ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014 р.
Справа № 5015/2658/12

Господарський суд Львівської області у
складі колегії суддів:

головуючий суддя Ділай У.І., судді:
Мороз Н.В.; Мазовіта А.Б.

при секретарі Лосик Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовною заявою: Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк", м.
Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан", м. Львів

за участю третьої особи: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Львівська
лізингова компанія", м. Львів

про: звернення стягнення на предмет
застави

За зустрічним позовом: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан", м. Львів

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк", м.
Київ

за участю третьої особи-1: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Львівська
лізингова компанія", м. Львів

за участю третьої особи-2: Львівська
філія державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України, м. Львів

про: усунення перешкод у користуванні
майном і зобов'язання вчинити дії

Представники :

Від позивача (за первісним позовом):
Брегей І.С. - представник (Довіреність
б/н від 13.05.2014 р.)

Від відповідача (за первісним позовом):
Дацко Ю.С. - представник (Довіреність №
25/2014 від 21.01.2014 р.)

Від третьої особи-1: не з'явився

Від третьої особи-2: Мацько М.В. -
провідний ю/к (Довіреність № 01-01/5136 від
16.12.2013 р.)

Представникам сторін роз'яснено права
і обов'язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК
України. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811
ГПК України про технічну фіксацію
судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Згідно Постанови Вищого
господарського суду України від 28.02.2013
р. у справі № 5015/2658/12 на новий розгляд до
Господарського суду Львівської
області передано матеріали справи №
5015/2658/12:

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», м. Київ до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
українсько-канадське підприємство
«Росан», м. Львів, за участю третьої
особи - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівська лізингова
компанія», м. Львів про звернення
стягнення на предмет застави, а саме
автомобілі VOLVO FН 4x2, сідловий тягач - Е,
2008 р. в., реєстраційний номер ВС3826ВМ,
номер шасі (кузова, рами) YV2А802А48В519885,
колір синій, та VOLVO FН 4x2, сідловий тягач -
Е, 2008 р.в., реєстраційний номер ВС3827ВМ,
номер шасі (кузова, рами) YV2А802А88В519890,
колір синій, для задоволення вимог ПАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» за
Кредитним договором № 49/07 від 14.08.2007 р. в
сумі 4 615 586,92 грн.;

за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Спільне
українсько-канадське підприємство
«Росан», м. Львів до відповідача -
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк», м.
Київ, за участю третіх осіб-1,2 -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівська лізингова
компанія», м. Львів та Львівської філії
державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, м. Львів про усунення
перешкод у користуванні майном шляхом
зобов'язання ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» протягом 10 днів з
моменту набрання рішенням суду
законної сили подати реєстратору заяви
про виключення з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна автомобілів
VOLVO FН 4x2, сідловий тягач - Е, 2008 р. в.,
реєстраційний номер ВС3826ВМ, номер шасі
(кузова, рами) YV2А802А48В519885, колір синій,
та VOLVO FН 4x2, сідловий тягач - Е, 2008 р.в.,
реєстраційний номер ВС3827ВМ, номер шасі
(кузова, рами) YV2А802А88В519890, колір синій.

Як вбачається із матеріалів справи ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
звернулось до господарського суду
Львівської області з позовом до ТзОВ
"Львівська лізингова компанія" за
участю третьої особи: ТзОВ "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан" про звернення стягнення на
предмет застави.

Заявлені у позові вимоги ПАТ "ВіЕйБі
Банк" обгрунтовує тим, що 14.08.2007 р. між
ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ТзОВ "Львівська
лізингова компанія" було укладено
Кредитний договір № 49/07, відповідно до
умов якого позивач надав ТзОВ
"Львівська лізингова компанія" кредит
на загальну суму 577 500,00 дол. США. На
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань за вказаним Кредитним
договором між ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ТзОВ
"Львівська лізингова компанія"
укладено Договір застави № VZ 7287від
30.07.2008 р. Оскільки кредитних
зобов'язань перед позивачем ТзОВ
"Львівська лізингова компанія" належно
не виконало, постановою господарського
суду Львівської області від 03.11.2010 р. у
справі № 31/168-2010 дане Товариство
визнано банкрутом і відкрито
ліквідаційну процедуру, позивач із
посиланням, зокрема, на положення ст. 590
ЦК України, ст. 23 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» просить суд
звернути стягнення на майно, передане в
заставу згідно Договору застави № VZ
7287від 30.07.2008 р.

З огляду на те, що рішенням
господарського суду від 27.07.2012 р. у
справі № 5015/2455/12 право власності на
майно, що є предметом застави згідно
Договору застави № VZ 7287від 30.07.2008 р.
було визнано за ТзОВ «Спільне
українсько-канадське підприємство
«Росан», суд ухвалою від 23.08.2012 р., на
підставі ст. 24 Господарського
процесуального кодексу України,
здійснив заміну первісного
відповідача належним відповідачем -
ТОВ "Спільне українсько-канадське
підприємство "Росан" та залучив до
участі у справі ТОВ "Львівська
лізингова компанія" в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача.

