м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Українське Дунайське
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київ-Спецсталь»
про стягнення 383 969,43 грн.
Суддя Васильченко Т.В.
в присутності представників сторін:
від позивача Корнілевський Є.І.,
довіреність №Д/ЮС 86 від 18.11.2013;від
відповідачане з'явилися
Суть спору: Приватне акціонерне
товариство «Українське Дунайське
пароплавство» звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київ-Спецсталь» про
стягнення 378 115, 96 грн. з яких: 348366, 84 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов букінг-ноти №КФО/13040810
від 08.04.2013 позивач передав відповідачу
обумовлені букінг-нотою ліхтери, проте
відповідач в порушення умов
букінг-ноти зобов'язання по оплаті за
використання ліхтерів не виконав, у
зв'язку з чим виникла заборгованість
перед позивачем в сумі 348366, 84 грн., що
зумовило нарахування пені та 3 % річних.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.07.2014 порушено провадження у
справу до розгляду.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 11.08.2014 справу
Босому В.П., у зв'язку з перебуванням
судді Васильченко Т.В. у відпустці.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.08.2014, на підставі ст.ст. 65, 86
до провадження суддею Босий В.П. та
призначено до розгляду.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 11.09.2014 справу
Васильченко Т.В., в зв'язку з виходом
судді з відпустки.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.09.2014, на підставі ст.ст. 65, 86
до провадження суддею Васильченко Т.В.
та призначено до розгляду.
08.10.2014 позивач через відділ діловодства
суду подав заяву про збільшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої просить стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 383969, 43 грн., з
якої 348366, 84 грн. - основний борг, 27 952, 94
грн. - пеня та 7649, 65 грн. - 3% річних.
Частина 4 ст. 22 ГПК України визначає
права, які належать лише позивачу. Так,
відповідно до зазначеної норми права,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити або зменшити розмір
Відповідно до абз. 1 п. 3.10 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
Враховуючи те, що вищезазначені дії
позивача не суперечать законодавству
та не порушують права і охоронювані
законом інтереси інших осіб, суд
приймає заяву про збільшення позовних
Отже, оскільки збільшення розміру
позовних вимог, викладене позивачем у
його письмовій заяві, прийняте
господарським судом, то новою ціною
позову, виходячи з якої розглядається
спір є: 383969,43 грн., з яких: 348366, 84 грн. -
основний борг, 27 952, 94 грн. - пеня та 7649, 65
В судовому засіданні 13.10.2014 представник
позивача позовні вимоги, викладені в
заяві про збільшення розміру позовних
вимог підтримав, просив суд
Відповідач свого представника в судове
засідання повторно не направив, про
причини неявки суду не повідомив, хоча
про час та місце проведення судового
засідання повідомлений своєчасно та
належним чином, відзив на позов, заяв чи
клопотань до суду не подав.
Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" розпочинаючи судовий
розгляд, суддя має встановити, чи
повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
В судовому засіданні 13.10.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника, який приймав участь під
час розгляду справи, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають на підставах,
встановлених ст. 11 цього Кодексу,
зокрема, договорів та інших правочинів
(ч. 2 ст. 509 ЦК України).

При цьому, букінг-нота є видом
контракту з морських вантажних
перевезень, за яким чітко визначені
умови і специфіка вантажів і порядок
оплати транспортних та інших послуг.

08.04.2013 між Приватним акціонерним
товариством «Українське Дунайське
пароплавство» (судновласник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київ-Спецсталь»
(фрахтувальник) підписано букінг-ноту
№КФО/13040810, відповідно до умов якої
судновласник виділяє фрахтувальнику
чотири ліхтери УДП-ДМ-2079/суб,
УДП-ДМ-2039/суб, УДП-ДМ-2375/суб,
УДП-ДМ-2354/суб для забезпечення
суднопідіймальних робіт на 6 км. річки
Дунай.

При цьому, сторони дійшли згоди, що
приймання-передача ліхтерів від
судновласника до фрахтувальника та
від фрахтувальника до судновласника
оформляється двосторонніми актами
приймання-передачі з описом технічного
стану кожного ліхтера на момент
передачі.

За умовами букінг-ноти фрахтувальник
зобов'язався сплачувати судновласнику
фрахт у розмірі 40 доларів США за один
ліхтер за добу+20% ПДВ за календарний
період від дати відходу з порту Ізмаїл
до дати акту приймання-передачі
ліхтера від фрахтувальника
судновласнику в порту Ізмаїл.
Фрахтувальник здійснює оплату за
використання ліхтерів 100% у
національній валюті по курсу НБУ на
день виставлення рахунку протягом
п'яти календарних днів з моменту
отримання копії рахунку на
розрахунковий рахунок за вказівкою
судновласника.

