ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р.
Справа № 911/3370/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Київського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Продтовари - Т»,
м.Тараща

про стягнення 98000,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Левченко М.В.

Від відповідача: Приходько Я.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Київського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України (далі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Продтовари - Т» (далі - відповідач) про
стягнення 98000,00 грн.

Провадження у справі №911/3370/14 порушено
відповідно до ухвали суду від 07.08.2014
року та призначено справу до розгляду
на 19.08.2014 року.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, у судове засідання 19.08.2014 року
без поважних причин не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, відзив
на позов не надав.

29.08.2014 року до Господарського суду
Київської області від відповідача у
справі надійшли заперечення проти
позову.

Позивач, належним чином повідомлений
про час і місце розгляду спору, у судове
засідання 02.09.2014 року без поважних
причин не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив. Розгляд справи
відкладався на 16.09.2014 року.

10.09.2014 року до Господарського суду
Київської області від позивача
надійшла заява про зменшення розміру
позовних вимог, в якій позивач просить
стягнути з відповідача 44250,00 грн. пені.,
оскільки штраф сплачено відповідачем
01.08.2014 року.

Представник відповідача у судовому
засіданні 16.09.2014 року надав відзив на
позовну заяву, в якому проти позову
заперечує повністю.

В судовому засіданні 16.09.2014 року
розгляд справи відкладався до 09.10.2014
року та було зобов'язано позивача
надати письмові пояснення на відзив
відповідача.

В судовому засіданні 09.10.2014 року
позивач уточнені позовні вимоги
підтримав в повному обсязі. Відповідач
проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані ними
докази, судом встановлено наступне.

Адміністративною колегією Київського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(позивач) розглянуто справу №
787/65-р-02-07-13 про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції з
боку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Продтовари-Т»
(відповідач), за результатами розгляду
якої було прийнято Рішення від 19.12.2013
року № 63 про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції та
накладено на відповідача штраф у сумі
50000 грн.

Відповідно до частини першої статті 22
Закону України «Про Антимонопольний
комітет України» рішення органу
Антимонопольного комітету України є
обов'язковими для виконання у
визначені ними строки, якщо інше не
передбачено законом.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про
Антимонопольний комітет України»
рішення та розпорядження, що
приймаються органами Антимонопольного
комітету України відповідно до
законодавства про захист економічної
конкуренції, надаються особам, які
беруть участь у справі, у вигляді їх
копій, посвідчених у порядку,
встановленому законодавством.

Супровідним листом від 23.12.2013 року №
02-07/3353 Відділення надіслало копію
Рішення у справі № 787/65-р-02-07-13 до ТОВ
«Продтовари-Т» на адресу його
місцезнаходження (09500, Київська
область, м. Тараща, вул. Богдана
Хмельницького, 1).

Відповідно до рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення № 987 копію Рішення у
справі № 787/65-р-02-07-13 отримала
уповноважена особа відповідача 15.01.2014
року, що відповідачем в ході розгляду
спору не заперечено та н спростовано.

Відповідно до ч.3. ст. 56 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
особа, на яку накладено штраф за
рішенням органів Антимонопольного
комітету, сплачує його у двомісячний
строк з дня одержання рішення про
накладення штрафу.

Відповідно до ч. 8 ст. 56 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
протягом п'яти днів з дня сплати штрафу
суб'єкт господарювання зобов'язаний
надіслати до Комітету документи, що
підтверджують сплату штрафу.

Згідно з ч.5. ст. 56 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» за
кожний день прострочення сплати штрафу
стягується пеня у розмірі півтора
відсотка від суми штрафу.

Однак, як зазначає позивач, відповідач
штраф своєчасно та в повному обсязі не
сплатив, що з огляду на норму ч.5. ст. 56
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» є підставою для
нарахування відповідачу пені за весь
період прострочення сплати штрафу.

Як зазначає позивач в розрахунку
позову, строк сплати штрафу,
накладеного Рішенням адміністративної
колегії Відділення від 19.12.2013 року № 63
рахуючи два місяці від дати отримання
Рішення 15.01.2014 року та враховуючи, що
15.03.2014 року та 16.03.2014 року були
вихідними днями, сплив 17.03.2014 року.

