ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Справа № 910/9936/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддіОстапенка
М.І.,суддіКондратової І.Д.
(доповідач),суддіСтратієнко Л.В.,за
участю представників сторін від
позивачівне з'явились;від відповідача
Перець Б.О.;від прокуратуриГудименко
Ю.В.;розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування"на рішення
Господарського суду міста Києва від
23.06.2014 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
26.08.2014 рокуу справі№ 910/9936/14
Господарського суду міста Києваза
позовомЗаступника прокурора
Полтавської області в інтересах
держави в особі Державного
підприємства "Полтавське управління
геофізичних робіт" та Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
УкраїнидоПублічного акціонерного
товариства
"Укргазвидобування"простягнення 496 834,70
грнВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Заступник прокурора
Полтавської області (надалі - прокурор)
звернувся до Господарського суду міста
Києва в інтересах держави в особі
Державного підприємства "Полтавське
управління геофізичних робіт" (надалі -
ДП "Полтавське управління геофізичних
робіт", позивач) та Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України з позовом про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Укргазвидобування" (надалі - ПАТ
"Укргазвидобування", відповідач)
заборгованості в сумі 496834,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано
неналежним виконанням відповідачем
умов договору № 1015/12 від 06.08.2012 року
щодо оплати виконаних
промислово-геофізичних робіт.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на те, що позивач втратив
своє право вимоги виконання
зобов'язання за договором № 1015/12 від
06.08.2012 року, оскільки вчасно не
звернувся з кредиторськими вимогами до
комісії з реорганізації ДК
"Укргазвидобування". Крім того,
відповідач зауважив, що в позовній
заяві прокурор не визначив, в чому
полягає порушення інтересів держави,
та не обґрунтував необхідність захисту
прав держави в цьому спорі.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 року (суддя Цюкало Ю.В.),
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду (судді: Жук Г.А.,
Майданевич А.Г., Мальченко А.О.), позовні
вимоги прокурора задоволено повністю.
Стягнуто з ПАТ "Укргазвидобування" на
користь ДП "Полтавське управління
геофізичних робіт" борг у розмірі 449640,91
грн, 29676,29 грн - інфляційні витрати, 17517,50
грн - 3% річних та 9936,69 грн витрат по
сплаті судового збору.

Не погоджуючись з ухваленими у справі
рішенням першої інстанції та
постановою апеляційної інстанції, ПАТ
"Укргазвидобування" звернулося до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаючись
на порушення судами норм ст.ст. 5, 361
Закону України "Про прокуратуру" та ст. 2
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України), просить
скасувати судові рішення та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
та пояснення представників позивача та
Генеральної прокуратури України,
перевіривши згідно ст.ст. 1115, 1117 ГПК
України наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в судових рішеннях, а
також правильності застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
суд касаційної інстанції дійшов
висновку про залишення касаційної
скарги без задоволення, а судові
рішення - без змін з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди
попередніх інстанцій встановили, що
06.08.2012 року ДП "Полтавське управління
геофізичних робіт" (виконавець) та ДК
"Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України" (замовник), яка реорганізована
шляхом перетворення в ПАТ
"Укргазвидобування", уклали договір №
1015/12, згідно п. 1.1 якого виконавець
зобов'язався в 2012 році виконати
геофізичні дослідження і перфораційні
роботи на 35-ти свердловинах ГПУ
"Полтавагазвидобування" на підставі
замовлень замовника із зазначенням
родовищ та номерів свердловин, а
замовник зобов'язався прийняти та
оплатити обумовлені роботи протягом
30-ти банківських днів на підставі
підписаних обома сторонами актів
приймання-передачі виконаних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Суди з'ясували, що виконавець свої
зобов'язання за договорами виконав, що
підтверджується підписаними сторонами
актами приймання робіт за вересень -
грудень 2012 року на суму 449640,91 грн, у той
час як замовник виконані роботи не
оплатив, що й стало причиною виникнення
спору у даній справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що відповідач є правонаступником
замовника - ДК "Укргазвидобування" і
несе відповідальність за його
зобов'язаннями. Невиконання замовником
умов договору підряду щодо повної та
своєчасної оплати виконаних
виконавцем робіт є порушенням
зобов'язання згідно ст. 610 ЦК України та
підставою для стягнення з відповідача
суми основного боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми
відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Такий висновок суду є законним,
обґрунтованим, відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та наявним
матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги стосовно
того, що в даному випадку прокурор в
порушення вимог ч. 3 ст. 2 ГПК України не
визначив, в чому полягає порушення
інтересів держави, та не обґрунтував
необхідність їх захисту, суд
касаційної інстанції не бере до уваги,
оскільки такі доводи відповідача вже
були предметом дослідження в судах
попередніх інстанцій і їм дана належна
оцінка. Суди обґрунтовано та правильно
виходили з того, що в даному випадку
інтереси держави повністю збігаються з
інтересами державного підприємства, і
Міністерство енергетики та вугільної
промисловості України, до сфери
управляння якого належить ДП
"Полтавське управління геофізичних
робіт", правильно визначено прокурором
в якості органу, уповноваженого
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Зазначена правова позиція знайшла своє
відображення і в рішенні
Конституційного Суду України від 8
квітня 1999 року N 3-рп/99 (справа про
представництво прокуратурою України
інтересів держави в арбітражному суді),
де суд зазначив, що інтереси держави
можуть збігатися повністю, частково
або не збігатися зовсім з інтересами
державних органів, державних
підприємств та організацій чи з
інтересами господарських товариств з
часткою державної власності у
статутному фонді. Проте держава може
вбачати свої інтереси не тільки в їх
діяльності, але й в діяльності
приватних підприємств, товариств. Із
врахуванням того, що "інтереси держави"
є оціночним поняттям, прокурор чи його
заступник у кожному конкретному
випадку самостійно визначає з
посиланням на законодавство, на
підставі якого подається позов, в чому
саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних або інших
інтересів держави, обґрунтовує у
позовній заяві необхідність їх захисту
та зазначає орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України
підставою для скасування рішення
місцевого господарського суду та
постанови апеляційного господарського
суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, Вищий господарський
суд України не встановив порушення чи
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
які б призвели до прийняття
неправильного судового рішення у
справі.

З урахуванням наведеного, касаційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а оскаржувані судові
рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 23.06.2014 року та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 року у
справі № 910/9936/14 - без змін.

Головуючий суддя Остапенко М.І.Суддя
Кондратова І.Д.СуддяСтратієнко Л.В.