ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.10.14р. Справа № 904/3745/14

Суддя господарського суду
Дніпропетровської області Новікова
Р.Г. при секретарі судового засідання
Яковлєвій А.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "МЕНОРІТА", м.
Дніпропетровськ

до Відкритого акціонерного товариства
"Новокузнецький вагонобудівний завод",
м. Новокузнецьк, Російська Федерація

про стягнення заборгованості в розмірі
6415574,84 руб. РФ

Представники:

Від позивача: Бороденко А.В., дов. № б/н
від 18.02.13р.

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Менорита» м.
Дніпропетровськ звернулось до
Відкритого акціонерного товариства
«Новокузнецький вагонобудівний завод»
м. Новокузнецьк, Кемеровська обл.,
Російська Федерація з позовом про
стягнення суми боргу в розмірі 3500000руб.
РФ, суму неустойки в розмірі
2529675руб.60коп. РФ, інфляційної складової
в розмірі 385899руб.24коп. РФ.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на порушення
відповідачем положень контракту
№037-13/1314267 від 08.10.2013р. щодо повної
оплати поставленого товару у
встановлені контрактом строки;
специфікацію №2 від 28.11.2013р.; СМГС
накладні малої швидкості №44252849, №44252823;
вантажно-митну декларацію (форма МД-2);
відвантажувальні накладні №6 та №7 від
11.12.2013р.; рахунок-фактуру №3 від 11.12.2013р.;
меморіальні ордери №03022007П від 03.02.2014р.,
№26032007П від 26.03.2014р., №23042007П від 23.04.2014р.

Внаслідок часткової оплати сума боргу
за поставлений товар дорівнює 3500000руб
РФ.

На підставі статті 10.1 контракту
№037-13/1314267 від 08.10.2013р. позивач нарахував
суму неустойки за період з 10.01.2014р. по
27.05.2014р. в розмірі 2529675руб.60коп. РФ.

На підставі статті 625 Цивільного
кодексу України позивачем вирахувано
суму інфляційної складової за період
січень-квітень2014р. в розмірі
385899руб.24коп. РФ.

У відзиві на позовну заяву відповідач
не погодився з позовними вимогами
частково, зазначив про помилковий
розрахунок суми неустойки, надав
контррозрахунок вказаної суми та
зазначив, що сума неустойки
дорівнюватиме 837000руб. Також відповідач
вказав, що не погоджується з
розрахунком суми інфляційної
складової через недоведеність
правомірності використаних позивачем
показників.

Крім того, у відзиві зазначено про
відсутність підтвердження повноважень
у особи, що підписала позов.

У письмових поясненнях, наданих до
суду, позивач пояснив, що предметом
позову є , зокрема, стягнення неустойки
(процентів річних), а не пені. Тому є
цілком правомірним нарахування
інфляційної складової на суму боргу
разом з сумою неустойки.

На адресу суду надійшло клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи через неотримання показників
індексу інфляції за січень-квітень 2014р.

Розглянувши вказане клопотання, суд
відмовляє у його задоволенні, оскільки
за приписами статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача господарський суд встановив
наступне.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Менорита» (далі -
постачальник) та Відкритим акціонерним
товариством «Новокузнецький
вагонобудівний завод» (далі - покупець)
був підписаний контракт №037-13/1314267 від
08.10.2013р. (далі - контракт), згідно якого
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти та оплатити
продукцію, зазначену в Специфікаціях,
оформлених у вигляді додатків до
контракту.

В пункті 12.2 контракту сторони
встановили, що всі спори, які виникають
з цього контракту або у зв'язку з ним, у
тому числі, ті що стосуються його
виконання, порушення, припинення або
недійсності, підлягають вирішенню за
законодавством позивача за місцем
знаходження позивача.

Таким чином, при вирішенні вказаного
спору застосовуватимуться норми
чинного законодавства України.

В пунктах 2.2 - 2.4 контракту сторони
передбачили, що номенклатура,
кількість, ціна та строки поставки
продукції зазначаються в
специфікаціях до цього договору.
Продукція поставляється партіями
згідно специфікацій на відвантаження
продукції в строки та в спосіб,
визначені цим контрактом.
Відвантаження продукції здійснюється
на адресу вантажоотримувача на умовах
DAF кордон України - Російська Федерація
(ст. Тополі Півден.залізниці - ст.
Соловей Південно - Східної залізниці)
згідно з міжнародними правилами
ІНКОТЕРМС - 2000, якщо інше не зазначено в
специфікаціях до контракту.