В той же час, позивач зазначає, що
відповідач керуючись ч.1 ст. 60 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» оскаржував Рішення
органів Антимонопольного комітету
України до господарського суду.
Зокрема, ТОВ «Продтовари-Т» зверталось
до Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Київського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним Рішення
адміністративної колегії Відділення
від 19.12.2013 року № 63 у справі № 787/65-р-02-07-13
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.03.2014 року за вищенаведеною
позовною заявою було порушено
провадження у справі № 910/5324/14 та
призначено її до розгляду на 14.04.2014
року.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 19.05.2014 року у справі № 910/5324/14 у
задоволені позовних вимог ТОВ
«Продтовари-Т» відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням
Господарського суду міста Києва від
19.05.2014 року у справі № 910/5324/14, ТОВ
«Продтовари-Т» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою. Ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
16.06.2014 року прийнято апеляційну скаргу
до провадження та призначено розгляд
справи на 09.07.2014 року. Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 року у
справі № 910/5324/14 апеляційну скаргу ТОВ
«Продтовари-Т» на рішення суду першої
інстанції від 16.04.2014 року залишено без
задоволення.

Таким чином, позивач в розрахунку
позову врахував періоди зупинення
нарахування пені протягом якого
фактично здійснювався зазначений
судовий розгляд чи перегляд від дня
порушення провадження у справі до дня
прийняття судового рішення, у суді
апеляційної інстанції - від дня
прийняття апеляційної скарги до дня
прийняття постанови. Таким чином, за
період з 28.03.2014 року по 19.05.2014 року та з
16.06.2014 року по 09.07.2014 року нарахування
пені зупинялось.

З врахуванням викладеного, при
зверненні до суду позивачем було
заявлено до стягнення крім суми штрафу,
також 48000 грн. пені всього за 64 дні
прострочення (по 05.08.2014 року за
вирахуванням наведених періодів
зупинення нарахування пені).

Під час розгляду справи з'ясувалось, що
відповідачем штраф сплачено в повному
обсязі 01.08.2014 року, у зв'язку з чим,
позивач подав заяву про зменшення
позовних вимог, в якій уточнив період
нарахування пені по 31.07.2014 року, тобто
за 59 днів прострочення і просить
стягнути 44250 грн. пені замість
заявлених в позові 48000 грн., також
зменшивши позовні вимоги на суму
штрафу 50000 грн., який сплачений
відповідачем.

У п. 17 інформаційного листа від 20.10.2006
року N 01-8/2351 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році та
в I півріччі 2006 року» Вищий
господарський суд України зазначив, що
відповідно до частини четвертої статті
22 ГПК позивач вправі до прийняття
рішення у справі, зокрема, зменшити
розмір позовних вимог. Під зменшенням
розміру позовних вимог слід розуміти
зміну (у бік зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, в тому числі ціни позову. Згідно
з частиною третьою статті 55 ГПК ціну
позову вказує позивач. Отже, у разі
зменшення позовних вимог, якщо його
прийнято господарським судом, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір. Питання щодо
повернення зайво сплаченої суми
державного мита у зв'язку із зменшенням
позовних вимог вирішується
господарським судом на загальних
підставах і в порядку, визначених
законодавством.

Оскільки, наведене позивачем зменшення
позовних вимог не суперечить чинному
законодавству та не порушує будь-чиїх
прав та охоронюваних законом
інтересів, судом було прийняте
зменшення позовних вимог, у зв'язку з
чим, нова сума позову складає 44250 грн.
пені.

Відповідач у відзиві проти позову
заперечував, посилаючись на незгоду з
висновками перевіряючих та
нарахованим штрафом.

Також, відповідач повідомив суду що
звертався до Господарського суду м.
Києва з позовною заявою до Київського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним рішення
адміністративної колегії Відділення
від 19.12.2013 року № 63 у справі № 787/65-р-07-07-13
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції ще 11.03.2014 року
дотримавшись строків оскарження.
Однак, ухвалою Господарського суду м.
Києва від 17.03.2014 року позовну заяву було
повернуто без розгляду.

Після чого, 25.03.2014 року ТОВ «Продтовари
-Т» повторно звернулось до
Господарського суду м. Києва, який
ухвалою від 28.03.2014 року порушив
провадження у справі № 910/5324/14, яке з
врахуванням апеляційного перегляду
тривало до 09.07.2014 року.

Як визначено ч.ч. 3, 5, 7 ст. 56 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», особа, на яку накладено
штраф за рішенням органу
Антимонопольного комітету України,
сплачує його у двомісячний строк з дня
одержання рішення про накладення
штрафу.