У вересні 2012 р. ТОВ "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан" звернулось до господарського
суду із зустрічною позовною заявою до
ПАТ "ВАБ" за участю третіх осіб: ТОВ
"Львівська лізингова компанія" та
Львівської філії державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України про
усунення перешкод в користуванні
майном. Ухвалою суду від 14.09.2012 р.
зустрічну позовну заяву прийнято до
спільного розгляду із первісним
позовом.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 09.10.2012 р.,
залишеним без змін Постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 29.11.2012 р. у
задоволенні первісних позовних вимог
ПАТ "ВАБ" до ТОВ "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан", за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: ТОВ "Львівська лізингова
компанія" - відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ТОВ "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан" до ПАТ "ВАБ", за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору: ТОВ "Львівська
лізингова компанія", Львівської філії
державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України задоволено: усунено
перешкоди в користуванні ТОВ "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан" наступними транспортними
засобами: сідловий тягач-Е марки Volvo
модель FH, № шасі (рами) YV2AS02A48B519885,
номерний знак ВС3826ВМ, 2008 року випуску
та сідловий тягач-Е марки Volvo модель FH,
№ шасі (кузова, рами) YV2AS02A88B519890,
номерний знак ВС3827ВМ, 2008 року випуску, і
зобов'язано ПАТ "ВАБ" протягом 10 днів з
моменту набрання рішенням суду
законної сили подати реєстратору -
Львівській філії державного
підприємства "Інформаційний центр"
Міністерства юстиції України, заяви
про вилучення з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна обтяжень, що
накладені відповідно до Договору
застави № VZ7287 від 30.07.2008 року на
наступні транспортні засоби: сідловий
тягач-Е марки Volvo модель FH, № шасі (рами)
YV2AS02A48B519885, номерний знак ВС3826ВМ, 2008 року
випуску та сідловий тягач-Е марки Volvo
модель FH, № шасі (кузова, рами)
YV2AS02A88B519890, номерний знак ВС3827ВМ, 2008 року
випуску.

Вищевказані судові рішення
ґрунтуються на тому, що заставодавець -
ТОВ "Львівська лізингова компанія"
перебуває у ліквідаційній процедурі і
до ліквідаційної маси заставодавця
згідно чинного законодавства включено
лізингові платежі, а не транспортні
засоби - предмет лізингу. Лізингові
платежі сплачені СП "Росан" в повному
обсязі. Отже, позивач за первісним
позовом втратив своє право застави на
транспортні засоби, так як вони не
включені до ліквідаційної маси ТОВ
"Львівська лізингова компанія", у
зв'язку з чим Банк може задовольнити
свої вимоги до ТОВ "Львівська лізингова
компанія" за рахунок майна, яке входить
до ліквідаційної маси, що також
підтверджується ст. 593 ЦК України,
згідно якої, право застави
припиняється також в інших випадках,
передбачених законом.

Наявність в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна обтяжень на
транспортні засоби, що накладені
Банком, перешкоджає СП "Росан"
розпоряджатись належним йому на праві
власності майном.

Постановою Вищого господарського суду
України від 28.02.2013 р. у справі № 5015/2658/12
рішення господарського суду
Львівської області від 09.10.2012 р. та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 29.11.2012 р. у
справі № 5015/2658/12 скасовано, матеріали
справи № 5015/2658/12 направлено на новий
розгляд до господарського суду
Львівської області.

У вищевказаній постанові суд
касаційної інстанції вказав, що
висновок господарських судів
попередніх інстанцій про припинення
застави, який ґрунтується на висновках
про втрату позивачем за первісним
позовом права застави на транспортні
засоби, оскільки вони не включені до
ліквідаційної маси ТОВ "Львівська
лізингова компанія" та про виключну
можливість задоволення своїх вимог за
рахунок майна, яке входить до
ліквідаційної маси, є таким що
зроблений без врахування ст. 27 Закону
України "Про заставу" та ст. 9 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень", а
тому є передчасним. Крім того, ст. 20
Закону України "Про Заставу"
встановлено правило, згідно з яким
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором. При цьому, право
заставодержателя на позов про
звернення стягнення на предмет
застави, коли заставодавцем є третя
особа, не може бути обмежене в разі
порушення справи про банкрутство та
введення у зв'язку з цим мораторію на
задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 26.03.2013 р. позовну заяву
прийнято судом до розгляду, судове
засідання призначено на 09.04.2013 р. З
підстав, викладених в ухвалах суду
розгляд справи неодноразово
відкладався. Для надання сторонам
можливості подати додаткові докази на
обґрунтування своїх вимог та
заперечень в судових засіданнях
оголошувалася перерва.

Ухвалами суду від 06.09.2013 р. та від 18.03.2014
р. провадження у справі було зупинено.
Однак постановами Львівського
апеляційного господарського суду від
23.10.2013 р. та від 21.05.2014 р., залишеними без
змін постановами Вищого
господарського суду України від 19.12.2013
р. та від 23.07.2014 р. ухвали суду першої
інстанції про зупинення провадження у
справі скасовано, справу передано на
розгляд по суті до господарського суду
Львівської області.