В розділі 3 контракту вказано, що ціна
продукції не підлягає зміні в
односторонньому порядку. Зміна ціни
можлива лише за письмовою згодою
сторін та фіксується у додаткових
угодах до контракту.

Валютою контракту та платежу є
російські рублі. Загальна сума
контракту складається із сум,
зазначених в усіх специфікаціях,
укладених під час його виконання та
орієнтовно становить 100000000рублів РФ
без ПДВ.

Ціна продукції включає вартість її
доставки до залізничної колії станції
Тополі Південної залізниці - ст.
Соловей Південно - Східної залізниці, а
також вартість вантажних робіт в
пункті навантаження запірних
пристроїв, захисної упаковки,
необоротної тари, маркування,
експертного оформлення та інших витрат
постачальника, пов'язаних з поставкою
продукції.

В пункті 3.3 контракту сторони
встановили, що строки поставки
продукції зазначаються в
специфікаціях.

Так, в специфікації №1 від 08.10.2013р. до
контракту було визначено, що сума
поставки за цією специфікацією
становить 21696600рублів РФ. Зазначена
ціна прийнята на умовах поставки DAF
кордон України - Російська Федерація
(ст. Тополі Південної залізниці - ст.
Соловей Південно - Східної залізниці)
згідно з міжнародними правилами
ІНКОТЕРМС - 2000. Строк поставки - жовтень
2013р., умови оплати - відстрочення
платежу 30 календарних дня з моменту
відвантаження.

За приписами пункту 3.4 контракту датою
відвантаження є дата штемпелю ст.
Крюков-на-Дніпрі.

Відповідно до пункту 3.6 постачальник
вважається таким, що виконав свої
зобов'язання з поставки продукції в
момент перетину кордону
Україна-Російська Федерація на ділянці
ст. Тополі Південної залізниці - ст.
Соловей Південно - Східної залізниці.
Датою поставки є дата штемпелю станції
Тополі Південної залізниці в
залізничній накладній.

В подальшому, додатковою угодою №1 від
30.10.2013р. сторони змінили строк поставки
продукції за специфікацією №1 від
08.10.2013р. та визначили, що поставка
відбудеться в строк до 30.11.2013р.

Сторонами було також складено
специфікацію №2 від 28.11.2013р. до
контракту , згідно з якою було
визначені: сума поставки в розмірі
8363550рублів РФ, строк поставки - грудень
2013р., умови оплати - відстрочка платежу
30календарних днів з моменту
відвантаження, ціна прийнята на умовах
поставки DAF кордон України - Російська
Федерація (ст. Тополі Південної
залізниці - ст. Соловей Південно -
Східної залізниці) згідно з
міжнародними правилами ІНКОТЕРМС - 2000.

Як вбачається з матеріалів справи (СМГС
накладні малої швидкості №44252849, №44252823;
вантажно-митна декларація (форма МД-2);
відвантажувальні накладні №6 та №7 від
11.12.2013р.; рахунок-фактуру №3 від 11.12.2013р.)
позивач належним чином виконав свої
зобов'язання за договором та поставив
продукцію, визначену в специфікації №2
від 28.11.2013р.

Враховуючи дату штемпеля ст.
Крюков-на-Дніпрі - 11.12.2013р. та умови
оплати, наведені в специфікації №2 від
28.11.2013р. до контракту, відповідач мав
сплатити повну вартість продукції -
11.01.2014р.

Згідно з меморіальними ордерами
№03022007П від 03.02.2014р., №26032007П від 26.03.2014р.,
№23042007П від 23.04.2014р. відповідач
перерахував суму в розмірі 4863550рублів
РФ. Несплаченим на момент вирішення
спору залишився борг в розмірі
3500000рублів РФ.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України та
статті 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
закону, інших правових актів, договору,
а за відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України
визначено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193
Господарського кодексу України та
статті 525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами статті 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського
кодексу України та статті 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином. Відповідачем не були
виконані грошові зобов'язання, доказів
припинення відповідних зобов'язань
перед позивачем у будь-який інший,
передбачений законом, спосіб,
відповідачем до матеріалів справи не
надано.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення суми боргу в розмірі
3500000рублів РФ підлягають задоволенню.

