ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" жовтня 2014 р.Справа № 916/3503/14

За позовом: Комунального підприємства
„Теплопостачання міста Одеси"

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Затишанське
хлібоприймальне підприємство"

про стягнення 23685,03грн.

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь
представник

Від позивача: Зуб О.Ю. - довіреність;

Від відповідача: не з'явився;

В судовому засіданні 13.10.2014р. приймали
участь представники:

Від позивача: Зуб О.Ю. - довіреність;

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Комунальне
підприємство „Теплопостачання міста
Одеси" звернулось до господарського
суду Одеської області з позовом до
Відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю „Затишанське
хлібоприймальне підприємство" про
стягнення заборгованість в розмірі
23685,03грн., яка складається з основного
боргу в сумі 21174,40грн., 3% річних в сумі
509,88грн. та інфляційних витрат в сумі
2000,75грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 01.09.2014. було порушено
провадження по справі №916/3503/14.

Відповідач у засідання суду не
з'явився, хоча був належним чином
повідомлений про місце та дату
засідання, що підтверджується наявними
в матеріалах справи поштовими
повідомленнями 17.09.2014р. та від 07.10.2014р.
відзив на позов не надав.

Справа розглядається в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 13.10.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив.

Комунальне підприємство
"Теплопостачання міста Одеси" створене
на підставі рішення Одеської міської
ради від 27.06.2006 року за № 101-V шляхом
злиття КП "Одестеплокомуненерго" та КП
"Одесатеплоенерго".

Згідно п. 2.1.1. статуту КП
"Теплопостачання міста Одеси", основною
метою його діяльності є здійснення
виробничо-технічної діяльності,
спрямованої на надійне та безперебійне
забезпечення споживачів тепловою та
електричною енергією.

01.10.2007р. між Комунальним підприємством
"Теплопостачання міста Одеси" та
Відкритим акціонерним товариством
„Затишанське хлібоприймальне
підприємство" був укладений договір №
6037 на постачання теплової енергії.

Листом №1220 від 26.12.2011р. КП „ТГО" було
повідомлено про те, що ВАТ
„Затишанське хлібоприймальне
підприємство" було перетворено на
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Затишанське
хлібоприймальне підприємство", яке є
його повним правонаступником.

Згідно п.1. договору Теплопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
постачати Споживачу теплову енергію, а
Споживач зобов'язується оплачувати
фактично одержану теплову енергію за
встановленими тарифами в терміни,
передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору, теплова
енергія постачається Споживачу на
опалювання нежилих приміщень по вул.
Преображенська, 72, в обсягах згідно
Додатку 1 до цього договору.

Умовами п. 4.2.1 визначено обов'язок
Теплопостачальної організації
забезпечувати постачання теплової
енергії Споживачу в обсягах згідно з
додатком 1.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що
облік споживання теплової енергії
визначається: на опалення
розрахунковим способом.

Згідно п.п. 6.3, 6.4 договору,
розрахунковим періодом є календарний
місяць. Споживач за три дні до початку
розрахункового періоду сплачує
Теплопостачальній організації
вартість заявленої та зазначеної в
договорі кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період.
Кінцевим терміном розрахунку за
спожиту теплову енергію є 20 число
місяця наступного за розрахунковим.

Положеннями п. 3.2.2 договору встановлено
обов'язок Споживача виконувати умови
та порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, що
передбачені цим договором.

Розрахунки за теплову енергію
здійснюються згідно тарифів,
встановлених Постановою Національної
комісії регулювання ринку комунальних
послуг України від 14.12.2010р. №1776,
Постановою Національної комісії
регулювання ринку комунальних послуг
України від 30.09.2011р. №133 „Про
встановлення тарифів на теплову
енергію КП „Теплопостачання міста
Одеси", Постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
від 31.12.2013р. №493 „Про встановлення
тарифів на теплову енергію, її
виробництво, транспортування,
постачання КП „Теплопостачання міста
Одеси" з урахуванням змін, внесених
постановою №190 від 31.03.2014р.