З огляду на складність даної справи,
суд Ухвалою від 06.06.2013 р. задоволив
клопотання відповідача (за первісним
позовом) та призначив колегіальний
розгляд справи у складі трьох суддів.
За результатами автоматизованого
розподілу членами колегії суддів окрім
судді Ділай У.І. визначено суддів
Кітаєву С.Б. та Кидисюка Р.А. У зв'язку з
відпустками суддів, склад колегії
суддів неодноразово змінювався.

За результатами розподілів, проведених
на підставі розпоряджень керівника
апарату господарського суду
Львівської області № 20 від 13.01.2014 р. та
№ 535 від 06.08.2014 р. членами колегії суддів
для розгляду справи окрім судді Ділай
У.І. визначено суддів Мазовіту А.Б. та
Кітаєву С.Б.

18.09.2014 р. позивачем подано в канцелярію
суду Заяву про уточнення позовних
вимог № Лв-31/1-811 від 15.09.2014 р., відповідно
до якої позивач у зв'язку із частковим
погашенням заборгованості Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Львівська лізингова компанія" за
Кредитним договором № 49/07 від 14.08.2007 р.
просить суд звернути стягнення на
предмет застави за Договором застави №
VZ7287 від 30.07.2008 р. для задоволення вимог
ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний банк"
за Кредитним договором № 49/07 від 14.08.2007
р. в сумі 4 545 367,77 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

У п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначається, що ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

Із врахуванням вищенаведеного суд
приймає Заяву № Лв-31/1-811 від 15.09.2014 р. до
розгляду як заяву про зменшення
позовних вимог та розглядає справу в
межах вимог, згідно вказаної заяви.

В судовому засіданні представник
позивача (за первісним позовом) позовні
вимоги ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний
Банк" підтримав, просив суд позов
задоволити. Зустрічні позовні вимоги
представник позивача (за первісним
позовом) заперечив повністю.

Представник відповідача (за первісним
позовом) вимоги ПАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" заперечив, просив суд
про задоволення зустрічного позову.

Третьою особою-1 подано суду Пояснення
№ 31-346 від 16.09.2014 р., в яких, зокрема
зазначається, що у відповідності до п. 10
Положення (стандарту) бухгалтерського
обліку 14 "Оренда", затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
за № 181 від 28.07.2000р., зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 10.08.2000р.
за №487/4708, орендодавець відображає в
бухгалтерському обліку наданий у
фінансову оренду об'єкт як дебіторську
заборгованість орендаря в сумі
мінімальних орендних платежів і
негарантованої ліквідаційної вартості
за вирахуванням фінансового доходу, що
підлягає отриманню, з визнанням іншого
доходу (доходу від реалізації
необоротних активів). Одночасно
залишкова вартість об'єкта фінансової
оренди виключається з балансу
орендодавця з відображенням у складі
інших витрат (собівартості
реалізованих необоротних активів).

На виконання приписів вищенаведеної
правової норми лізингодавцем - ТзОВ
"Львівська лізингова компанія"
відображено в бухгалтерському обліку,
наданий в фінансовий лізинг: актив -
сідельні тягачі моделі VOLVO FH 4*2 в
кількості 2-х одиниць, як дебіторську
заборгованість лізингоодержувача ТзОВ
"СУКП "Росан" в сумі непогашених
орендних платежів за договором
фінансового лізингу № 4005 від 26.06.2008р.

Постановою господарського суду
Львівської області справа № 31/168-2010 від
03.11.2010 р. ТзОВ "Львівська лізингова
компанія" визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.
Ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Слідзьону Н.П. В
ліквідаційній процедурі, на підставі
даних бухгалтерського обліку - активу
балансу ТзОВ "Львівська лізингова
компанія" до складу ліквідаційної маси
включено суму непогашених лізингових
платежів (дебіторську заборгованість)
ТзОВ "СУКП "Росан" за договором № 4005 від
26.06.2008р.

В процесі процедури ліквідації ТзОВ
"Львівська лізингова компанія"
лізингоодержувачем - ТзОВ "СУКП "Росан"
зобов'язання перед ТзОВ "Львівська
лізингова компанія" згідно Договору
фінансового лізингу за № 4005 від 26.06.2008
р. на суму 1586117,33 грн. виконано в повному
обсязі, що підтверджується актом
звірки взаємних розрахунків від 21.11.2012
р. Отримані кошти ліквідатором
спрямовані на погашення кредиторської
заборгованості перед ПАТ "ВіЕйБі Банк".

В зв'язку з завершенням ТзОВ "СУКП
"Росан" сплати компенсації вартості
об'єктів лізингу, рішенням
господарського суду Львівської
області від 24.07.2012 р. у справі № 5015/2455/12
за ТзОВ "СУКП "Росан" визнано право
власності на сідельні тягачі моделі VOLVO
FH 4*2 в кількості 2-х одиниць. При
розгляді зазначеної справи
господарським судом встановлено
правомірність включення до
ліквідаційної маси ТзОВ "Львівська
лізингова компанія" суми лізингових
платежів за транспортні засоби в
кількості 2-х одиниць, передані за
Договором фінансового лізингу № 4005 від
26.06.2008р.