Пунктом 10.1 контракту встановлено, що за
порушення строків оплати або поставки
продукції винна сторона сплачує іншій
стороні неустойку в розмірі 0,3% суми
простроченого платежу або вартості
партії продукції, простроченої в
поставці, за кожен день прострочення,
після виставлення письмової претензії.

Пунктом 10.2 контракту сторони узгодили,
що неустойка нараховується та
сплачується лише після того, як сторона
направить іншій стороні письмову
претензію, на яку має бути надана
письмова відповідь протягом 20 робочих
днів.

Як вбачається з розрахунку суми
неустойки, складеного позивачем,
період нарахування становить з 10.01.2014р.
по 27.05.2014р. На адресу відповідача була
направлена претензія від 05.03.2014р. з
вимогою сплатити заборгованість
(отримана 20.03.2014р.) На думку відповідача,
період нарахування неустойки має
починатись з 21.03.2014р.

За приписами статті 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано

Статтею 253 Цивільного кодексу України
визначено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Сторони не можуть змінювати порядок
нарахування, визначений в статті 232
Господарського кодексу України.

Враховуючи те, що сторони встановили
відповідальність саме за неналежне
виконання зобов'язання з поставки або
оплати продукції, а зобов'язання мало
бути виконане 11.01.2014р. (після спливу
30календарних днів з моменту
відвантаження), неустойка має
нараховуватись з 12.01.2014р.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Враховуючи викладене, неустойка в
розмірі 0,3% суми простроченого платежу
або вартості партії продукції,
простроченої в поставці, за кожен день
прострочення, є пенею.

Слід також зазначити, що Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» №543/96-ВР від 22.11.1996р.
встановлені обмеження щодо розміру
пені. Відповідно до статті 3 розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, сума пені, яка підлягає
задоволенню, нарахована за період з
12.01.2014р. по 27.05.2014р. (з урахуванням
часткової оплати) дорівнює 310691руб.76коп.
РФ. У задоволенні вимог про стягнення
неустойки в розмірі 2218983руб.84коп. РФ
слід відмовити.

Що стосується інфляційної складової в
розмірі 385899руб.24коп. РФ, нарахованої
позивачем, то суд відмовляє у її
задоволенні. оскільки індекс інфляції
розраховується лише стосовно
національної валюти України (гривні).

Судові витрати розподіляються
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, а саме
- пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись
нормами статей Господарського кодексу
України, Цивільного кодексу України,
ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 38, 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менорита» м.
Дніпропетровськ до Відкритого
акціонерного товариства
«Новокузнецький вагонобудівний завод»
м. Новокузнецьк, Кемеровська обл.,
Російська Федерація про стягнення суми
боргу в розмірі 3500000руб. РФ, суму
неустойки в розмірі 2529675руб.60коп. РФ,
інфляційної складової в розмірі
385899руб.24коп. РФ - задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Новокузнецький
вагонобудівний завод» м. Новокузнецьк,
Кемеровська обл., Російська Федерація
(Основний державний реєстраційний
номер 153, ІНН/КПП /421650001,
місцезнаходження: 654000, Російська
Федерація, Кемеровська обл., м.
Новокузнецьк, проїзд Проізводствений,
22 ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Менорита» м.
Дніпропетровськ (Ідентифікаційний код
36575022, місцезнаходження: 49130, Україна,
Дніпропетровська обл., вул.
Березинська, 66-д) суму боргу в розмірі
3500000руб. РФ, неустойку в розмірі
310691руб.76коп. РФ та витрати зі сплати
судового збору в розмірі 26281грн.58коп.

Видати наказ після набрання чинності
рішенням.

У задоволенні вимог про стягнення
неустойки в розмірі 2218983руб.84коп. та
інфляційної складової в розмірі
385899руб.24коп. РФ відмовити.

В судовому засіданні від 21.10.2014р.
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст підписаний 24.10.2014р.

Суддя Р.Г. Новікова