КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р. Справа№ 911/2063/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Гладченко Д.В.

від відповідача: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Центросталь-Домсталь»

на рішення Господарського суду
Київської області від 17.07.2014р.

у справі №911/2063/14 (суддя Саванчук С.О.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум» в особі
уповноваженої особи фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк
Форум» Соловйової Наталії Анатоліївни

до Приватного акціонерного товариства
«Центросталь-Домсталь»

про стягнення 3 715 457,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Банк
Форум» в особі уповноваженої особи
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ
«Банк Форум» Соловйової Н.А. звернулось
до Господарського суду Київської
області з позовом до Приватного
акціонерного товариства
«Центросталь-Домсталь» про стягнення з
останнього заборгованості за
Кредитним договором №7/08/00KL від 15.01.2008р.
в сумі 3 510 082,44 грн., 205 374,59 грн., а також
про стягнення з відповідача судових
витрат.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 17.07.2014р. позовні
вимоги задоволені повністю, стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
«Центросталь-Домсталь» на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум» 3 180 882,00 грн. простроченої
заборгованості по поверненню
кредитних коштів, 329 200,44 грн.
простроченої заборгованості за
процентами, 205 374,59 грн. пені. Стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
«Центросталь-Домсталь» в доход
державного бюджету України 73 080,00 грн.
судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, відповідач - Приватне акціонерне
товариство «Центросталь-Домсталь»,
подало апеляційну скаргу, за якою
просить скасувати рішення
Господарського суду Київської області
від 17.07.2014р. у справі №911/2063/14 в частині
задоволення вимог щодо стягнення пені
у розмірі 205 374,59 грн.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням та неправильним
застосуванням судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права.

Позивач - Публічне акціонерне
товариство «Центросталь-Домсталь», не
скористався правом, наданим ст. 96 ГПК
України, та не направив апеляційному
суду письмового відзиву на апеляційну
скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014р.
колегією суддів у складі головуючий
суддя Шевченко Е.О., судді Ткаченко Б.О.,
Синиця О.Ф. прийнято до провадження
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Центросталь-Домсталь» та призначено
розгляд справи на 29.09.2014р.

29.09.2014р. представник відповідача в
судове засідання не з'явився, хоча про
час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином. Клопотань
про відкладення розгляду справи від
представника відповідача до
апеляційного суду не надходило.

Судова колегія вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача, враховуючи
обмеження, встановлені ст. 102 ГПК
України, а також те, що ухвалою про
призначення справи до розгляду явка
сторін у судове засідання не
визнавалось обов'язковою.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

Правовідносини між Публічним
акціонерним товариством «Банк Форум»,
як кредитором, та Приватним
акціонерним товариством
«Центросталь-Домсталь» , як
позичальником, виникли на підставі
Кредитного договору №7/08/00-/KL від
15.01.2008р., за умовами якого кредитор
зобов'язався надати позичальнику
кредитні кошти у формі кредитної лінії
для рефінансування кредитної
заборгованості в ПАТ «Банк Форум» та
ведення поточної діяльності
підприємства з максимальним лімітом
заборгованості в сумі 5 000 000,00 грн.

Згідно з п. 1.2. Кредитного договору
кредитні кошти надаються строком по 12
липня 2010р. Також в цьому пункті сторони
встановили з 13 місяця кредитування
щомісячний графік погашення кредиту в
сумі 294 118,00 грн.

Згідно з п. 1.3. Кредитного договору за
користування кредитними коштами
встановлюється плата в розмірі 17%
річних.

Пунктами 2.5., 2.6. Кредитного договору
визначено, що сплата процентів
позичальником здійснюється за
фактичний строк користування
кредитними коштами. При розрахунку
процентів за користування кредитними
коштами приймається рік і місяць рівні
календарній кількості днів. Проценти
сплачуються позичальником на
визначений в цьому Договорі рахунок за
перший місяць користування кредитними
коштами не пізніше останнього робочого
дня першого місяця користування
кредитними коштами за період з моменту
видачі кредитних коштів по 25-те число
першого місяця користування
кредитними коштами включно. В
подальшому проценти за користування
кредитними коштами сплачуються
позичальником щомісячно за період з
26-го числа попереднього місяця по 25-те
число поточного місяця включно не
пізніше останнього робочого дня
поточного місяця. Проценти за останній
місяць користування кредитними
коштами сплачуються в день повернення
кредитних коштів.

