ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р.Справа № 922/1090/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

головуючий суддя Жиляєв Є.М.

судді: Ємельянова О.О. , Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стальконструкція
ЛТД", м. Харків до 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хайдельбергбетон Україна", м. Кривий
Ріг , 2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮФ "Консорсіум", м.
Харків про стягнення коштів за участю
представників:

позивача - Пивоварова Р.В., довіреність
від 03.03.2014 року;

першого відповідача - не з'явився;

другого відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Стальконструкція
ЛТД", м. Харків (позивач) звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідачів: 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хайдельбергбетон
Україна", м. Кривий Ріг, 2. Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЮФ
"Консорсіум", м. Харків в якій просить
суд стягнути солідарно з відповідачів
5000,00 грн., стягнути з першого
відповідача 1394697,48 грн. Також до
стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20.05.2014 року
матеріали справи №922/1090/14 передано за
встановленою підсудністю до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014 року
апеляційну скаргу ТОВ
"Стальконструкція ЛТД" задоволено,
ухвалу господарського суду
Харківської області від 20.05.2014 року у
справі № 922/1090/14 скасовано та справу №
922/1090/14 направлено на розгляд до
господарського суду Харківської
області.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07 липня 2014 року
для розгляду справи № 922/1090/14
призначено судову колегію.

Відповідно до розпорядження в.о. голови
господарського суду Харківської
області від 07 липня 2014 року за № 858
призначено для розгляду справи №
922/1090/14 колегію суддів у складі:
головуючий суддя Жиляєв Є.М., судді
Ємельянова О.О., Лавренюк Т.А.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 16.07.2014 року
провадження по справі зупинено на
підставі статті 79 ГПК до повернення
матеріалів справи № 922/1090/14 до суду
першої інстанції з Вищого
господарського суду України.

12 серпня 2014 року матеріали справи
№922/1090/14 повернулись до господарського
суду Харківської області з Вищого
господарського суду України.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 12 серпня 2014
року провадження у справі № 922/1090/14
поновлено та призначено справу до
розгляду в судовому засіданні на 20
серпня 2014 р. о 10:00.

Ухвалами господарського суду
Харківської області від 20 серпня 2014
року розгляд справи відкладено на 17
вересня 2014 року о 10:20; від 17 вересня 2014
року розгляд справи відкладено на 24
вересня 2014 року о 15:00, відповідно до
приписів ст. 77 ГПК України.

Ухвалами господарського суду
Харківської області від 24 вересня 2014
року розгляд справи відкладено на 13
жовтня 2014 року о 15:00, відповідно до
приписів ст. 77 ГПК України.

13 жовтня 2014 року через канцелярію суду,
до матеріалів справи від позивача
надійшло клопотання про долучення
документів (вх. № 35922/14) з додатковими
документами, які досліджено та
долучено судом до матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання
з'явився, заявлені позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
наполягав на їх задоволенні.

Перший відповідач в призначене судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, про розгляд
справи перший відповідач повідомлений
своєчасно та належним чином, про
причини неявки суду не повідомив, про
розгляд справи повідомлений своєчасно
та належним чином, про що свідчать
наявні в матеріалах справи поштові
повідомлення з відмітками про
врученням першому відповідачу ухвал
суду у даній справі.

Другий відповідач в призначене судове
засідання не з'явився.

Враховуючи достатність часу, наданого
учасникам судового процесу для
підготовки до судового засідання,
приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти них,
заслухавши пояснення представника
позивача, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

15.07.2013 року між позивачем та першим
відповідачем було досягнуто усної
домовленості щодо купівлі-продажу
бетону (товару) у спрощеній формі
шляхом обміну між сторонами
рахунком-фактурою на оплату товару №
КБ-0000713 від 08.07.2013 року на суму 383071,00 грн.
(а.с. 36, т.с. 1) та зустрічної часткової
оплати цього рахунку на загальну суму
345312,58 грн., про що свідчать наявні в
матеріалах справи вказана вище копія
Рахунку - фактури № КБ-0000713 від 08.07.2013р.
та копії банківських виписок (а.с. 37-43,
т.с. 1).

Таким чином, перший відповідач
зобов'язався передати позивачу суміш
бетонну готову марки В30 М400 П4 F 100 W6 та
суміш готову бетонну марки В7.5 М100 П4 в
погодженій кількості на об'єкт - ПАТ
"Стаханівський завод технічного
вуглецю".

