ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.10.14р. Справа № 904/6519/14

За позовом Дочірнього підприємства
"Готельний комплекс "ТУРИСТ" Приватного
акціонерного товариства ПрАТ
"УКРПРОФТУР", м.Київ

до Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області,
м.Дніпропетровськ

про стягнення 412 471,72 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

Секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Ткаченко Г.І.,
представник за довіреністю №2654/УР від
04.06.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 27.08.14р.
порушено провадження у справі № 904/6519/14
за позовом Дочірнього підприємства
"Готельний комплекс "ТУРИСТ" Приватного
акціонерного товариства ПрАТ
"УКРПРОФТУР" (далі - позивач) до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Дніпропетровській області (далі -
відповідач) про стягнення 412 471,72 грн.
Розгляд справи призначено на 07.10.14р.

06.10.14р. до суду від позивача надійшла
заява про збільшення розміру позовних
вимог, відповідно до якої позивач
просить суд стягнути з відповідача 414
202,30 грн.

Ухвалою господарського суду від 07.10.14р.
відкладено розгляд на 23.10.14р.

21.10.14р. до господарського суду від
позивача надійшла заява про долучення
до матеріалів справи фіскального чеку,
як доказ направлення на адресу
відповідача копії позовної заяви та
доданих до неї документів згідно опису
вкладення від 19.08.14р.

23.10.14р. повноважний представник
позивача у судове засідання не
з'явився, але 22.10.14р. до суду від
позивача надійшло клопотання про
розгляд справи за відсутністю
повноважного представника позивача. В
клопотанні також зазначено про те, що
позивач заявлені позовні вимоги
підтримує у повному обсязі. Крім того,
до суду 22.10.14р. від позивача надійшли:
заява про долучення до матеріалів
справи витребуваних судом документів;
заява про повернення надмірно
сплаченого судового збору; письмове
підтвердження того, що у провадженні
господарських судів України або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішує спір, немає справи зі спору між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав та немає рішення цих
органів з такого спору.

В свою чергу, повноважений представник
відповідача просив суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.
Крім того, повноважний представник
відповідача надав для долучення до
матеріалів справи виписку з ЄДРПОУ.

У судовому засіданні 23.10.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши подані докази, заслухавши
пояснення повноважного представника
відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.14р. між позивачем та відповідачем
укладено Договір про надання готельних
послуг №48-2014/О (далі - Договір),
відповідно до умов п. 2.1. якого, за цим
Договором позивач надає послуги з
проживання, організації та
обслуговування заходів відповідача в
період з 17 лютого по 26 лютого 2014р.

Пунктом 2.2. Договору передбачено, що
перелік послуг та їх вартість, а також
вартість договору зазначені у додатку
№ 1 до даного Договору, який є
невід'ємною частиною даного Договору.

Як зазначено у п. 2.3. Договору, сума
даного договору складає 407 250,00 грн., а
саме проживання 387 осіб по 250,00 грн. за
добу.

Відповідно до п. 4.1. Договору для
визначення вартості проживання до
цього Договору застосовуються ціни,
встановлені позивачем. Діючі ціни на
обслуговування, що надаються
позивачем, визначаються у національній
валюті України.

Згідно з п. 4.2. Договору відповідач
здійснює оплату за фактично надані
послуги протягом 10 банківських днів.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що
сторони несуть відповідальність одна
перед одною за заподіяні збитки,
пов'язані з порушенням умов, які
визначено цим Договором.

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань,
включаючи повне виконання
взаєморозрахунків (п. 8.1. Договору).

Відповідно до Додатку № 1 до
вищезазначеного Договору послуги були
надані в період з 17.02.14р. по 26.02.14р. на
загальну суму 407 250,00 грн.

Як зазначає позивач, в порушення умов
Договору відповідачем не було у
встановлені строки сплачено кошти за
надані послуги, у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість
перед позивачем у розмірі 407 250,00 грн.

Позивач звертає увагу суду на те, що
факт надання позивачем послуг за
Договором та наявність заборгованості
відповідача підтверджується
бухгалтерською довідкою щодо суми
заборгованості по вищезазначеному
Договору.