Окрім цього третя особа-1 зазначає, що
ПАТ "ВіЕйБі Банк" є кредитором ТзОВ
"Львівська лізингова компанія" у справі
№31/168-2010 про банкрутство ТзОВ
"Львівська лізингова компанія".
Кредиторські вимоги ПАТ "ВіЕйБі Банк",
заявлені до підприємства - банкрута
ТзОВ "Львівська лізингова компанія"
складають: 4 686 745,34 грн. - вимоги 1-ї
черги; 831 978,33 грн. - вимоги 6-ї черги. В
процедурі ліквідації ТзОВ "Львівська
лізингова компанія" погашено
кредиторські вимоги ПАТ "ВіЕйБі Банк" в
сумі 714 580,77 грн. основного боргу.
Ліквідатором ТзОВ "Львівська лізингова
компанія" подано до господарського
суду Львівської області звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
станом на 24.06.2014 р. для затвердження.

Явку представника третьої особи-1 в
судове засідання 15.10.2014 р. не
забезпечено

Представник третьої особи-2 пояснень по
суті спору суду не надав.

В процесі розгляду справи судом
встановлено:

14.08.2007 р. між ВАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», правонаступником
якого є ПАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" та ТОВ "Львівська
лізингова компанія" укладено Кредитний
договір № 49/07, умови якого (в редакції
згідно Додаткової угоди № 5 від 18.02.2008 р.
) передбачали надання третій особі-1 у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання кредиту у формі
мультивалютної кредитної лінії з
максимальним лімітом в сумі
еквівалентній 600 000, 00 доларів США, що в
еквіваленті становить 3 030 000, 00 гривень
відповідно до офіційного курсу НБУ на
день підписання Кредитного договору з
терміном остаточного повернення
кредиту 13.08.2011 року включно.

Як зазначається у первісній позовній
заяві всього на виконання умов
Кредитного договору позивачем було
надано ТОВ "Львівська лізингова
компанія" 8 траншів кредиту на загальну
суму 577 500,00 дол. США.

На забезпечення виконання кредитних
зобов'язань ТОВ "Львівська лізингова
компанія" перед позивачем між ПАТ
"ВіЕйБі Банк" та ТзОВ "Львівська
лізингова компанія" укладено Договір
застави № VZ 7287 від 30.07.2008 р., відповідно
до умов якого позивачу в заставу
передано автомобілі VOLVO FН 4x2, сідловий
тягач - Е, 2008 р. в., реєстраційний номер
ВС3826ВМ, номер шасі (кузова, рами)
YV2А802А48В519885, колір синій, та VOLVO FН 4x2,
сідловий тягач - Е, 2008 р.в.,
реєстраційний номер ВС3827ВМ, номер шасі
(кузова, рами) YV2А802А88В519890, колір синій.

Обтяження предмета застави
зареєстровано у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна Львівською
філією державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України 31.07.2008 р. за № 7668309.

Як вбачається із матеріалів справи
передані транспортні засоби, передані
в заставу згідно Договору застави № VZ
7287 від 30.07.2008 р. були предметом
укладеного між ТзОВ "Львівська
лізингова Компанія" (Лізингодавець) та
ТзОВ "Спільне українсько-канадське
підприємство "Росан" (Лізингоодержувач)
Договору фінансового лізингу № 4005 від
26.06.2008 р.

Відповідно до умов вищевказаного
Договору ТзОВ "Львівська лізингова
компанія" зобов'язалося придбати у
власність у Продавця майно - об'єкт
лізингу та передати його в платне
користування ТОВ "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан" на умовах фінансового лізингу.

За умовами п. 2.1. Договору та додатку № 1
до нього об'єктом лізингу є 2 (два)
сідельні тягачі марки VOLVO модель ЕН 4x2,
номерні знаки - ВС3826ВМ та ВС3827ВМ.

У п. 3.1. Договору фінансового лізингу
сторони погодили, що лізингові платежі
сплачуються Лізингоодержувачем згідно
графіку сплати лізингових платежів, що
наведені в додатку 2 до даного договору,
який є невід'ємною частиною даного
договору.

Відповідно до п. 2.2. договору
фінансового лізингу загальна вартість
об'єкта лізингу на момент укладення
договору складає 1 571 000, 00 грн., в т.ч. ПДВ.

Наявні в матеріалах справи документи
свідчать, що на виконання зобов'язань
за Договором фінансового лізингу ТОВ
"Спільне українсько-канадське
підприємство "Росан" сплатило ТОВ
"Львівська лізингова компанія"
лізингових платежів на загальну суму 2
083 357, 47 грн. з яких: перший лізинговий
платіж згідно Договору, в т.ч. ПДВ - 314
200,00 грн.; відшкодування (компенсація)
частини вартості майна, в т.ч. ПДВ - 1 271
917,33 грн.; винагорода (комісія) по
Договору, без ПДВ - 497 240,14 грн.
Виконання зобов'язань СП "Росан" за
Договором фінансового лізингу щодо
сплати лізингових платежів
підтверджується журналом проводок
позивача та підписаним обома сторонами
Договору Актами звірки
взаєморозрахунків від 31.12.2011 р. та від
02.07.2012 р.

