м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Комунального підприємства
«Індустріальне» Солом'янської
районної в місті Києві державної
до Публічного акціонерного товариства
про визнання права на оплату послуг та
зобов'язання здійснити перерахунок
оплати за теплопостачання 54 921, 42 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
від позивача: Куркіна І.В.
від відповідача: Марковська В.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство
«Індустріальне» Солом'янської
районної в місті Києві державної
адміністрації звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» про визнання
право на оплату споживання теплової
енергії по вул. Гарматній, 33 у місті
Києві за тарифами, встановленими для
населення та зобов'язання Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
зробити перерахунок теплової енергії
по вул. Гарматній, 33 у місті Києві в сумі
54 921, 42 грн. Позовні вимоги обґрунтовані
здійсненням у квартирі 38 по вул.
Гарматній, 33 у місті Києві нотаріальної
діяльності (непідпрємницької), в той
час як Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» нараховує плату за
теплопостачання за тарифами,
встановленими для юридичних та
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.08.2014 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на 10.09.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У процесі провадження у справі
відповідач подав відзив на позовну
заяву, у якому проти позову заперечив,
мотивуючи свої заперечення тим, що
відповідно до постанови Верховного
Суду України від 26.09.2012 р. визначено, що
послуги з теплопостачання в нежилих
приміщеннях, які використовуються
приватними нотаріусами для зайняття
нотаріальною діяльністю оплачуватися
за тарифами за населення не можуть,
оскільки тарифи для оплати послуг з
теплопостачання для населення
застосовуються для здійснення оплати
послуг з теплопостачання в
приміщеннях, які використовуються ними
Крім того, відповідач відзначає, що
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» не має договірних
відносин щодо постачання теплової
енергії у гарячій воді з нотаріальною
конторою по вул. Гарматній, 33 у місті
Києві та не має відношення до порядку
нарахування позивачем плати за спожиту
теплову енергію власникам квартири 38
по вул. Гарматній, 33 у місті Києві.
Розгляд справи переносився в порядку
ст. 77 Господарського процесуального
У даному судовому засіданні учасники
судового процесу підтримали свої
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами,
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 13.10.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2008 р. між Комунальним підприємством
«Індустріальне» Солом'янської
районної в місті Києві державної
адміністрації та Публічним
акціонерним товариством «Київенерго»
укладено договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді № 910011,
за умовами якого позивач відповідач
зобов'язався постачати теплову енергію
на потреби центрального опалення та
гарячого водопостачання, а позивач -
своєчасно сплачувати вартість
спожитої теплової енергії відповідно
до умов договору.

Відповідно до п. 2.1. договору при
виконанні умов договору, а також
вирішені питань, що не обумовлені
договором, сторони зобов'язуються
керуватись тарифами, затвердженими
Київською міською державною
адміністрацією, чинним законодавством
України, Правилами користування теплою
енергією, нормативними актами з питань
користування, обліку та
взаєморозрахунків за енергоносії.

Слід відзначити, що нарахування оплати
за теплову енергію здійснюється
розрахунковим способом згідно
договірних умов. Обсяги споживання
теплової енергії для потреб
центрального опалення та гарячого
водопостачання власників/орендарів
визначаються Комунальним
підприємством «Індустріальне»
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації відповідно до
відсотків займаної ними опалювальної
площі та кількості наявних
водорозбірних приладів, що визначені у
додатках до договору.

Відповідно до п. 3.1. договору сторони
несуть відповідальність за надання
іншій стороні недостовірних
відомостей, які впливають на
розрахунки та режим споживання.

Тобто, Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» здійснює нарахування
оплати за спожиту теплову енергію на
підставі даних, наданих Комунальним
підприємством «Індустріальне»
Солом'янської районної в місті Києві.

Відповідно до додатку № 6 до договору №
910011 від 01.10.2008 р. станом на 01.089.2012 р. та
01.05.2014 р. у квартирі 38 по вул. Гарматній,
33 у місті Києві розміщується
нотаріальна контора, площа якої
складає 56, 6 кв.м.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазначає, що Публічне акціонерне
товариство «Київенерго» здійснює
нарахування плати за споживання
теплової енергії для потреб
центрального опалення та гарячого
водопостачання у квартирі 38 по вул.
Гарматній, 33 у місті Києві на підставі
тарифів встановленими для юридичних та
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність, в той час як
у вказаному приміщенні розташована
нотаріальна контора, а нотаріуси не
відносяться до суб'єктів
підприємницької діяльність.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

За змістом ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач -
фізична особа чи юридична особа, яка
отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" до
повноважень органів місцевого
самоврядування належить, зокрема,
встановлення цін, тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу
України житловий фонд включає, зокрема,
жилі будинки (частини будинків),
квартири, що належать громадянам на
праві приватної власності (приватний
житловий фонд), однак та до житлового
фонду не входять нежилі приміщення в
жилих будинках, призначені для
торговельних, побутових та інших
потреб непромислового характеру.