На виконання умов букінг-ноти, позивач
передав відповідачу в користування
визначені ліхтери, про що свідчать акти
прийому-передачі безекіпажного судна
від 13.04.2013 та від 14.04.2013.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань свідчить також відсутність
з боку відповідача претензій та
повідомлень про порушення позивачем
умов букінг-ноти.

Втім відповідач, в порушення умов,
визначених букінг-нотою не сплатив за
використання отриманих ліхтерів, у
зв'язку з чим виникла заборгованість у
розмірі 348366, 84 грн.

При цьому, позивач, надсилав
відповідачу рахунки №30470 від 19.06.2013 на
суму 47574, 32 грн., №30623 від 31.07.2013 на суму
65990, 20 грн., №30721 від 31.08.2013 на суму 47574, 32
грн., №30846 від 30.09.2013 на суму 46039, 68 грн., №
30975 від 31.10.2013 на суму 47574, 32 грн., №31249 від
30.12.2013 на суму 93614, 00 грн., про що свідчать
супровідні листи №СЕФ-1131 від 30.12.2013 та
№СЕФ-55 від 15.01.2014, а також повідомлення
про вручення поштових відправлень від
03.01.2014 та від 21.01.2014.

До того ж, з матеріалів справи
вбачається, що рахунки для оплати за
використання ліхтерів позивачем
надсилались на електронну адресу
відповідача, а саме: .

Отже, у відповідача виник обов'язок
сплатити грошові кошти у розмірі 348366, 84
грн. за використання ліхтерів, який
останнім не виконано.

В той час, як за умовами ст. 526
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обігу
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином (ст.193 Господарського
кодексу України).

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи, що факт надання позивачем
відповідачу узгоджених букінг-нотою
ліхтерів та факт порушення
відповідачем своїх договірних
зобов`язань в частині своєчасної
оплати наданих ліхтерів підтверджений
матеріалами справи і не спростований
відповідачем, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення основного боргу в
сумі 348366, 84 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання, настають
наслідки, передбачені договором або
законом, в тому числі, сплата неустойки.
Приписами ст. 230 ГК України також
встановлено, що у разі порушення
учасником господарських відносин
правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання,
він зобов'язаний сплатити штрафні
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612
Цивільного кодексу України передбачає,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Умовами букінг-ноти сторони встановили
відповідальність у вигляді пені за
перевищення строку оплати фрахта в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ.

Відтак, оскільки відповідач допустив
прострочення розрахунків з позивачем
за надані ліхтери, на підставі
наведених вище норм чинного
законодавства та умов букінг-ноти,
позивачем нараховано та заявлено до
стягнення пеню в загальній сумі 27 952, 94
грн.

Окрім того, оскільки у відповідності до
статті 625 Цивільного кодексу України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом, позивачем
нараховано та заявлено до стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 7649, 65 грн.

Перевіривши надані розрахунки пені та
3% річних, суд дійшов висновку про їх
обґрунтованість, вірність та
відповідність фактичним обставинам
справи і нормам чинного законодавства,
тому вимоги позивача в цій частині
також підлягають задоволенню.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги та свідчили про
відсутність у нього обов'язку сплатити
грошові кошти за використання
ліхтерів.

З урахуванням вищевикладеного,
оцінивши подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
задоволення позовних вимог, з
покладенням витрат по сплаті судового
збору на відповідача в порядку ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київ-Спецсталь» (01133,
м. Київ, вул. Івана Кудрі, буд. 38-Б;
ідентифікаційний код 37403554) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Українське Дунайське пароплавство»
(68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул.
Краснофлотська, буд. 28,
ідентифікаційний код 01125821) 348366 (триста
сорок вісім тисяч триста шістдесят
шість) грн. 84 коп. - основного боргу, 27 952
(двадцять сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят
дві) грн. 94 коп. - пені, 7649 (сім тисяч
шістсот сорок дев'ять) грн. 65 коп. - 3%
річних та 7679 (сім тисяч шістсот
сімдесят дев'ять) грн. 39 коп. судового
збору, видати наказ позивачу після
набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.10.2014.

Суддя

Т.В.Васильченко