Позивач зазначає, що на виконання
договірних зобов'язань, підприємство
відпускало теплову енергію споживачу,
проте, в порушення своїх обов'язків,
визначених у п. 3.2.2., 6.3., 6.4., 6.6 Договору,
відповідач спожиту теплову енергію не
сплачував в повному обсязі, внаслідок
чого, у нього виникла заборгованість за
період з грудень 2012р. по травень 2014р. в
розмірі 21174,40 грн..

Невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором про
постачання теплової енергії №6067 від
01.10.2007р. стало підставою для звернення
Комунального підприємства
„Теплопостачання міста Одеси" до суду
з відповідним позовом для захисту
свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, однією із підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є договір,
а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу
України за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору постачання енергетичними та
іншими ресурсами.

Вищевказане цілком кореспондується з
положеннями ст. 275 Господарського
кодексу України, згідно якої за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
При цьому ч.2 ст. 275 цього кодексу
встановлено, що відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання
не допускається.

У відповідності до ч. 1 ст. 277 ГК України
абоненти користуються енергією з
додержанням правил користування
енергією відповідного виду, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України.

Згідно до п. 40 „Правил користування
тепловою енергією" затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№1198 від 03.10.2007р., споживач теплової
енергії зобов'язаний, зокрема, вчасно
проводити розрахунки за спожиту
теплову енергію та здійснювати інші
платежі відповідно до умов договору та
цих Правил.

Частиною 2. ст. 714 ЦК України
передбачено, що до договору постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч. 2 ст. 901 Цивільного Кодексу
України положення глави 63 цього
Кодексу "Послуги" можуть
застосовуватись до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Затишанське
хлібоприймальне підприємство",
заборгованості за спожиту теплову
енергію в сумі 21174,40грн., є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання не звільняє винну
сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 7.2.3 договору
передбачено, що у разі несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання
Споживач зобов'язаний сплатити
Теплопостачальній організації
заборгованість з урахуванням норм ст.
625 ЦК України та крім цього йому
нараховується пеня в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення платежу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" передбачене
законом право кредитора вимагати
сплати боргу з урахуванням індексу
інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові... Тієї ж позиції
дотримується ВСУ у постановах від
04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по
справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від
16.03.2011 по справі № 11/109.

Позивачем було нараховано три відсотки
річних на суму простроченого грошового
зобов'язання в розмірі 509,88грн. та
інфляційні витрати в сумі 2000,75грн.
Розглянувши надані позивачем
розрахуни трьох відсотків річних за
прострочення виконання відповідачем
прийнятих на себе грошових зобов'язань
та інфляційних витрат, суд доходить
висновку, що вказані розрахунки було
здійснено позивачем обґрунтовано, з
урахуванням приписів чинного
законодавства, у зв'язку з чим позовні
вимоги в частині стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Затишанське
хлібоприймальне підприємство" трьох
відсотків річних в сумі 509,88грн. та
інфляційні витрати в сумі 2000,75грн.
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Наведенні позивачем докази у
встановленому законом порядку
Відповідачем не спростовані.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є обґрунтовані,
підтверджені належними доказами та
наявними матеріалами справи та
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Затишанське
хлібоприймальне підприємство" (66740,
Одеська область, Фрунзівський район,
смт. Елеваторна, 24; код: 00955354) на користь
Комунального підприємства
„Теплопостачання міста Одеси" (65110, м.
Одеса, вул. Балківська, 1-Б ) 21174(двадцять одна тисяча сто
сімдесят чотири)грн. 40коп. - основного
боргу, 509 (п'ятсот дев'ять)грн. 88коп. - 3%
річних, 2000 (дві тисячі)грн. 75 коп. -
інфляційних витрат та 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00коп.
судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.10.2014р.

Суддя
К.Ф. Погребна