м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
До Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "Надра"
Про відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 177918,93 грн.
Суддя Полякова К.В.
Представники сторін:
Від позивача: Рестерук Н.О. (дов. №160D/2014
Від відповідача: Мазуренко О.П.
(дов.№13-11-553 від 14.01.2014),
Публічне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Універсальна"
звернулось до Господарського суду
міста Києва із позовом до Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" про відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 177918,93 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.08.13 порушено провадження у
розгляд на 30.09.13 року.
Враховуючи, що суддя Шаптала Є.Ю.
призначений на посаду судді Київського
апеляційного господарського суду,
відповідно до п. 3.1.11 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, розпорядженням керівника апарату
Господарського суду міста Києва № 04-1/839
від 27.09.13 призначено повторний
за результатами якого зазначена справа
передана для розгляду судді Поляковій
прийнято до свого провадження суддею
Поляковою К.В. та призначено її до
розгляду у судовому засіданні 31.10.13
31.10.13 у судовому засіданні оголошено
перерву до 07.11.13 року.
Під час судового засідання 07.11.13
представником позивача подано
клопотання про призначення
комплексної судової експертизи, у
якому міститься ПАТ "Страхова компанія
"Універсальна" перелік питань для
вирішення експертами та запропоновано
експертну установу для проведення
експертизи - Львівський
науково-дослідний інститут судових
Представник відповідача у судовому
засіданні у свою чергу надав свій
перелік питань та запропонував
направити матеріали справи для надання
експертного висновку до Державного
експертно-криміналістичного центру
Міністерства внутрішніх справ України.
За результатами розгляду справи, судом
призначена судова комплексна
експертиза, проведення якої доручено
Державному науково-дослідному
експертно-криміналістичному центру
Міністерства внутрішніх справ України
(ухвала суду від 07.11.13 наявна в
матеріалах справи).
Ухвалою суду від 07.11.13 зупинено
проведення судової комплексної
експертизи та повернення справи до
Господарського суду міста Києва.
Відділом діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва отримано матеріали справи
експертно-криміналістичного центру
Міністерства внутрішніх справ України
без висновку за результатами
проведеної експертизи, через
неможливість проведення такої
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.12.2013 поновлено провадження
розгляду суддею Поляковою К.В. на 19.12.2013
За наслідками судового засідання 19.12.2013
судом винесено ухвалу, якою продовжено
строк розгляду справи на 15 днів та
відкладено розгляд справи на 14.01.2014
За результатами розгляду справи, судом
призначена судова комплексна
експертиза, проведення якої доручено
Чернігівському відділенню Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (ухвала суду від 14.01.14 наявна
в матеріалах справи).
Ухвалою суду від 14.01.14 зупинено
проведення судової комплексної
експертизи та повернення справи до
Господарського суду міста Києва.
Відділом діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва отримано від
Чернігівського відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
без висновку через неможливість
проведення такої експертизи, у зв'язку
із відсутністю відповідних фахівців.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 поновлено провадження
розгляду суддею Поляковою К.В. на 18.03.2014
18.03.2014 ухвалою суду розгляд справи
відкладено на 01.04.2014 року.
За результатами розгляду справи, судом
призначена судова комплексна
експертиза, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України (ухвала
суду від 01.04.2014 наявна в матеріалах
справи).
Ухвалою суду від 01.04.2014 зупинено
проведення судової комплексної
експертизи та повернення справи до
Господарського суду міста Києва.
Відділом діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва отримано від Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Міністерства юстиції
висновку через неможливість
проведення такої експертизи.
Ухвалою суду від 22.09.2014 провадження у
справі поновлено та справу призначено
до розгляду у відкритому судовому
засіданні на 07.10.2014 року.
До судового засідання 07.10.2014 з'явився
представник позивача та надав
пояснення щодо неможливості
здійснення оплати проведення
експертизи у зв'язку із тим, що ПАТ
«Страхова компанія «Універсальна»
оплатило експертне дослідження,
призначене у межах іншої господарської
справи. Позовні вимоги просив
задовольнити повністю, посилаючись на
обставини та факти, викладені у
Представник відповідача під час
судового засідання заперечував проти
