ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Справа № 904/243/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Корсака В.А. - головуючого, Данилової
М.В. (доповідача), Данилової Т.Б.,за
участю представників:позивачаЧеркашин
О.М. (дов. від 03.01.2014 р. № 8)відповідача
прокуратури третьої особиСенченко Ю.М.
(дов. від 20.12.2013 р. № 25/256-248) Коркішко В.М.
(посв. від 25.07.2014 р. № 027484) не
з'явилисьрозглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Державного підприємства
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод"на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014 р.у справі№ 904/243/14 господарського
суду Дніпропетровської областіза
позовомКомунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Павлоградської міської
радидоДержавного підприємства
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод" третя
особаВиконавчий комітет
Павлоградської міської радиза
участюДніпропетровського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері південного регіону
Українипровизнання недійсним договору
на послуги із прийому стічних вод від
02.07.2012 р. № 02312

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Павлоградської міської
ради звернулося до господарського суду
з позовом, в якому просить визнати
недійсним договір №02312 на
послуги із прийому стічних вод від
02.07.2012 р., укладений між позивачем та
Державним підприємством
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод".

В обґрунтування позовних вимог
Комунальне підприємство
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" посилається, зокрема, на
те, що спірний договір суперечить
статті 203 Цивільного кодексу України та
є недійсним відповідно до частини 3
статті 215 Цивільного кодексу України,
оскільки з боку позивача підписаний
неповноважною особою.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.05.2014 р.
у справі № 904/243/14 (колегія суддів:
головуючий - Рудь І.А., судді Суховаров
А.В., Кармазіна Л.П.) в задоволенні
позову відмовлено.

Вмотивовуючи рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку про
відсутність правових підстав, зокрема,
визначених статтями 203, 215 ЦК України
для визнання договору № 02312 на
послуги із прийому стічних вод від
02.07.2012 р. недійсним.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014 р. (колегія суддів: головуючий
Тищик І.В., судді Верхогляд Т.А.,
Білецька Л.М.) рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
12.05.2014 р. у справі № 904/243/14 скасовано;
позов задоволено та визнано недійсним
договір №02332 на послуги із
прийому стічних вод від 02.07.2012 р.,
укладений між Державним підприємством
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод" та
Комунальним підприємством
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" з моменту укладання.

Державне підприємство
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод"
звернулось до Вищого господарського
суд України з касаційною скаргою, в
якій просить постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014 р.
скасувати, а рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
12.05.2014 р. залишити без змін.

В обґрунтування касаційної скарги
Державне підприємство
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод"
посилається на невідповідність
висновків суду апеляційної інстанції
встановленим обставинам справи, що
призвело до порушення норм
матеріального та процесуального прав.
Зокрема, скаржник стверджує, що особа,
призначена уповноваженим органом,
виконуючим обов'язки керівника
Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства", під час вчинення
спірного правочину діяла у межах своєї
компетенції без довіреності та не
перевищувала своїх повноважень. Крім
того, скаржник наголошує на тому, що
Комунальним підприємством
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" неодноразово
здійснювалися платежі по спірному
договору, на підтвердження чого до
матеріалів справи Державним
підприємством "Науково-виробниче
об'єднання "Павлоградський хімічний
завод" долучена довідка Укргазбанку №
5-180/03-02 від 08.01.2014 р., що свідчить про
вчинення спірного правочину від імені
юридичної особи та його схвалення
останньою.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 09.09.2014 р. касаційну скаргу
Державного підприємства
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод"
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 17.09.2014р.

Касаційну скаргу заступника прокурора
Південного регіону України з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері,
який звернувся до Вищого
господарського суду України, не
погодившись з постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014 р.,
повернуто ухвалою Вищого
господарського суду України від 09.09.2014
р. без розгляду на підставі пункту 3
частини 1 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України.

В подальшому, від першого заступника
прокурора Південного регіону надійшли
додаткові пояснення до касаційної
скарги Державного підприємства
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод", в яких
перший заступник прокурора підтримав
касаційну скаргу та просив її
задовольнити, постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014 р.
скасувати, а рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
12.05.2014 р. залишити без змін.