Пункт 9.5 Договору фінансового лізингу
передбачає, що після закінчення строку
лізингу право власності на об'єкт
лізингу переходить до
Лізингоодержувача (СП «Росан») за умови
повної сплати лізингових платежів.
Лізингодавець (ТОВ «Львівська
лізингова компанія») зобов'язаний
сприяти Лізингоодержувачу в
оформленні усіх передбачених
законодавством документів для
відчуження майна.

Як встановив суд, належні до сплати за
Договором фінансового лізингу
лізингові платежі було сплачено
відповідачем (за первісним позовом) у
повному обсязі.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 27.07.2012 р. у
справі № 5015/2455/12 за позовом ТзОВ
"Спільне українсько-канадське
підприємство "Росан" до ТзОВ "Львівська
лізингова компанія" за участю третьої
особи ПАТ "ВАБ" за ТзОВ "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан" визнано право власності на
сідловий тягач-Е марки Volvo модель FH, №
шасі (рами) YV2AS02A48B519885, номерний знак
ВС3826ВМ, 2008 року випуску та сідловий
тягач-Е марки Volvo модель FH, № шасі
(кузова, рами) YV2AS02A88B519890, номерний знак
ВС3827ВМ, 2008 року випуску.

За змістом вищевказаного судового
рішення господарський суд, з огляду на
закінчення 29.07.2011 р. строку дії Договору
фінансового лізингу і сплату позивачем
усієї суми лізингових платежів,
прийшов до висновку, що до позивача
перейшло право власності на предмет
фінансового лізингу за Договором - 2
(два) сідельні тягачі марки Volvo модель FH
4x2, що дало суду підстави для
задоволення вимоги ТОВ "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан" про визнання права власності на
вищевказані автомобілі.

Отже, як вбачається із рішення
господарського суду Львівської
області від 27.07.2012 р. у справі № 5015/2455/12 в
результаті виконання Договору
фінансового лізингу № 4005 від 26.06.2008 р.
відбулася зміна власника рухомого
майна, яке є предметом Договору застави
№ VZ 7287 від 30.07.2008 р.

Пунктом 2.4.5. Договору застави
передбачено, що ПАТ "ВіЕйБі Банк" має
право задовольнити за рахунок предмета
застави всі свої вимоги у повному
обсязі визначеному на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, неустойку, відшкодування
збитків, завданих прострочкою
виконання, всі інші вимоги, що
випливають з кредитного договору, а
також витрати, пов`язані із зверненням
стягнення на предмет застави та його
реалізацію.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 14.10.2010 р.
порушено провадження у справі № 31/168-2010
про банкрутство ТОВ "Львівська
лізингова компанія" та введено
мораторій на задоволення вимог
кредитора.

Постановою господарського суду від
03.11.2010 р. ТОВ "Львівська лізингова
компанія" визнано банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.
Кредиторські вимоги ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
визнані у повному обсязі. Проте, як
вказує позивач транспортні засоби, які
є предметом застави згідно Договору
застави № VZ 7287 від 30.07.2008 р. не були
включені до ліквідаційної маси ТОВ
"Львівська лізингова компанія",
внаслідок чого ПАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк", як заставодавець,
позбавлений права задоволити за
рахунок заставного майна свої
кредиторські вимоги у процедурі
банкрутства ТОВ "Львівська лізингова
компанія".

Факт переходу до ТОВ "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан" права власності на сідловий
тягач-Е марки Volvo модель FH, № шасі (рами)
YV2AS02A48B519885, номерний знак ВС3826ВМ, 2008 року
випуску та сідловий тягач-Е марки Volvo
модель FH, № шасі (кузова, рами)
YV2AS02A88B519890, номерний знак ВС3827ВМ, 2008 року
випуску позивач (за первісним позовом)
не заперечує та не оспорює, однак
вважає, що перехід права власності на
предмет застави від заставодавця до
іншої особи не тягне за собою
припинення заставного зобов'язання, а
навпаки застава зберігає чинність,
оскільки нормами чинного
законодавства України встановлено
пріоритет права заставодержателя на
предмет застави перед особами, у яких
виникло право власності на це майно
після укладення відповідного договору
застави.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача розглянувши та дослідивши
докази по справі та оцінивши їх в
сукупності, прийшов до висновку, що в
задоволенні первісних позовних вимог
слід відмовити, зустрічний позов
задоволити. При прийнятті рішення суд
виходив з наступного:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку, при
цьому зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Як встановлено в процесі розгляду
справи згідно укладеного між ВАТ
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" та
ТОВ "Львівська лізингова компанія"
Кредитного договору № 49/07 від 14.08.2007 р.,
третій особі-1 було надано кредит на
загальну суму 577 500,00 дол. США із
кінцевим терміном повернення до 13.08.2011
р.