За неналежне виконання відповідачем
умов вищезазначеного Договору,
позивачем на підставі ч.2 ст. 625 ЦК
України були нараховані 3% річних у
розмірі 6 952,30 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача
заборгованість за надані послуги у
розмірі 407 250,00 грн., 3% річних у розмірі 6
952,30 грн., а всього 414 202,30 грн.

Відповідач доказів належного
виконання своїх зобов'язань по
вищезазначеному Договору на момент
розгляду спору до господарського суду
не надав. Крім того, відповідач
наведених позивачем обставин не
спростував але заявлені позовні вимоги
не визнав, виходячи з наступного.

Відповідач просив суд врахувати, що він
є бюджетною установою, яка
фінансується за рахунок Державного
бюджету України.

Посилаючись на ст.ст. 47, 48 Бюджетного
кодексу України відповідач зазначає
про те, що розпорядники коштів
Державного бюджету України одержують
бюджетні асигнування, що є підставою
для затвердження кошторисів. Кошторис
є основним плановим документом
бюджетної установи, який надає
повноваження щодо отримання доходів і
здійснення видатків, визначає обсяг і
спрямування коштів для виконання
бюджетною установою своїх функцій та
досягнення цілей, визначених на
бюджетний період відповідно до
бюджетних призначень. Державна
казначейська служба України реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів та здійснює контроль
за відповідністю кошторисів
розпорядників бюджетних коштів
розпису Державного бюджету України.
Розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань, встановлених кошторисами.
Враховуючи зазначене, відповідач
звертає увагу суду на те, що
заборгованість відповідача перед
позивачем за надання готельних послуг
виникла не з вини відповідача, оскільки
фінансування на утримання МВС України
у 2014 році виділяється з Державного
бюджету України не в повному обсязі від
реальної потреби органів внутрішніх
справ.

Крім того, відповідач просить суд при
ухваленні рішення по справі щодо
задоволення вимог позивача про
стягнення 3% річних від простроченої
суми та судового збору врахувати
фінансовий стан відповідача.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника відповідача, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог-відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України, умови
укладеного між сторонами Договору та
обставини справи, господарський суд
вважає, що вимоги позивача в частині
стягнення заборгованості за надані
послуги у розмірі 407 250,00 грн. є
обґрунтованими та доведеними, у зв'язку
з чим підлягають задоволенні у повному
обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищевказаної норми закону
позивачем були нараховані 3% річних у
розмірі 6952,30грн., розрахунок яких судом
перевірений та визнаний таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства, у зв'язку з чим підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що
відповідач є бюджетною установою, яка
фінансується за рахунок Державного
бюджету України та на те, що
фінансування на утриманні відповідача
проводиться не в повному обсязі до
уваги судом не беруться, оскільки
відсутність бюджетних коштів не
виправдовує бездіяльність відповідача
і не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
заборгованість підтверджується
матеріалами справи, а зобов'язання
повинні виконуватись належним чином та
в установлений строк.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625,
629, 901, 903 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського
кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Дніпропетровській області (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Красна, буд. 20-а,
) на користь Дочірнього
підприємства "Готельний комплекс
"Турист" Приватного акціонерного
товариства ПрАТ "Укрпрофтур" (02002, м.
Київ, вул. Р. Окіпної, буд. 2, ) заборгованість за надані послуги
у розмірі 407 250,00грн. (чотириста сім
тисяч двісті п'ятдесят грн. 00 грн.), 3%
річних у розмірі 6 952,30 грн. (шість тисяч
дев'ятсот п'ятдесят дві грн. 30 коп.),
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 8 284,05 грн. (вісім тисяч двісті
вісімдесят чотири грн. 05 коп.).

Повернути Дочірньому підприємству
"Готельний комплекс "Турист" Приватному
акціонерному товариству ПрАТ
"Укрпрофтур" (02002, м. Київ, вул. Р. Окіпної,
буд. 2, ) надмірно
сплачений платіжним дорученням № 815
від 23.07.14р. судовий збір у розмірі 7 779,22
грн. (сім тисяч сімсот сімдесят дев'ять
грн. 22 коп.), про що винести ухвалу.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 24.10.14р.

Суддя Н.Е. Петренко