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи видаткових накладних за період
з 22.07.2013 року по 19.09.2013 року перший
відповідач передав, а позивач прийняв
263,7 м3 бетонної суміші готової марки В30
М400 П4 F 100 W6 на загальну суму 294 522,60 грн.
(а.с. 44-66, т.с. 1).

Вказана домовленість відповідає
вимогам ч. 2 ст.205 ЦК України, згідно з
якими правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків. Підтвердженням такого
волевиявлення є наявність підписаних з
боку сторін первинних бухгалтерських
документів (видаткових накладних).

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з приписами ст. 526 ЦК України та
ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Товар, придбаний позивачем у першого
відповідача останній використав для
виконання робіт за договором
генерального підряду №175 від 17.05.2013
року для улаштування фундаментів на
об'єкті ПАТ "Стаханівський завод
технічного вуглецю", що розташований за
адресою: м. Стаханів (Луганська обл.),
вул. Чайковського, б. 21 (а.с. 70-78, т.с. 1).

У порядку, передбаченому ДБН А.3.1-5-2009
"Організація будівельного
виробництва", ДСТУ Б.В.2.7-114-2002 (ГОСТ
10181-2000) Будівельні матеріали. Суміші
бетонні. Методи випробувань", ДСТУ
Б.В.2.7-214:2009 "Будівельні матеріали.
Бетони. Методи визначення міцності за
контрольними зразками", позивачем під
час укладки бетону з кожної партії
здійснювався відбір контрольних
зразків.

Відібрані позивачем контрольні зразки
передавалися до лабораторії
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Енергетик", з яким у
позивача укладено Договір на надання
послуг з випробування зразків бетону.

З наявних в матеріалах справи
Протоколів випробування контрольних
зразків бетону за № 2433, 2273, 2502,
виконаних лабораторією Товариства з
обмеженою відповідальністю "Енергетик"
вбачається, що ними встановлено
невідповідність міцності бетону у
проектному віці заявленому класу (а.с.
67-69, т.с. 1).

Відповідно до товаросупроводжувальної
документації клас поставленої
бетонної суміші за міцністю визначено
як В30.

Згідно із Додатком А до ДСТУ Б В.2-43-96
"Бетони важкі. Технічні умови" суміш
визначеного класу повинна мати середню
міцність 392,9 кгс/см2 (39,29 МПа) з
допустимим відхиленням 1,8%.

Протоколами випробування контрольних
зразків бетону встановлено середню
міцність серії зразків:

- Відібраних 29.07.2013 р. 305,0кгс/см2;

- Відібраних 01.08.2013 р.198,5кгс/см2;

- Відібраних 05.08.2013 р. 257,0 кгс/см2;

- Відібраних 10.08.2014 р. 111,0 кгс/см2;

- Відібраних 14.08.2013 р. 220,0 кгс/см2;

- Відібраних 23.08.2013 р. 122,0кгс/см2;

- Відібраних 31.08.2013 р. 190,5кгс/см2;

- Відібраних 06.09.2013 р. 169,5кгс/см2;

- Відібраних 13.09.2013 р.239,0кгс/см2;

- Відібраних 18.09.2013 р. 202,5 кгс/см2;

- Відібраних 19.09.2013 р. 222,5кгс/см2;

Таким чином, жодна з партій бетону
класу В30 не відповіла заявленому класу
міцності відповідно до вимог ДСТУ Б
В.2-43-96.

20.09.2013 року технічним наглядом
замовника об'єкта будівництва з
конструкції фундаменту об'єкта
будівництва, улаштованого 17.08.2013 року
були випиляні зразки бетону та
проведено його випробування в
атестованій випробувальній
лабораторії виробничого об'єднання
"Луганськзалізобетон". За результатами
випробування встановлено
невідповідність бетону заявленій
проектній марці, оскільки встановлено
середню межу при стиску, що дорівнює
101,85 кг/см2 .

24.09.2013 року, з метою підтвердження
якості бетону позивачем, як покупцем
вказаного бетону із залученням
спеціаліста Харківського
національного університету
будівництва та архітектури (ХНУБА) було
здійснено випилювання зразків бетону з
конструкції фундаменту та
випробування бетону неруйнівним
методом (а.с. 179-187, т.с. 1).