На забезпечення виконання ТОВ
"Львівська лізингова компанія"
зобов'язань перед позивачем за
вищевказаним Кредитним договором між
ПАТ "ВіЕйБі Банк" та ТзОВ "Львівська
лізингова компанія" укладено Договір
застави № VZ 7287 від 30.07.2008 р., на підставі
якого позивачу в заставу передано
автомобілі VOLVO FН 4x2, сідловий тягач - Е,
2008 р. в., реєстраційний номер ВС3826ВМ,
номер шасі (кузова, рами) YV2А802А48В519885,
колір синій, та VOLVO FН 4x2, сідловий тягач -
Е, 2008 р.в., реєстраційний номер ВС3827ВМ,
номер шасі (кузова, рами) YV2А802А88В519890,
колір синій.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
заставу» та ст. 572 ЦК України застава є
способом забезпечення зобов'язань; у
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право в разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 20 Закону
України "Про заставу" заставодержатель
набуває право звернення стягнення на
предмет застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

У разі ліквідації юридичної особи
заставодавця заставодержатель набуває
право звернення стягнення на
заставлене майно незалежно від
настання строку виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом (чч. 1, 2 ст. 590 ЦК
України).

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про
заставу" застава зберігає силу, якщо за
однією з підстав, зазначених в законі,
майно або майнові права, що складають
предмет застави, переходять у
власність іншої особи. Застава
зберігає силу і у випадках, коли у
встановленому законом порядку
відбувається уступка
заставодержателем забезпеченої
заставою вимоги іншій особі або
переведення боржником боргу, який
виник із забезпеченої заставою вимоги,
на іншу особу.

Вищезазначені норми Закону України
«Про заставу» та Цивільного кодексу
України застосовуються з урахуванням
положень Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", який визначає
правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань, а
також правовий режим виникнення,
оприлюднення та реалізації інших прав
юридичних і фізичних осіб стосовно
рухомого майна.

За змістом ст. 23 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" відповідно до
забезпечувального обтяження обтяжувач
має право в разі порушення боржником
забезпеченого обтяженням зобов'язання
або договору, на підставі якого виникло
забезпечувальне обтяження, одержати
задоволення своєї вимоги за рахунок
предмета обтяження в черговості згідно
із встановленим пріоритетом.

Обтяжувач набуває права вимагати
виконання забезпеченої обтяженням
вимоги незалежно від настання строку
виконання в разі, якщо порушено
провадження у справі про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" взаємні права та
обов'язки за правочином, на підставі
якого виникло обтяження, виникають у
відносинах між обтяжувачем і боржником
з моменту набрання чинності цим
правочином, якщо інше не встановлено
законом.

Реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом. У разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте воно є не чинним у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється
пріоритет обтяження, якщо інші
підстави для виникнення пріоритету не
визначені цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", якщо інше не
встановлено законом, зареєстроване
обтяження зберігає силу для нового
власника (покупця) рухомого майна, що є
предметом обтяження, за винятком таких
випадків: 1) обтяжувач надав згоду на
відчуження рухомого майна боржником
без збереження обтяження; 2) відчуження
належного боржнику на праві власності
рухомого майна здійснюється в ході
проведення господарської діяльності,
предметом якої є систематичні операції
з купівлі-продажу або інші способи
відчуження цього виду рухомого майна.

Як встановив суд, предмет застави за
Договором застави № VZ 7287 від 30.07.2008 р. на
підставі укладеного між ТзОВ
"Львівська лізингова Компанія" та ТзОВ
"Спільне українсько-канадське
підприємство "Росан" Договору
фінансового лізингу № 4005 від 26.06.2008 р.
перейшов у власність відповідача (за
первісним позовом) - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан".

Право власності відповідача на спірне
нерухоме майно визнано Рішенням
господарського суду Львівської
області від 27.07.2012 р. у справі № 5015/2455/12
за позовом ТзОВ «Спільне
українсько-канадське підприємство
«Росан», м. Львів до відповідача - ТзОВ
«Львівська лізингова компанія» в особі
арбітражного керуючого-ліквідатора
Слідзьонни Н.П., м. Львів, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк», м. Київ про визнання
права власності та звільнення майна з
під застави.

Згідно вищевказаного процесуального
документа, за результатами розгляду
справи суд прийшов до висновку, що у
зв'язку із закінченням 29.07.2011 р. строку
дії Договору та сплатою позивачем
усієї суми лізингових платежів, до
позивача перейшло право власності на
предмет фінансового лізингу за
Договором - 2 (два) сідельні тягачі марки
Volvo модель FH 4x2.

Рішення господарського суду
Львівської області від 27.07.2012 р. у
справі № 5015/2455/12 набрало законної сили,
а відтак встановлені в ньому обставини
в силу ст. 35 ГПК України не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 806 ЦК України за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються
загальні положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом,
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж та положення про
договір поставки, якщо інше не
встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм
лізингу встановлюються законом.