задоволення позовних вимог у повному
обсязі, надавши пояснення аналогічні
тим, що викладені у відзиві на позовну
заяву та заяві про застосування
строків позовної давності.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва,-
14.08.2009 між Відкритим акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Універсальна» (у подальшому назву
змінено на Публічне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Універсальна», - страховик) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Т.М.К. Інвест»
(надалі умовами додаткової угоди № 1
від 28.09.2009 замінено страхувальника на
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сі Бі Ель», -
страхувальник) укладено договір
добровільного страхування майна №
Страховим випадком згідно договору
визнано вилив води з водопровідних,
каналізаційних, опалювальних систем в
середині застрахованого приміщення, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
У подальшому, внаслідок настання
страхового випадку, який мав місце
24.01.2010 (залиття приміщення) позивачем
здійснено розрахунок суми страхового
відшкодування, яка за складеним
суми страхового відшкодування
становить в загальному розмірі 171 728,13
За заявою страхувальника на виплату
страхового відшкодування, при наданій
згоді вигодонабувача (лист № 033-02/8258 від
17.12.2010) прийнято рішення про здійснення
виплати страхового відшкодування та
виплачене таке страхове відшкодування,
що підтверджується платіжними
дорученнями № 6452 від 29.12.2010 на суму 42
932,00 грн., № 7233 від 13.01.2011 на суму 42 932,00
грн., № 8022 від 21.01.2011 на суму 42 932,00 грн.
та № 8376 від 28.01.2011 на суму 42 932,13 грн.
Актом огляду приміщення та
встановлення стану оздоблення,
складеним 29.01.2010 за № 29/01 комісією за
участю, зокрема і представника
страхової компанії, підтверджено
пошкодження оздоблення та майна
(інженерних систем та інше), а розмір
матеріального збитку, нанесеного
страхувальнику, визначений звітом,
складеним на замовлення страхової
компанії 25.03.2010 Товариством з обмеженою
відповідальністю «Експертна компанія
«Укравтоекспертиза-Стандарт» і такий
становить 237 067,00 грн.
Оскільки, позивач є страховиком, яким
здійснено виплату страхового
відшкодування за договором
страхування майна № 2210/200/000175 від 14.08.2009,
тому Публічне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Універсальна»
звернулось із позовом до суду про
відшкодування збитків у порядку
регресу завданих власнику приміщення у
межах фактично виплаченого страхового
відшкодування до управителя
приміщення - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Порядок.ОК.
Управління та експлуатація
нерухомості», згідно укладеного
договору ДХ 111 Н-07/06 відносин власника
приміщень житлового комплексу та
управителя від 01.07.2006 року.
Так, у межах розгляду господарської
справи №22/400 за вищезазначеним позовом,
судом отримано висновок експертів за
результатами проведення комплексної
судової інженерно-технічної
експертизи № 2123/2124/12-46, що складений
Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз 21.02.2013
У вказаному висновку вказано, що:
- причиною виходу з ладу
(розгерметизації) 24.01.2010 калорифера
системи вентиляції, що був
розташований в приміщенні венткамери
(П-3; П-7) на 2-му поверсі будинку № 59 по
вул. Жилянській у м. Києві стало
замерзання під впливом низької
температури зовнішнього повітря у його
теплообміннику теплоносія (води) за
відсутності його циркуляції, що була
раніше припинена в результаті
виникнення аварійної ситуації в
приміщенні № 201 (руйнування запірної
арматури системи централізованого
Наслідком виходу з ладу калорифера
системи вентиляції 24.01.2010 стало
потрапляння води у нежитлове
приміщення № 111, що розташоване будинку
№ 59 по вул. Жилянській у м. Києві.
- аварійні ситуації, що мали місце 24.01.2010
в приміщеннях житлового будинку № 59 по
вул. Жилянській в м. Києві у вигляді
виходу з ладу (розмерзання) корпусу
крану системи централізованого
опалення в приміщенні № 201 та
теплообмінника калорифера системи
вентиляції в приточно-витяжній камері
(П-3; П-7) відповідно до класифікаційних
ознак ДКП [ДК 019:2010 Класифікатор
надзвичайних ситуацій], можливо
класифікувати як аварію об'єктового
значення яка носить каскадний характер
(виникнення другої аварійної ситуації
відбулося та було зумовлено
виникненням першої).
Причиною виникнення каскадної аварії
об'єктового значення, яка мала місце
24.01.2010 в будинку № 59 по вул. Жилянській в
м. Києві на мережах централізованого
опалення та вентиляції, внаслідок якої
відбулась розгерметизація
теплообмінника калориферу в
приточно-витяжній камері (П-3; П-7) з
наступним залиттям приміщення № 111 на
першому поверсі даного будинку, стало
порушення температурно-вологісного