Так, висновком лабораторії
Харківського національного
університету будівництва та
архітектури (ХНУБА) від 27.09.2013 року
також встановлено невідповідність
бетону заявленій проектній марці. У
висновку вказано на причину такого
недоліку - використання виготовлювачем
бетонної суміші цементу заниженої
активності (а.с. 137-178, т.с.1).

Враховуючи вищенаведене, та те, що
усунення недоліків використання
бетону що не відповідає заявленій
проектній марці потребує розроблення
спеціального проекту, підрядником на
підставі Договору № 136/13 від 24.09.2013 р.
було замовлено Харківському
національному університету
будівництва та архітектури (ХНУБА)
виконати креслення на підсилення
фундаментів на об'єкті ПАТ
"Стаханівський завод технічного
вуглецю". У висновку експерта від 27.09.2013
року було надано рекомендації щодо
забезпечення нормальної експлуатації
фундаментів, а також виконано робочі
креслення підсилення конструкцій
фундаментів.

У зв'язку із виявленими недоліками
поставленого бетону між Позивачем та
замовником будівництва було складено
відповідний Акт № 1 виявлення
недоліків (дефектів) в виконаних
роботах від 30.09.2013 р. за Договором
підряду № 175 від 17.05.2013 року (а.с. 79-85, т.с.
1).

Відповідно до умов пункту 4.6 Договору
генерального підряду №175 від 17.05.2013
року Генпідрядник зобов'язується
виправити всі недоліки і дефекти у
виконаній ним роботі за власний
рахунок.

З метою усунення виявлених недоліків
між позивачем та ПАТ "Стаханівський
завод технічного вуглецю" було
укладено додаткову угоду №1 від 01.10.2013
року. В якій передбачили порядок та
строки усунення виявлених недоліків, а
також вартість таких робіт, що була
покладена на позивача як на підрядника
(а.с. 86, т.с. 1).

На виконання додаткової угоди №1 від
01.10.2013 року, відповідно до рекомендацій
та креслень, розроблених ХНУБА,
позивачем було виконано роботи,
необхідні для забезпечення нормальної
експлуатації фундаментів на загальну
суму 1040377,00 грн., що підтверджується
наявним в матеріалах справи Актом
приймання-передачі виконаних
будівельних робіт за листопад 2013 року
за договором підряду № 175 від 17.05.2013
року на усунення недоліків виконаних
робіт, що підписаний Позивачем та
замовником об'єкта будівництва (ПАТ
"Стаханівський завод технічного
вуглецю") (а.с. 109-123, т.с. 1).

Окрім того, у зв'язку з тим, що позивачем
понесені витрати зокрема на
підготовку висновку, яким встановлено
невідповідність поставленого першим
відповідачем бетону проектній марці
(М400), що сталося з вини першого
відповідача, позивач, з посиланням на
наявні в матеріалах справи: Договір №
136/13 на створення (передачу)
науково-технічної продукції, укладений
24.09.2013 року між Позивачем та
Харківським національним
університетом будівництва та
архітектури (ХНУБА); Протокол угоди про
договірну ціну; Кошторис, Акт здачі -
приймання науково - технічної
продукції від 31.10.2013р.; рахунок - фактуру
№ 58; Банківські виписки, відповідно до
яких ХНУБА було надано висновок про
технічний стан конструкцій окремих
фундаментів реакторного відділення
цеху №1 ПАТ "Стаханівський завод
технічного вуглецю" з рекомендаціями,
які забезпечують їх нормальну
експлуатацію, просить суд стягнути
сплачені позивачем 40000,00 грн. (а.с. 179-187,
т.с. 1).

Позивач зазначає, що понесені
додаткові витрати на усунення
наслідків недоліків товару, що був
поставлений першим відповідачем, в
розумінні ст. 225 Господарського кодексу
України є збитками.

Враховуючи вищевикладене, позивачем з
посиланням на ст. 224 Господарського
кодексу України, заявлено до стягнення
з відповідача вимоги щодо компенсації
позивачу (покупцеві) вартості
понесених витрат у сумі 1 040 377,00 грн. та
вартості висновку про технічний стан
окремих фундаментів з рекомендаціями
які забезпечать їх нормальну
експлуатацію у розмірі 40000 грн.