17.09.2014 р. ухвалою Вищого господарського
суду України касаційну скаргу
Державного підприємства
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод"
відкладено на 24.09.2014 р.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 24.09.2014 р. за клопотанням
Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Павлоградської міської
ради продовжено строк розгляду
касаційної скарги у справі № 904/243/14 на 15
днів та оголошено перерву у судовому
засіданні до 15.10.2014 р.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення присутніх у судовому
засіданні прокурора та представників
сторін, перевіривши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 02.07.2012 р. між Державним
підприємством "Науково-виробниче
об'єднання "Павлоградський хімічний
завод" (виконавець) та Комунальним
підприємством "Павлоградське
виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" Павлоградської міської
ради (замовник) було укладено договір №
02312 на послуги із прийому стічних
вод, за умовами якого виконавець
зобов'язався надати послуги замовнику
по прийому стічних вод на очисні
споруди Державного підприємства
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод", а
замовник зобов'язався здійснювати
своєчасну оплату наданих виконавцем
послуг на умовах цього договору (пункт
1.1 договору).

Об'єм наданих послуг по прийому стічних
вод в ІІ півріччі 2012 року складає вод
230,0 тис. м. куб. на суму 1 308 700 грн. з ПДВ
(пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору ціна
послуг по прийому стічних вод
визначається тарифами, узгодженими
сторонами, та погодженими виконавчою
міською радою.

Тариф на послуги по прийому стічних вод
на момент підписання договору складає
5,69 грн. за 1 м. куб. стічних вод, у тому
числі ПДВ 0,95 грн. (пункт 3.2 договору).

Згідно пункту 3.4 договору виконавець
включає в тариф на відведення й
очищення 1 м. куб. води всі платежі за
забруднення водойм у межах лімітів на
скидання, установленого органами
Держуправління охорони навколишнього
середовища України, у собівартість
очищення стічних вод міста.

За умовами пункту 4.1 договору замовник
зобов'язаний щомісяця, не пізніше 27
числа звітного місяця направляти свого
представника для зняття показань
обліку й оформлення двостороннього
акту про обсяги наданих послуг. У
випадку неявки представника замовника,
виконавець має право самостійно
оформити акт з зазначенням обсягів
послуг за місяць. Один екземпляр акту
направляється замовнику як
повідомлення. При цьому вважається, що
даний акт має силу до оплати.

Відповідно до пункту 4.5 договору
замовник здійснює передплату в розмірі
100% за надані послуги не пізніше 30 числа
місяця попереднього розрахунковому.

Цей договір набирає чинності з 01.07.2012 р.
і діє до 31.12.2012 р. (пункт 10.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору є договір № 02312
на послуги із прийому стічних вод від
02.07.2012 р., який Комунальне підприємство
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" просить визнати
недійсним як такий, що не відповідає
вимогам закону, посилаючись, зокрема,
на те, що вказаний договір з боку
позивача підписаний неповноважною
особою, оскільки виконуючий обов'язки
директора Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" при підписанні
оспорюваного правочину, вийшов за межі
своїх повноважень.

Дослідивши матеріали та встановивши
обставини справи, а також
проаналізувавши норми чинного
законодавства, умови договору №
02312 на послуги із прийому стічних
вод від 02.07.2012 р. та положення Статуту
Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства", суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність
правових підстав, передбачених
приписами статей 203, 215 Цивільного
кодексу України, для визнання
вказаного спірного договору №
02312 на послуги із прийому стічних
вод від 02.07.2012 р. недійсним, встановивши,
зокрема, наявність достатніх
повноважень для підписання вказаного
договору у виконуючого обов'язки
директора Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" ОСОБА_7 у період з 04.06.2012 р.
по 03.08.2012 р., покладених на нього на
підставі наказу по особовому складу №
77-к від 29.05.2012 р. на термін відпустки
директора підприємства ОСОБА_8, а також
наявність доказів схвалення позивачем
укладеного з Державним підприємством
"Науково-виробниче об'єднання
"Павлоградський хімічний завод"
спірного правочину, які вказували на
виконання договору № 02312 на
послуги із прийому стічних вод від
02.07.2012 р. у вигляді оплати з боку
Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" послуг за прийняття
стічних вод.

