ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа № 925/802/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Довгань К.І.,
при секретарі судового засідання
Голосінській Н.М., за участю
представників сторін:

від позивача : Крученка М.О. - директор;

від відповідача: Юрченка В.О. - за
довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси у приміщенні
суду справу за позовною заявою

позивача приватного підприємства
"Енергоплазма"

до відповідача державного навчального
закладу "Іркліївський професійний
аграрний ліцей"

про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Енергоплазма"
звернулося до суду із позовом у якому
просить зобов'язати державний
навчальний заклад "Іркліївський
професійний аграрний ліцей" повернути
безпідставно набуте майно протягом 2010 -
2011 - вугілля енергетичне ДГР 200-12 в
загальній кількості 125 650 кг.

Позивач вважає, що поставив
відповідачу поза дією укладених
сторонами договорів вугілля в
кількості 68450 кг, згідно квитанції від 13
серпня 2010 року №46822381 в та в кількості
61750 кг вугілля згідно накладної №46263533
від 21.01.2010 р. Вимогу про повернення
цього вугілля відповідач залишив без
задоволення.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з

підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив з
мотивів його необґрунтованості.
Відповідач стверджує, що поставки
вугілля, яке просить повернути позивач,
здійснювались на підставі договорів,
укладених сторонами у період 2009-2011 р.р.
Станом на 01.06.2009 року заборгованість
між сторонами відсутня про що свідчить
підписаний між сторонами акт
взаємозвірки розрахунків.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, судом
встановлено наступне.

Протягом 2009-2013 років приватне
підприємство «Енергоплазма»( позивач у
справі) на підставі укладених з
відповідачем договорів здійснювало
поставки залізничним транспортом та
автомобілями партій вугілля
енергетичного до Державного
навчального закладу «Іркліївський
професійний аграрний ліцей» (надалі -
відповідач).

Судом встановлено, що сторонами
укладались наступні договори:

- договір №2-ВЕ від 18.08.2009 року про
поставку 81.708 тон вугілля на загальну
суму 88000 грн.;

- договір №6-ВЕ від 26.10.2009 про
поставку 163,1 тон вугілля на загальну
суму 182 998,2 грн.;

- договір № 1-ВЕ від 28.01.2010 про
поставку 35,651 тон, вугілля на загальну
суму 40000 грн.

- договір №2-ВЕ від 17.02.2010 про
поставу 35,651 тон вугілля на загальну
суму 10000 грн. - сплачено 40000 грн.

- договір №3-ВЕ від 29.07.2010 про
поставку 169 тон вугілля на загальну
суму 189618 грн.

- договір №4-ВЕ від 01.03.2011 про
поставку 65,241 тон вугілля на загальну
суму 99297 грн.

Крім того позивач посилається на
рішення господарського суду
Черкаської області від 12.12.2013 p у справі
№925/1707/13, яке вважає преюдиційним щодо
обставин даної справи. Сторонами цієї
справи були позивач та відповідач.

Вказаним рішенням було стягнуто з
приватного підприємства
«Енергоплазма» на користь Державного
навчального закладу «Іркліївський
професійний аграрний ліцей» 99267,00 грн.
попередньої оплати. Цим рішенням суду
було встановлено, що загальна
кількість вугілля поставлено на
підставі договору № 3-ВЕ від 29 липня 2010
року складає 199 550 кг. Тобто кількість
поставленого вугілля на підставі
вищевказаного правочину була більша,
ніж передбачено тендером та умовами
договору №3-ВЕ.

При цьому судом враховано, що договір
№3-ВЕ було укладено 29 липня 2010 року, а
тому поставка вугілля 21 січня 2010 року
за накладною № 46263533 а кількості 61 750 кг
не може вважатися такою, що була
здійснена саме на підставі договору
№3-ВЕ, умови якого не передбачали та не
встановлювали, що його умови
застосовуються до правовідносин, які
виникли раніше.

Наступний договір за № 4-ВЕ було
укладено сторонами лише 10 березня 2011
року, а тому з аналогічних мотивів
поставка вугілля в січні 2010 року
-лютому 2011 року не могла відбутися на
підставі договору №4-ВЕ, умови якого
також не встановлювали, що його умови
застосовуються до правовідносин , які
виникли раніше.

Позивач здійснював поставки
відповідачу вугілля, в тому числі, що не
оспорюється сторонами, і по квитанції
від 13 серпня 2010 року №46822381 в кількості
68450 кг та згідно накладної №46263533 від
21.01.2010 р. в кількості 61750 кг.

В ході розгляду справи судом
призначалась експертиза з метою
встановлення фактичних поставок
позивачем відповідачу вугілля та
здійснення оплати відповідачем. Однак
експертиза проведена не була у зв'язку
із не оплатою її вартості позивачем.

Позивач звернувся до суду з вимогою про
повернення відповідачем безпідставно
отриманого майна з посиланням на ст. ст.
1212, 1213 ЦК України. В той же час судом
встановлено, що між сторонами у період
2009 -2011 р.р. укладались договори про
поставку вугілля. На виконання цих
договорів позивачем поставлялось, а
відповідачем оплачувалось це вугілля.
Рішенням суду, на яке посилається
позивач лише встановлено, що поставки
вугілля в кількості 68450 кг, згідно
квитанції від 13 серпня 2010 року №46822381
та в кількості 61750 кг згідно накладної
№46263533 від 21.01.2010 р. здійснювались не на
підставі договорів №3-ВЕ від 29 липня 2010
року та № 4-ВЕ від 10 березня 2011 року.

Згідно ч.І ст. 1212 ЦК України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.І ст. 1213 ЦК України
набувач зобов'язаний повернути
потерпілому безпідставно набуте майно
в натурі.

У постанові Верховного Суду України
від 17.06.2014 у справі № 13/096-12 викладено
правову позицію, згідно з якою,
виходячи із положень ст. 1212 ЦК України,
цей вид позадоговірних зобов'язань
породжують такі юридичні факти як:
набуття особою майна або його
збереження за рахунок іншої особи та
відсутність для цього правових підстав
або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами було укладено
договір поставки, а кошти які позивач
просить стягнути з відповідача,
отримано останнім як оплата за товар
відповідно до умов договорів, то такі
кошти набуто за наявності правової
підстави, а тому вони не можуть бути
витребувані відповідно до положень
статті 1212 ЦК України як безпідставне
збагачення.

Таким чином договірний характер
спірних правовідносин виключає
можливість застосування до них судом
положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст..33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини ,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Позивачем не подано суду доказів того,
що поставки ним відповідачу вугілля в
кількості 68450 кг, згідно квитанції від 13
серпня 2010 року №46822381 та в кількості 61750
кг згідно накладної №46263533 від 21.01.2010 р.
відбувалися не на підставі укладених
сторонами договорів, крім договорів
№3-ВЕ від 29 липня 2010 року та № 4-ВЕ від 10
березня 2011 року.

За таких обставин суд приходить до
висновку про безпідставність
заявленого позову, а тому у його
задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду протягом 10 днів з
дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 23.10.14

СУДДЯ
К.І. Довгань