Крім того, позивачем з посиланням на
ст.678 ЦК України наголошено, що останній
відмовився від договору
купівлі-продажу, укладеного з першим
відповідачем у спрощений спосіб шляхом
обміну між сторонами рахунком-фактурою
на оплату товару №КБ-0000713 від 08.07.2013
року на суму 383 071,00 грн. та зустрічної
часткової оплати цього рахунку на
загальну суму 345 312,58 грн., на підставі
чого позивачем було направлено на
адресу першого відповідача Вимогу за №
47 від 21.03.2014року, в якій позивач
повідомив першого відповідача про
зазначені вище обставини та наполягав
на поверненні грошових коштів,
сплачених позивачем за неякісний товар
у загальній сумі 294522,60 грн. (а.с. 18-23, т.с.
1).

Крім того, як вже було зазначено вище,
позивачем було оплачено рахунок
№КБ-0000713 від 08.07.2013 року в частині 345 312,58
грн., а першим відповідачем було
передано товару на підставі вказаного
рахунку: суміші готової бетонної марки
В30 М400 П4 F 100 W6, яка виявилися неякісною,
та суміші готової бетонної марки В7.5 М100
П4, претензії щодо якості якої не
висуваються, - на загальну суму 320 514,70
грн.

Таким чином, першим відповідачем не
було передано позивачу товару на
частину попередньої оплати, яку було
сплачено позивачем в розмірі 24 797,88 грн.

Отже, у зв'язку з виявленням неякісної
продукції (бетонної суміші) та
порушення першим відповідачем вимог,
що ставляться до якості товару, позивач
у Вимозі № 47 від 21.03.2014 р., вимагав від
відповідача: негайно повернути
позивачу грошові кошти, сплачені за
товар, у сумі 294 522,60 грн., повернути
позивачу частину попередньої оплати за
товар у розмірі 24 797,88, відшкодувати
покупцеві збитки, що полягають у
понесених витратах на виконання робіт
по підсиленню фундаментів об'єкта
будівництва, на загальну суму 1 040 377,00
грн., відшкодувати покупцеві вартість
робіт по наданню висновку про
технічний стан конструкцій окремих
фундаментів реакторного відділення
цеху №1 ПАТ "Стаханівський завод
технічного вуглецю" з рекомендаціями,
які забезпечують їх нормальну
експлуатацію у розмірі 40000,00 грн. (а.с.
18-21, т.с. 1), проте перший відповідач
відповіді на зазначену вимогу не надав
та зазначені вимоги позивача не
виконав, що й стало підставою для
звернення позивача з даним позовом до
господарського суду.

Перший відповідач, заперечуючи проти
позову посилався на те, що ним було
надано позивачу документи про якість
бетонної суміші, також зазначив про те,
що приймання бетонної суміші
здійснювалося позивачем із простоєм
транспортних засобів та з додаванням в
бетонну суміш води, крім того посилався
на порушення позивачем вимоги чинних
будівельних норм та державних
стандартів під час приймання,
розвантаження та укладання бетонної
суміші.

Згідно ст.43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Дослідивши наявні матеріали справи та
заперечення першого відповідача
колегією суддів встановлено, що
обставини, на які посилається перший
відповідач не підтверджені
матеріалами справи, не обґрунтовані та
не спростовують позицію позивача.

Статтею 268 Господарського кодексу
України встановлено, що якість товарів,
що поставляються, повинна відповідати
стандартам, технічним умовам, іншій
технічній документації, яка встановлює
вимоги до їх якості, або зразкам
(еталонам), якщо сторони не визначать у
договорі більш високі вимоги до якості
товарів.

Однак, всупереч вимогам чинного
законодавства України, першим
відповідачем було передано позивачу
товар, який не відповідає Національним
стандартам України, що ставляться до
такого виду та класу товару, у зв'язку з
чим, перший відповідач порушив
господарське зобов'язання щодо
передання товару належної якості.

Відповідно до ст. 218 ГК України,
підставою для господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, у т.ч. у вигляді
відшкодування збитків, є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, підставою для настання
господарсько-правової
відповідальності, передбаченої ст. 224
ГК України, є правопорушення, що
включає в себе певні елементи: (а)
збитки, (б) протиправність поведінки
особи, яка заподіяла збитки; (в)
причинний зв'язок між ними; (г) вина.
Відсутність хоча б одного елемента
складу правопорушення, за загальним
правилом, виключає настання
цивільно-правової відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 225 Господарського
кодексу України, до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково витрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною.