Згідно положень ст. 1 Закону України
«Про фінансовий лізинг» фінансовий
лізинг - це вид цивільно-правових
відносин, що виникають із договору
фінансового лізингу, за яким
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

За змістом п. 14.1.97. ст. 14 Податкового
кодексу України лізинг (оренда)
вважається фінансовим, якщо лізинговий
(орендний) договір містить одну з таких
умов: об'єкт лізингу передається на
строк, протягом якого амортизується не
менш як 75 відсотків його первісної
вартості, а орендар зобов'язаний на
підставі лізингового договору та
протягом строку його дії придбати
об'єкт лізингу з наступним переходом
права власності від орендодавця до
орендаря за ціною, визначеною у такому
лізинговому договорі; балансова
(залишкова) вартість об'єкта лізингу на
момент закінчення дії лізингового
договору, передбаченого таким
договором, становить не більш як 25
відсотків первісної вартості ціни
такого об'єкта лізингу, що діє на
початок строку дії лізингового
договору; сума лізингових (орендних)
платежів з початку строку оренди
дорівнює первісній вартості об'єкта
лізингу або перевищує її; майно, що
передається у фінансовий лізинг,
виготовлене за замовленням
лізингоотримувача (орендаря) та після
закінчення дії лізингового договору не
може бути використаним іншими особами,
крім лізингоотримувача (орендаря),
виходячи з його технологічних та
якісних характеристик.

У п. 14.1.191. ст. 14 Податкового кодексу
України, в якому наведено визначення
поняття постачання товарів,
зазначається, що постачанням товарів
також розуміється фактична передача
матеріальних активів іншій особі на
підставі договору про фінансовий
лізинг (повернення матеріальних
активів згідно з договором про
фінансовий лізинг) чи іншої
домовленості, відповідно до якої
оплата відстрочена, але право
власності на матеріальні активи
передається не пізніше дати здійснення
останнього платежу.

Аналіз змісту вищенаведених правових
норм дає можливість зробити висновок,
що договір фінансового лізингу поєднує
в собі елементи договорів оренди та
купівлі-продажу. За умовами вказаного
правочину фактично відбувається
відчуження майна від лізингодавця до
лізингоодержувача.

(Аналогічної позиції щодо визначення
договору фінансового лізингу як
змішаного договору дотримується
Верховний суд України в Постанові від
01.10.2013 р. у справі № 11/5005/2290/2012.)

Згідно Витягу з ЄДРЮО та ФОП № 329674
фінансовий лізинг визначено, як одним
із видів господарської діяльності ТзОВ
"Львівська лізингова компанія".

Таким чином, суд приходить до висновку,
що спірний предмет застави було
відчужено заставодавцем в ході
проведення господарської діяльності,
предметом якої є систематичні операції
з передачі рухомого майна в лізинг, а
відтак з огляду на приписи ч. 3 ст. 9
Закону України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень"
зареєстроване обтяження транспортних
засобів втратило силу.

Посилання позивача (за первісним
позовом) на ст. 27 Закону України "Про
заставу" суд до уваги не приймає,
оскільки згідно ч. 2 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" законодавчі та
інші нормативно-правові акти, прийняті
до набрання чинності цим Законом,
застосовуються в частині, що не
суперечить цьому Закону, а тому норми
вказаного закону є спеціальними
відносно Закону України "Про заставу"
(зазначена позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
09.07.2014 року у справі № 6-89цс14).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
вимоги позивача (за первісним позовом)
про звернення стягнення на майно, яке є
власністю відповідача (за первісним
позовом) і зареєстроване обтяження
якого втратило силу є
необґрунтованими, а тому в задоволенні
первісного позову суд відмовляє.

Щодо позовних вимог, заявлених у
зустрічному позові, то суд зазначає
наступне:

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 316 ЦК
України правом власності є право особи
на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Як зазначалось вище, Рішенням
господарського суду Львівської
області від 27.07.2012 р. у справі № 5015/2455/12,
яке набрало законної сили за ТзОВ
"Спільне українсько-канадське
підприємство "Росан" визнано право
власності на сідловий тягач-Е марки Volvo
модель FH, № шасі (рами) YV2AS02A48B519885,
номерний знак ВС3826ВМ, 2008 року випуску
та сідловий тягач-Е марки Volvo модель FH,
№ шасі (кузова, рами) YV2AS02A88B519890,
номерний знак ВС3827ВМ, 2008 року випуску.

У відповідності до п. 37 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р.
документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є,
зокрема рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Отже рішення суду про визнання права
власності на неру хоме майно, що
набрало законної сили, є належною
правовою підставою для внесення запису
до Державного реє стру прав про
реєстрацію такого пра ва

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319
ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном (ст. 391 ЦК України).