В свою чергу, суд апеляційної
інстанції, переглянувши спір в
апеляційному порядку, дослідивши
матеріали справи, умови договору №
02312 на послуги із прийому стічних
вод від 02.07.2012 р. та проаналізувавши
норми чинного законодавства, дійшов
аналогічного висновку стосовно
необґрунтованості доводів позивача
про недійсність спірного договору №
02312 від 02.07.2012 р. з підстав його
підписання неповноважною особою. Більш
того, апеляційний суд спростував також
і інші доводи Комунального
підприємства "Павлоградське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства", які стосувались
недійсності спірного договору,
дійшовши висновку про відповідність
вказаного договору приписам чинного
законодавства.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи, апеляційний суд позов
Комунального підприємства
"Павлоградське виробниче управління
водопровідно-каналізаційного
господарства" задовольнив, визнавши
спірний договір № 02312 на послуги
із прийому стічних вод від 02.07.2012 р.
недійсним, посилаючись, при цьому, на
неузгодженість ціни на послуги з
приймання стічних вод як істотної
умови договору, беручи до уваги те, що
ціна на вказані послуги не була
погоджена з виконавчим комітетом
Павлоградської міської ради, що, в свою
чергу, свідчить про необґрунтованість
такої ціни та суперечність пункту 3.2
договору № 02312 на послуги із
прийому стічних вод від 02.07.2012 р. актам
чинного законодавства.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
визначені статтею 203 Цивільного
кодексу України.

Підстави визнання недійсними угод і
настання відповідних наслідків
встановлені статями 215, 216 Цивільного
кодексу України.

За приписами частини 1 статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити
Цивільному кодексу України, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства;
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина третя статті 215 Цивільного
кодексу України передбачає, якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 1 статті 181
Господарського кодексу України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

За приписами частини 2 статті 180
Господарського кодексу України
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Частиною 3 статті 180 Господарського
кодексу України встановлено, що при
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Враховуючи вказані положення чинного
законодавства, виходячи з яких договір
не може вважатися дійсним без
обов'язкового узгодження ціни як
істотної умови договору, при цьому,
беручи до уваги приписи статті 101
Господарського процесуального кодексу
України щодо повноважень суду
апеляційної інстанції при повторному
розгляді справи, якими скористався
апеляційний суд під час апеляційного
розгляду даної справи, прийнявши
рішення про задоволення позову та
визнання спірного договору недійсним у
зв'язку з неузгодженістю ціни договору,
колегія суддів касаційної інстанції,
разом з тим, вважає висновки суду
апеляційної інстанції недостатньо
обґрунтованими, суперечливими та
такими, що не відповідають
встановленим цим же судом обставинам
справи, у зв'язку з чим оскаржувану
постанову апеляційного суду не можна
вважати такою, що відповідає нормам
процесуального та матеріального права.

Поряд з цим, питання ціни на послуги з
приймання стічних вод як істотної
умови договору № 02312 на послуги
із прийому стічних вод від 02.07.2012 р. з
позиції відповідності такої ціни актам
чинного законодавства України та її
обов'язкового погодження з виконавчим
комітетом Павлоградської міської ради,
на якому наголошує Комунальне
підприємство "Павлоградське виробниче
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства", судом першої інстанції
взагалі не досліджувалось, у зв'язку з
чим, колегія суддів касаційної
інстанції вважає, що в даному випадку є
підстави для направлення справи на
новий розгляд до суду першої інстанції,
зокрема, для належного та ретельного
дослідження вказаного питання, і як
наслідок - прийняття відповідного
рішення по суті спору.

При новому розгляді справи, суду першої
інстанції необхідно мати на увазі
положення пунктів 1, 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 р.,
згідно з якими рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи, що в силу статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України у суду касаційної інстанції
відсутнє право встановлювати або
вважати доведеними обставини справи,
які не були встановлені судами
попередніх інстанцій, так само як і
надавати їм власну юридичну оцінку,
колегія суддів зазначає, що у розумінні
статті 1119 названого Кодексу усі
вищевикладені обставини є підставою
для скасування судових рішень судів
попередніх інстанцій у даній справі і
передачі її на новий розгляд до
місцевого господарського суду.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення суду першої та апеляційної
інстанцій - скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції, під час здійснення якого
суду необхідно врахувати
вищезазначені обставини, які стали
підставою для скасування оскаржуваних
судових актів, встановивши наявність
чи відсутність підстав для визнання
спірного договору недійсним, і
повністю встановивши фактичні
обставини справи, підтверджені
належними та допустимими доказами, з
наданням їм ґрунтовної юридичної
оцінки, вирішити спір із застосуванням
до спірних правовідносин відповідних
норм матеріального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Науково-виробниче
об'єднання"Павлоградський хімічний
завод" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014 р. у справі № 904/243/14 та рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 12.05.2014 р. скасувати.

Справу направити на новий розгляд до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Головуючий суддя
В. Корсак

Судді:
М. Данилова

Т. Данилова