режиму в приміщенні № 201 в результаті
невідповідності заходів із його
утримання та експлуатації вимогам п.
2.8.1, 2.8.2, 2.8.3, 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 Правил утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затверджені наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 № 76.
При цьому, експерти у вказаному
висновку зазначили, що існує
причинно-наслідковий зв'язок між діями
(бездіяльністю) посадових осіб «ВАТ «КБ
«Надра» (або спеціально уповноваженого
власником на експлуатацію і утримання
приміщення № 201 особи) та настанням
події аварії на мережах
централізованого опалення та
вентиляції, яка мала місце 24.01.2010 в
будинку №59 по вулиці Жилянській в
місті Києві, внаслідок якої відбулась
розгерметизація теплообмінника
калориферу в приточно-витяжній камері
(П-3; П-7) з наступним залиттям приміщення
№ 111 на першому поверсі даного будинку.
Посилаючись на вищевикладене, ПАТ «СК
«Універсальна» стверджує, що у нього
виникло право вимоги до ПАТ «КБ
«Надра», у зв'язку із чим останнім на
адресу відповідача направлено
претензію №УН2224Р від 23.05.2013 року.
Оскільки, відповіді на вказаний лист на
отримано, грошові кошти від
відповідача на користь позивача не
перераховані, тому Публічне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Універсальна» звернулось із позовом
до суду до Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
про відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 171 728,13 грн. суми виплаченого
страхового відшкодування та 6 190,80 грн.
вартості проведеної експертизи у межах
справи №22/400.
Відповідач, заперечує проти
задоволення позовних вимог, по-перше, з
підстав пропуску позивачем строку
позовної давності. По-друге, відповідач
зазначає про відсутність підстав для
покладення відповідальності за
завдану шкоду саме на ПАТ «КБ «Надра»,
оскільки висновок судової експертизи,
на який посилається позивач, не може
бути належним доказом у справі, адже
експертиза здійснювалась у межах іншої
справи, предметом розгляду якої є інші
правовідносини між іншими сторонами.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Нормами частини 1 статті 11 Цивільного
кодексу України (далі ЦК України)
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
Відповідно частини 1 статті 22 ЦК
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Положення вказаної статті визначають
правила застосування такого способу
захисту цивільних прав, як
відшкодування збитків, а також інших
способів відшкодування майнової шкоди.
Відшкодування збитків є однією із форм
або мір цивільно-правової
відповідальності, яка вважається
загальною або універсальною саме у
силу правил вказаної статті, оскільки
частиною 1 зазначено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Тобто порушення
цивільного права, яке потягнуло за
собою завдання особі майнових збитків,
саме по собі є основною підставою для
Однією із складових поняття "збитки"
законодавець виокремлює поняття
"реальна шкода", під якою слід
розмежовувати дві групи витрат:
1) витрати, які особа зазнала у зв'язку
із знищенням або пошкодженням речі. В
даному випадку мова йдеться про ті
фактичні витрати, які вже зроблені
особою. Це може вартість знищеної речі,
інші реальні втрати, які зазнала особа
у зв'язку із знищенням речі тощо.
2) витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права. Тут мається до уваги
перш за все вартість ремонту речі,
причому як такого, який особа вже
зробила та може підтвердити проведені
витрати відповідними документами, так
і такого, який особа ще має зробити. В
останньому випадку його вартість має
підтверджуватися відповідними
розрахунками, кошторисами тощо. Також
під дане визначення підпадають ті
грошові штрафні санкції, які
потерпілий сплатив або має сплатити у
зв'язку із невиконання ним зобов'язання
перед третьою особою, якщо таке
невиконання є наслідком порушення його
Частиною 16 статті 9 Закону України «Про
страхування», визначено, що страхове
відшкодування - це страхова виплата,
яка здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
Страхове відшкодування не може
перевищувати розміру прямого збитку,
якого зазнав страхувальник. Непрямі
збитки вважаються застрахованими, якщо
це передбачено договором страхування.
У разі коли страхова сума становить
певну частку вартості застрахованого
предмета договору страхування,
страхове відшкодування виплачується у
такій же частці від визначених по
страховій події збитків, якщо інше не
передбачено умовами страхування (ч. 17
ст. 9 ЗУ «Про страхування»).
Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166
Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України
визначено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Суд зазначає, що для відшкодування
шкоди необхідно довести такі факти:

1) Неправомірність поведінки особи.
Неправомірною можна вважати будь-яку
поведінку, внаслідок якої завдано
шкоду, якщо завдавач шкоди не був
уповноважений на такі дії.

2) Наявність шкоди.

3) Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та шкодою є обов'язковою
умовою відповідальності та
виражається в тому, що шкода має
виступати об'єктивним наслідком
поведінки завдавача шкоди.

4) Вина завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування завданої
шкоди.

Аналогічна позиція міститься в ухвалі
Верховного суду України від 21.12.2005
(судова колегія з цивільних справ), яка
відповідно до норм статті 111-28 ГПК
України є обов'язковою для
застосування.

Цивільним кодексом України
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність виникає лише за
наявності вини особи. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати з рішенням
суду (п. 5 ст. 11 ЦК України).

Конституція України закріплює
положення, що відображають сутність
презумпції невинуватості (ст. 62): "Особа
вважається невинуватою у вчиненні
злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду". Загалом нормативне
опосередкування презумпції
невинуватості при розгляді справ про
адміністративні правопорушення має
фрагментарний характер - особа
вважається невинуватою у вчиненні
адміністративного правопорушення,
доки її вина не буде доведена у
передбаченому законом порядку і
зафіксована постановою, що набула
чинності.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

У межах розгляду даного господарського
спору, судом встановлено, що належних
доказів, у розумінні вищевказаних норм
законодавства, на підтвердження вини
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» та завдання
матеріального збитку своїми діями,
позивачем до суду не надано.

Наразі, у матеріалах справи міститься
постанова про відмову в порушенні
кримінальної справи від 01.02.2010, якою
встановлено, що навмисного пошкодження
калорифера системи вентиляції не було,
витікання теплоносія трапилось в
результаті виходу з ладу калорифера
системи вентиляції 24.01.2010 року. Однак,
вказані матеріали складені відносно
іншої юридичної особи та ніяк не
підтверджують та не спростовують факту
наявності чи відсутності вини ПАТ «КБ
«Надра».

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку про те, що позивачем до суду не
надано належних і допустимих доказів,
які б підтверджували наявність вини
особи та причинний зв'язок між діями
(бездіяльністю) ПАТ «КБ «Надра» та
завданням шкоди власнику приміщення за
адресою місто Київ, вулиця Жилянська, 59,
у зв'язку із чим, у ПАТ «СК
«Універсальна» , як страховика, який
виплатив страхове відшкодування,
відсутні підстави, щодо вимоги
стягнення матеріальної шкоди у розмірі
171 728,13 грн.

Судом встановлено, що всі доводи
позивача зводяться до висновків
експертів про наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
діями (бездіяльністю) ПАТ «КБ «Надра»
та настанням аварії на мережах
централізованого опалення та
вентиляції, яка мала місце 24.01.2010 в
будинку №59 по вулиці Жилянській в
місті Києві, викладених у висновку від
21.02.2013 за результатами проведення
комплексної судової
інженерно-технічної експертизи №
2123/2124/12-46, призначеної у межах
господарської справи №22/400 та
проведеною Київським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз.