З наявних в матеріалах справи Витягу з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна № 36382319 від 07.06.2012 р. та Витягу про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна № 37805692 від
13.09.2012 р. вбачається, що належне
позивачу (за зустрічним позовом) майно,
а саме автомобілі VOLVO FН 4x2, сідловий
тягач - Е, 2008 р. в., реєстраційний номер
ВС3826ВМ та VOLVO FН 4x2, сідловий тягач - Е, 2008
р.в., реєстраційний номер ВС3827ВМ
перебуває під обтяженням,
зареєстрованим у Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна Львівською
філією державного підприємства
"Інформаційний центр" Міністерства
юстиції України 31.07.2008 р. за № 7668309.
Підставою обтяження є Договір застави
№ VZ 7287 від 30.07.2008 р.

Однак, як слідує із правових норм,
наведених в обґрунтування даного
судового рішення в частині розгляду
первісного позову, у зв'язку із
відчуженням Товариством з обмеженою
відповідальністю "Львівська лізингова
компанія" предмета застави позивачу (за
зустрічним позовом) зареєстроване
обтяження вищевказаних транспортних
засобів втратило силу. Таким чином, суд
вважає, що обмеження правомочності
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
українсько-канадське підприємство
"Росан" як власника спірного рухомого
майна, внаслідок наявності в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна відповідного запису, на
сьогоднішній день є безпідставним.

Пунктом 24 Порядку ведення Державного
реєстру обтяжень рухомого майна,
затвердженого Постановою кабінету
міністрів України від 05.07.2004 р. № 830
відомості про припинення обтяження
реєструються на підставі заяви
обтяжувача чи уповноваженої ним особи.

Після припинення обтяження обтяжувач
самостійно, на письмову вимогу
боржника чи особи, права якої порушено
внаслідок наявності запису про
обтяження, протягом п'яти днів
зобов'язаний подати реєстратору заяву
про припинення обтяження і виключення
його з Реєстру.

Частина 3 ст. 44 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" передбачає, що
після припинення обтяження обтяжувач
самостійно або на письмову вимогу
боржника чи особи, права якої порушено
внаслідок наявності запису про
обтяження, протягом п'яти днів
зобов'язаний подати держателю або
реєстратору Державного реєстру заяву
про припинення обтяження і подальше
вилучення відповідного запису з
Державного реєстру. У разі невиконання
цього обов'язку обтяжувач несе
відповідальність за відшкодування
завданих збитків.

З огляду на визначений вищенаведеними
правовими нормами обов'язок
відповідача (за зустрічним позовом) як
обтяжувала та враховуючи те, що
безпідставна наявність в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
записів про обтяження належних
позивачу (за первісним позовом)
транспортних засобів обмежує його
право власності, суд прийшов до
висновку що зустрічні позовні вимоги є
обґрунтованими, а тому підлягають до
задоволення повністю.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

Судові витрати за розгляд даного спору,
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на позивача (за первісним
позовом) в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 9, 23 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", ст.ст. 316, 317, 319, 321,
328, 386, 391, 509, 572, 589 ЦК України ст.ст.4-3, 33, 43 ,
49, п. 1-1. ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-84 ГПК України ,
суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісного позову
відмовити повністю.

2. Зустрічні позовні вимоги задоволити
повністю.

3. Усунути перешкоди в користуванні
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Спільне
українсько-канадське підприємство
«Росан», (79035, м. Львів, вул. Зелена, 147.
Ідентифікаційний код 14369134)
наступними транспортними засобами: VOLVO
FН 4x2, сідловий тягач - Е, 2008 р. в.,
реєстраційний номер ВС3826ВМ, номер шасі
(кузова, рами) YV2А802А48В519885, колір синій
та VOLVO FН 4x2, сідловий тягач - Е, 2008 р.в.,
реєстраційний номер ВС3827ВМ, номер шасі
(кузова, рами) YV2А802А88В519890, колір синій, і
зобов'язати Публічне акціонерне
товариство «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» (04119, м. Київ, вул.
Зоологічна, 5. Ідентифікаційний код
19017842) протягом 10 днів з моменту
набрання рішенням суду законної сили
подати реєстратору - Львівській філії
державного підприємства
«Інформаційний центр» Міністерства
юстиції України, заяви про вилучення з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна обтяжень, що накладені
відповідно до Договору застави № VZ7287
від 30.07.2008 року на наступні транспортні
засоби: VOLVO FН 4x2, сідловий тягач - Е, 2008 р.
в., реєстраційний номер ВС3826ВМ, номер
шасі (кузова, рами) YV2А802А48В519885, колір
синій та VOLVO FН 4x2, сідловий тягач - Е, 2008
р.в., реєстраційний номер ВС3827ВМ, номер
шасі (кузова, рами) YV2А802А88В519890, колір
синій.

4. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» (04119, м. Київ, вул.
Зоологічна, 5. Ідентифікаційний код
19017842) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спільне
українсько-канадське підприємство
«Росан», (79035, м. Львів, вул. Зелена, 147.
Ідентифікаційний код 14369134) 1 073,00 грн.
судового збору.

5. Наказ на виконання даного Рішення
видати відповідно до вимог
ст. 116 ГПКУ.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 20.10.2014 р.

Головуючий суддя
Ділай У.І.

Суддя
Мороз Н.В.

Суддя
Мазовіта А.Б.