14 липня 2008р. сторони уклали Додаткову
угоду до Кредитного договору, згідно з
якою внесли зміни в п. 1.3. Кредитного
договору та зазначили в цьому пунктів,
що за користування кредитними коштами
з 12 липня 2008р. встановлюється плата в
розмірі 18% річних.

Також позивачем та відповідачем був
укладений Додатковий договір від
22.07.2010р. до Кредитного договору, за
якими сторони домовились перенести
заборгованість в сумі 3 763 882,00 грн. з
рахунку простроченої заборгованості
на рахунок строкової заборгованості та
викласти пункти 1.1., 1.2., 1.3., 3.3.5.
Кредитного договору в новій редакції.

Так, зокрема, згідно п. 1.1., 1.2., 2.3.
Кредитного договору в редакції
Додаткового договору від 22.07.2010р.
кредитор надає позичальнику кредитні
кошти у формі невідновлюваної
кредитної лінії для рефінансування
кредитної заборгованості в сумі 3 763 882,00
грн. Кредитні кошти надаються строком
по 12 серпня 2012р. Встановлено, що з липня
2010р. щомісячний графік погашення
кредитної заборгованості в розмірі 150
000,00 грн. За користування кредитними
кошами встановлюється плата в розмірі
22%.

26 грудня 2012р. позивач та відповідач
уклали Додатковий договір №2 до
Кредитного договору, згідно з яким
домовились продовжити термін дії
Кредитного договору з 12.08.2012р. до
30.12.2013р. (включно), перенести
прострочену заборгованість за
основним боргом та відсотками з
рахунків обліку простроченої
заборгованості на рахунки обліку
строкової заборгованості без
стягнення штрафних санкцій за
порушення умов Кредитного договору за
весь період його дії до дати
реструктуризації (в тому числі за
несвоєчасну сплату за основним боргом
та процентами по кредиту за весь період
дії Кредитного договору до моменту
внесення змін відповідно цього
Додаткового договору та викласти
пункти 1.1., 1.2., 1.3., 2.3., 2.6. Кредитного
договору у новій редакції.

Згідно пунктів 1.1., 1.2., 1.3. Кредитного
договору в редакції Додаткового
договору №2 до нього кредитор надає
позичальнику кредитні кошти у формі
невідновлювальної кредитної лінії для
рефінансування кредитної
заборгованості в ПАТ «Банк Форум» та
ведення поточної діяльності
підприємства з максимальним лімітом в
сумі 3 528 882,00 грн. Кредитні кошти
надаються строком по 30 грудня 2013р.
(включно). Позичальник зобов'язаний
повернути кредитні кошти згідно
графіку. За користування кредитними
коштами встановлюється плата в розмірі
22% річних.

Згідно з п. 2.6. Кредитного договору в
редакції Додаткового договору №2
проценти за користування кредитними
коштами позичальник сплачує в валюті
кредиту самостійно на рахунок
погашення кредиту та процентів за
перший місяць користування кредитними
коштами не пізніше останнього робочого
дня першого місяця користування
кредитними коштами за період з моменту
видачі кредитних коштів по 25-те число
першого місяця користування
кредитними коштами включно. В
подальшому проценти за користування
кредитними коштами сплачуються
позичальником щомісячно за період з
26-те число попереднього місяця по 25-те
число поточного місяця включно не
пізніше останнього дня поточного
місяця. Якщо останній день місяця, в
якому позичальник має сплатити
проценти, припадає на вихідний,
святковий або інший неробочий день,
проценти за користування кредитом
позичальник сплачує у перший робочий
банківський день після вихідних,
святкових або неробочих днів. Проценти
за останній місяць користування
кредитними коштами сплачуються в день
повернення кредитних коштів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що однією із
підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

У відповідності до ч. 2 ст. 345
Господарського кодексу України
кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

Частиною 1 ст. 1056 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір
процентів та порядок їх сплати за
договором визначаються в договорі
залежно від кредитного ризику,
наданого забезпечення, попиту і
пропозицій, які склалися на кредитному
ринку, строку користування кредитом,
розміру облікової ставки та інших
факторів.

