який розташований за адресою: м.
Миколаїв, вул. Проектна, 1 (том ІІІ, арк.
справи 100-144);

- згідно договору застави обладнання №
746/31/1-5 від 22.10.13 року та № 799/31/1-22 від 25.03.14
року в заставу передані основні
засоби-обладнання та устаткування,
належне ТзОВ "Евері", загальною
вартістю 35 677 995, 35 грн. (том ІІІ, арк.
справи 145-168, 169-205).

По-четверте, ТзОВ "Евері" займається
діяльністю у галузі складського
господарства, транспортного
оброблення вантажів. Дебіторська
заборгованість є поточною та переважно
складається зі здійсненням
контрагентами оплати лише після
надання відповідних послуг. Судом
враховано, що ТзОВ "Евері" укладено ряд
контрактів на надання послуг з
приймання та перевантаження вантажів
(том ІІ, арк. справи 36-182), що надає
підстави стверджувати про отримання
ТзОВ "Евері" коштів, які
спрямовуватимуться на погашення
заборгованості перед стягувачем. При
цьому, судом проаналізовані умови
поданих ТзОВ "Евері" контрактів з
іншими контрагентами та встановлено,
що предметом поданих суду 14 контрактів
є надання послуг з перевантаження
вантажів.

За умовами поданих суду контрактів
ТзОВ "Евері" зобов'язалось виконувати
роботи по прийманню та
транспортно-експедиційному
обслуговуванню вантажів в період з
вересня 2014 року по серпень 2015 року
(вересень 2015 року).

Розрахунки за надані послуги
проводяться з ТзОВ "Евері" після
надання послуг та оформлення
документів, тобто попередньої оплати
вказаними контрактами не передбачено.

Викладене свідчить, що грошові кошти
отримуватимуться ТзОВ "Евері"
поступово.

По-п'яте, судом також враховано, що сума,
яка належить до стягнення, в розмірі 2 312
141, 81 грн. (борг + судові витрати) є
значною, стягнення якої в свою чергу
може мати негативні наслідки для
господарської діяльності підприємства
(ТзОВ "Евері") та зриву виконання
запланованих робіт. Крім того,
відстрочка виконання судового рішення
не свідчить, що боржник позбавлений
можливості погашати в добровільному
порядку заборгованість у випадку
поступлення коштів.

Здійснивши аналіз вищевказаних
обставин та поданих доказів, суд дійшов
висновку про можливість надання
відстрочки виконання рішення суду,
оскільки підприємство (боржник) є
збитковим та знаходиться в скрутному
матеріальному становищі, а також має
значну кредитну заборгованість. Судом
також враховано, що обладнання та
устаткування, а також нерухоме майно
підприємства знаходиться у заставі та
іпотеці, що також утруднює виконання
судового рішення. Стягнення всієї суми
заборгованості за рішенням суду без
відстрочки виконання може призвести до
негативних наслідків в господарській
діяльності підприємства (боржника). При
цьому, твердження заявника про
необхідність надання відстрочки
виконання судового рішення саме на 12
місяців спростовується укладеними
контрактами, з ямов яких вбачається
взяття ТзОВ "Евері" зобов'язань з
виконання робіт, починаючи з вересня 2014
року по серпень 2015 року включно, тобто
оплата за виконані роботи буде
здійснюватись поступово. Відтак,
відстрочка виконання судового рішення
та поступове надходження коштів
надасть змогу ТзОВ "Евері"
стабілізувати своє власне фінансове
становище та здійснити оплату коштів
на користь стягувача ПАТ "Судноплавна
компанія "Укррічфлот". Суд також дійшов
висновку, що надання відстрочки
виконання судового рішення терміном на
12 місяців порушуватиме права стягувача
ПАТ "Судноплавна компанія "Укррічфлот",
оскільки фінансове становище
останнього також є задовільним, а
відстрочка виконання судового рішення
на 12 місяців позбавить його можливості
на досить тривалий час використовувати
кошти на власні потреби. Враховуючи
інтереси сторін, а також подані суду
докази, суд дійшов висновку про
часткове задоволення заяви та надання
відстрочки виконання судового рішення
на 6 місяців терміном до 18.04.2015 року.

Керуючись ст. 124, 129 Конституції України,
ст. 22, 33, 34, 43, 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

частково задовольнити заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Евері" про
відстрочку виконання судового рішення
по справі № 915/298/14.

Відстрочити виконання рішення
господарського суду по справі № 915/298/14
про стягнення з відповідача Товариства
з обмеженою відповідальністю "Евері"
() на користь позивача
Публічного акціонерного товариства
"Судноплавна компанія "Укррічфлот" () в особі Філії Публічного
акціонерного товариства "Судноплавна
компанія "Укррічфлот" "Миколаївський
річковий порт" (): 2 223 213, 26
грн. (два мільйони двісті двадцять три
тисячі двісті тринадцять грн. 26 коп.) -
боргу; 44 464, 27 грн. (сорок чотири тисячі
чотириста шістдесят чотири грн. 27 коп.) -
витрат зі сплати судового збору за
подання позовної заяви; 22 232, 14 грн.
(двадцять дві тисячі двісті тридцять
дві грн. 14 коп.) - витрат зі сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги; 22 232, 14 грн. (двадцять дві тисячі
двісті тридцять дві грн. 14 коп.) - витрат
зі сплати судового збору за подання
касаційної скарги на 6 місяців до 18.04.2015
року.

Ухвала може бути оскаржена відповідно
до ст. 93-95, 106 ГПК України.

Суддя
Е.М. Олейняш