З урахуванням наданих позивачем
доказів до матеріалів справи судом
встановлено, що у діях першого
відповідача наявні всі необхідні
елементи складу правопорушення.

Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами (ст.4-3 ГПК України).

В силу статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог заперечень.

Відповідно до вимог статті 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Окрім того, як вбачається з матеріалів
справи, 20 липня 2013 року між позивачем та
другим відповідачем було укладено
Договір поруки, відповідно до умов
якого другий відповідач поручається за
виконання зобов'язань першого
відповідача, що виникли з договору,
укладеного у спрощеній формі на
підставі рахунку-фактури №КБ-0000713 від
08.07.2013 року на суму 383 071,00 грн., в частині
виконання першим відповідачем
зобов'язання з передання товару,
зазначеного у рахунку-фактурі, що
відповідає вимогам, що ставляться
чинними державними стандартами
України до товару такого виду, роду та
класу, а також зобов'язується нести
перед позивачем відповідальність,
передбачену чинним законодавством
України, за порушення першим
відповідачем вказаного зобов'язання
(а.с. 15-16, т.с. 1).

Пунктом 1.2 вищевказаного Договору
поруки від 20.07.2013 року сторони
передбачили, що у випадку невиконання
боржником (першим відповідачем) своїх
зобов'язань перед кредитором
(позивачем), визначених у п.1.1 цього
Договору, поручитель (другий
відповідач) зобов'язався нести
відповідальність солідарно з
боржником (першим відповідачем).

Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Згідно із ч. 3 ст. 15 Господарського
процесуального кодексу України справи
у спорах за участю кількох
відповідачів розглядаються
господарським судом за
місцезнаходженням одного з
відповідачів за вибором позивача.

У зв'язку з наявним порушенням першого
відповідача, що виникли у останнього з
договору, укладеного у спрощеній формі
на підставі рахунку-фактури №КБ-0000713
від 08.07.2013 року на суму 383071,00 грн., в
частині виконання першим відповідачем
зобов'язання з передання товару,
зазначеного у рахунку-фактурі, що
відповідає вимогам, що ставляться
чинними державними стандартами
України до товару такого виду, роду та
класу, а також враховуючи зобов'язання
другого відповідача нести перед
позивачем відповідальність, позивачем
пред'явлено до стягнення солідарно з
відповідачів 5000,00 грн.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених норм закону, а
також враховуючи, що відповідачі, в
установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України
порядку обставини, які повідомлені
суду позивачем не спростували, колегія
суддів дійшла висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стальконструкція
ЛТД" обґрунтовані, підтверджуються
наявними у матеріалах справи № 922/1090/14
доказами, такі, що не спростовані
першим та другим відповідачами, а отже
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

При розподілі господарських витрат,
суд керується приписами ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої, витрати зі
сплати судового збору у розмірі 27993,94
грн. за майновий характер спору в
даному разі покладаються солідарно на
відповідачів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хайдельбергбетон Україна", (50055,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, вул. Акціонерна, буд. 1, ) та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична фірма
"Консорсіум", (61153, м. Харків, проспект
П"ятдесятиріччя ВЛКСМ, буд. 56, офіс 229-А,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Стальконструкція ЛТД", (61106, м. Харків,
вул. Плиткова, буд. 12, ) -
5000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хайдельбергбетон
Україна", (50055, Дніпропетровська
область, м. Кривий Ріг, вул. Акціонерна,
буд. 1, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стальконструкція
ЛТД", (61106, м. Харків, вул. Плиткова, буд. 12,
) - 294522,60 грн. грошових
коштів, сплачених за товар; 24797,88 грн.
попередньої оплати за товар; 1075377,00 грн.
збитків.

Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хайдельбергбетон Україна", (50055,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, вул. Акціонерна, буд. 1, ) та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридична фірма
"Консорсіум", (61153, м. Харків, проспект
П"ятдесятиріччя ВЛКСМ, буд. 56, офіс 229-А,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Стальконструкція ЛТД", (61106, м. Харків,
вул. Плиткова, буд. 12, ) -
27993,94 грн. судового збору.

Видати відповідні накази після
набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу,
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 17.10.2014 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Є.М.
Жиляєв О.О. Ємельянова Т.А. Лавренюк