Як свідчать матеріали справи, позивач
належним чином виконав свої
зобов'язання перед відповідачем в
частині надання кредиту, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи меморіальними ордерами №128712
від 18.01.2008р., на суму 1 628 000,00 грн., №50613
від 06.03.2008р. на суму 500 000,00 грн., №118435 від
14.03.2008р. на суму 450 000,00 грн., №41737 від
08.05.2008р. на суму 1 320 000,00 грн., №97133 від
11.06.2008р. на суму 160 000,00 грн. Всього було
перераховано відповідачеві позивачем 4
058 000,00 грн.

При цьому відповідач не виконав
належним чином своїх зобов'язань щодо
повернення кредиту, сплати відсотків
за користування кредитом, з огляду на
що у нього перед позивачем рахується
заборгованість по кредиту в сумі 3 180
882,00 грн. та заборгованість за
відсотками за користування кредитом в
сумі 329 200,44грн.

Вимогу позивача про повернення
кредиту, сплату відсотків та пені
№2339/1.1. від 21.05.2014р. відповідач залишив
без відповіді та задоволення.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення зобов'язання може бути
обумовлено не будь-яким, а лише
належним його виконанням. Під належним
виконанням зобов'язання розуміють
виконання належній особі, в належному
місці, в належний строк (термін), з
додержанням усіх інших вимог і
принципів виконання зобов'язання. Якщо
учасники зобов'язання порушують хоча б
одну з умов його належного виконання,
зобов'язання не припиняється, а
змінюється, оскільки в такому разі на
сторону, яка допустила неналежне
виконання, покладаються додаткові
юридичні обов'язки у вигляді
відшкодування збитків, сплати
неустойки тощо. Виконання таких
додаткових обов'язків, як правило, не
звільняє боржника від виконання
зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідачем за Кредитним договором не
надано суду доказів сплати
заборгованості по кредиту та процентам
за кредит.

Таким чином, у позичальника -
Приватного акціонерного товариства
«Центросталь-Домсталь», перед
позивачем існує заборгованість по
кредиту в розмірі кредиту в сумі 3 180 882,00
грн. та заборгованість за відсотками за
користування кредитом в сумі 329 200,44грн.

З огляду на те, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, позивач просить стягнути
також суму пені за порушення строків
повернення кредиту в розмірі 186 266,05 грн.
та за порушення строків сплати
відсотків за користування кредитом в
розмірі 19 108,54 грн.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язань наступають
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 231 ГК
України, законом щодо окремих видів
зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій (неустойки,
штрафу, пені), зміна якого за
погодженням сторін не допускається.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно з статтею 3 вказаного Закону
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору
за несвоєчасне повне чи часткове
повернення кредитних коштів та за
несвоєчасну повну чи часткову сплату
процентів позичальник сплачує
неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2
процентів, що обчислюється з суми
неповерненого кредиту та/або
несплачених процентів за кожен день
прострочення.

За таких обставин, правомірним є
нарахування позивачем пені на суми
прострочених зобов'язань, а саме: за
порушення строків повернення кредиту в
розмірі 186 266,05 грн. та за порушення
строків сплати відсотків за
користування кредитом в розмірі 19 108,54
грн.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. При цьому доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Відповідачем не надано апеляційному
суду доказів належного виконання умов
Кредитного договору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
Київської від 17.07.2014р. у даній справі є
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.
105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Центросталь-Домсталь» залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 17.07.2014р. у справі
№911/2063/14 залишити без змін.

3. Повернути Приватному акціонерному
товариству «Центросталь-Домсталь» (07300,
Київська область, місто Вишгород, вул.
Новопромислова, буд. 1, Код )
з Державного бюджету України зайво
сплачений судовий збір у розмірі 34 486,25
(тридцять чотири тисячі чотириста
вісімдесят шість грн. 25 коп.) грн.

4. Справу №911/2063/14 повернути до
Господарського суду Київської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
Б.О. Ткаченко

О.Ф. Синиця