Суд не приймає такі доводи позивача, з
огляду на те, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України).

З огляду на вищевикладені норми
чинного законодавства, враховуючи ту
обставину, що висновок експертів від
21.02.2013 складений за результатами
проведення комплексної судової
інженерно-технічної експертизи №
2123/2124/12-46, призначеної у межах справи
№22/400, в якій ПАТ "КБ "Надра" не був ані
стороною, ані іншим учасником судовго
процесу, такий висновок експертів не
може бути належним та допустимими
доказом у даній господарській справі,
тим більше доказом на підтвердження
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між діями (бездіяльністю) ПАТ
«КБ «Надра» та настанням аварії.

Положеннями статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
унормовано, що Господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З системного аналізу вищевикладеного,
суд дійшов висновку про відсутність
підстав покладення на відповідача
відповідальності по відшкодуванню
матеріальної шкоди, оскільки ПАТ «СК
«Універсальна», як позивачем, не
доведено наявності фактів,
передбачених положеннями ст. 1191 ЦК
України, та які є обов'язковими
складовими для відшкодування шкоди.

Щодо вимоги про стягнення вартості
проведеної експертизи у розмірі 6 190,80
грн. суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками
є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарських
відносин.

Відшкодування збитків може бути
покладено на відповідача лише при
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення, яке є підставою для
цивільної відповідальності відповідно
до ст. 623 ЦК України.

Умовами покладення відповідальності
на винну сторону є наявність збитків,
протиправність дій цієї особи,
причинного зв'язку між діями особи та
збитками, які складають об'єктивну
сторону правопорушення, та вини особи,
внаслідок дій якої спричинено збитки.

З системного аналізу вищенаведеного,
суд дійшов висновку, що факти
виникнення збитків та причинний
зв'язок між неправомірними діями ПАТ
«КБ «Надра», у межах даної справи, не
доведені позивачем належними та
достатніми доказами, а тому не
породжують виникнення обов'язку у
відповідача відшкодування понесених
витрат, у зв'язку із чим вимога щодо
стягнення 6 190,80 грн. вартості
проведення експертного дослідження
задоволенню не підлягає.

Всебічно та повно проаналізувавши
наявні у матеріалах справи докази та
надані позивачем пояснення, суд дійшов
висновку, що вони не підтверджують
сукупність необхідних складових для
виникнення у Публічного акціонерного
товариства «КБ Надра» обов'язку
відшкодування грошових коштів
позивачу, а отже не дають і достатніх
правових підстав для задоволення
позову.

Одночасно, суд відхиляє заяву
відповідача про застосування строку
позовної давності, з огляду на
нижчевикладене.

Положеннями частини 1 статті 251 ЦК
України, визначено, що строком є певний
період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальна позовна давність тривалістю у
три роки. Позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
статтями 253-255 цього Кодексу (ст. 260 ЦК
України).

Відповідно до стаття 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

За приписами статті 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 ЦК України частини 1 та
5 перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила та за зобов'язаннями
з визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Одночасно суд відзначає, що за змістом
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушеного права.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 10
від 29.05.2013 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів" перш
ніж застосувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушено право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі
коли такі право чи інтерес не порушені,
суд відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості.

Оскільки у межах розгляду даної
господарської справи, судом
встановлено, що відсутні підстави для
стягнення з ПАТ «КБ «Надра» грошової
суми розміром 177 918,93 грн., тому заява
відповідача про застосування строків
позовної давності є такою, що не
підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
32-34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Універсальна" до Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Надра" про відшкодування
матеріальної шкоди у розмірі 177918,93 грн.
- відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 07.10.2014 року.

Повне рішення буде складено протягом
п'яти днів з дня проголошення вступної
та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 13.10.2014 року

Суддя
К.В. Полякова