За приписами ч. 2 ст. 1 Закону України
"Про нотаріат" вчинення нотаріальних
дій покладається на нотаріусів, які
працюють в державних нотаріальних
конторах, державних нотаріальних
архівах (державні нотаріуси) а бо
займаються приватною нотаріальною
діяльністю (приватні нотаріуси).

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону
України "Про нотаріат" нотаріус не може
займатися підприємницькою або
адвокатською діяльністю, бути
засновником адвокатських об'єднань,
перебувати на державній службі або на
службі в органах місцевого
самоврядування, перебувати у штаті
інших юридичних осіб, входити
самостійно, через представника або
підставних осіб до складу правління чи
інших виконавчих органів
господарських організацій,
кредитно-фінансових установ, а також
виконувати іншу оплачувану роботу,
крім викладацької, наукової і творчої,
у вільний від роботи час.

Тобто, виходячи з аналізу
вищенаведених норм приміщення, яке
використовується нотаріусом для своєї
професійної діяльності, не відноситься
до житлового фонду в розумінні
приписів Житлового кодексу України.

На момент виникнення договірних
відносин між сторонами механізм
формування тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії підприємствами сфери
теплопостачання та надання послуг з
централізованого опалення і
постачання гарячої води було визначено
Порядом формування тарифів на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії та послуги
з централізованого опалення і
постачання гарячої води, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 10.07.2006 р. відповідно до якого тарифи
формуються для трьох категорій
споживачів - населення, бюджетних
установ, інших споживачів.

Відповідно до п. 1.2 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31.07.1996 р. № 28 до населення
відносяться споживачі електричної
енергії - фізичні особи, які з метою
задоволення власних побутових або
господарських потреб споживають
електричну енергію для потреб
електроустановок, що належать їм за
ознакою права власності або
користування, за винятком
електроустановок, які
використовуються для здійснення в
установленому законодавством порядку
підприємницької діяльності;

Як стверджує позивач, приміщення 38 по
вул. Гарматній, 33 у місті Києві
використовується для здійснення
нотаріальної діяльності, тобто
споживання теплової енергії,
постачання якої здійснюється на
підставі укладеного між сторонами
договору здійснюється не для
задоволення власних житлово-побутових
потреб, а для здійснення нотаріальної
діяльності у нежитловому приміщенні.

Варто відзначити що постачання
теплової енергії до будинку по вул.
Гарматній, 33 у місті Києві здійснюється
на підставі договору № 910011 від 01.10.2008 р.
за допомогою системи централізованого
опалення жилого будинку та відповідно
до договору позивач зобов'язується
оплатити енергію за встановленими
тарифами, які затверджені міськими
органами самоврядування.

В обґрунтування своєї позиції
відповідач зазначає, що нарахування
плати за споживання теплової енергії
здійснювалось за тарифами,
затвердженими розпорядженнями
Київської міської державної
адміністрації № 86 від 31.01.2007 р. № 519 від
29.04.2009 р., № 758 від 30.06.2009 р. та № 1220 від
29.12.2010 р.

За змістом вищенаведених розпоряджень
тарифи на комунальні послуги
центрального опалення та гарячого
водопостачання для категорії
споживачів «інші споживачі»
застосовуються, зокрема, і при
розрахунках з власниками та
квартиронаймачами квартир, які
використовують їх не за призначенням.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 111-28 Господарського
процесуального кодексу України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що доводи позивача, що
теплопостачання в приміщеннях, які
використовуються для здійснення
нотаріальної діяльності у нежитловому
приміщенні має оплачуватись за
тарифами, встановленими для фізичних
осіб (населення) є помилковими та
спростовуються вищенаведеним.

Аналогічні висновку містяться також у
постановах Верховного Суду України від
26.09.2012 р. № 6-43цс-12, від 26.09.2012 р. № 6-72-цс-12,
а також від 17.07.2013 р. та є обов'язковими
для застосування в силу приписів ст.
111-28 Господарського процесуального
кодексу України.

Що ж до вимоги про зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
«Київенерго» зробити перерахунок
теплової енергії по вул. Гарматній, 33 у
місті Києві в сумі 54 921, 42 грн., суд
відзначає, що за висновками суду,
викладеними вище, відсутні підстави
для нарахування вартості
теплопостачання у вказаному
приміщенні за тарифами, встановленими
для фізичних осіб, а відтак - вимоги
позивача в цій частині визнаються
судом необґрунтованими та не
підлягають задоволенню.

Виходячи із заявлених позивачем вимог
та наведених ним обґрунтувань, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено:
20.10.2014 р.

Суддя
Пригунова А.Б.