За кожний день прострочення сплати
штрафу стягується пеня у розмірі
півтора відсотка від суми штрафу.
Розмір пені не може перевищувати
розміру штрафу, накладеного
відповідним рішенням органу
Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня
прийняття господарським судом рішення
про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час
розгляду чи перегляду господарським
судом:

справи про визнання недійсним рішення
органу Антимонопольного комітету
України про накладення штрафу;

відповідного рішення (постанови)
господарського суду.

Нарахування пені зупиняється на час
розгляду органом Антимонопольного
комітету України заяви особи, на яку
накладено штраф, про перевірку чи
перегляд рішення у справі про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції.

У разі несплати штрафу у строки,
передбачені рішенням, та пені органи
Антимонопольного комітету України
стягують штраф та пеню в судовому
порядку.

Як визначено ч. 4 ст. 51 Господарського
процесуального кодексу України,
процесуальна дія, для якої встановлено
строк, може бути вчинена до 24-ї години
останнього дня строку. Якщо позовну
заяву, відзив на позовну заяву, заяву
про перегляд рішення та інші документи
здано на пошту чи телеграф до 24-ї години
останнього дня строку, строк не
вважається пропущеним.

Аналогічне положення закріплено також
в ч. 3 ст. 62 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» строк не
вважається пропущеним, якщо до його
закінчення необхідні документи здано
на пошту.

Таким чином, оскарження відповідачем
спірного Рішення про стягнення штрафу
фактично розпочалось з 11.03.2014 року в
момент першого звернення до
Господарського суду м. Києва, тобто за 7
днів до сплину двомісячного строку для
сплати штрафу.

Крім того, суд зазначає, що наведені в п.
5 ст. 56 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» поняття
відповідного судового розгляду чи
перегляду неправомірно обмежено
виключно періодом від порушення судом
провадження у справі до винесення
рішення, оскільки зі сторони скаржника
відповідний період має розпочинатись в
момент звернення до суду, тобто
оскарження починається з моменту
надіслання позову до суду і
закінчується в момент отримання
відповідного процесуального документу
про закінчення судового розгляду, який
набрав законної сили. Рахуючи період
зупинення нарахування пені виключно
періодом від дня порушення провадження
у справі до дня винесення рішення, не
враховуючи час, необхідний для
вчинення скаржником необхідних для
оскарження фізичних дій (подання
позову, строк для вирішення питання про
його прийняття, строк виготовлення
повного тексту рішення, поштовий
перебіг), скаржник безпідставно
позбавляється права на захист в період
від моменту вчинення дії, спрямованої
на оскарження і до остаточного
вирішення питання по суті, чим також
створюються умови для безпідставного
застосування відповідальності у
вигляді пені за дії, які не залежать від
скаржника.

Від так, початком оскарження є
звернення відповідача до
Господарського суду м. Києва 11.03.2014
року, тобто за сім днів до закінчення
строку сплати штрафу, оскільки
повторне звернення до суду після
усунення недоліків відбулось відразу,
строк оскарження не переривався,
розгляд справи в суді першої інстанції
закінчився винесенням рішення, яке не
набрало законної сили, оскільки у
встановлені чинним законодавством
строки було оскаржене відповідачем до
апеляційної інстанції. Апеляційний
розгляд закінчився прийняттям
Київським апеляційним господарським
судом постанови від 09.07.2014 року №
910/5324/14, і до відповідної дати додається
строк, який не вичерпано відповідачем
для добровільної сплати.

Тобто строк добровільної сплати з
врахуванням періоду зупинення
закінчився лише 16.07.2014 року і
прострочення до моменту сплати
фактично тривало 15 днів.

Суд не приймає наведені у відзиві
відповідача заперечення щодо
неправомірності висновків перевірки
та Рішення про накладення штрафу,
оскільки відповідним фактам надано
правову оцінку по суті в постанові
Київського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 року у
справі № 910/5324/14.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

З огляду на главу 28 Господарського
кодексу України, відповідним кодексом
передбачено відповідальність
суб'єктів господарювання за порушення
антимонопольно-конкурентного
законодавства, зокрема, у вигляді
штрафу згідно зі ст. 251 Господарського
кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Згідно зі ст. 233 Господарського кодексу
України у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно п. 3.17.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суд України №18
від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», вирішуючи питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам.

Таким чином, враховуючи що основне
зобов'язання зі сплати штрафу виконано
відповідачем в повному обсязі і строк
прострочення є незначним, також той
факт, що таким простроченням не завдано
позивачу жодних збитків, суд з
врахуванням інтересів боржника дійшов
висновку про зменшення заявленої до
стягнення пені на частину, яка
підлягала сплаті за 15 днів фактичного
прострочення, тобто на 11250,00 грн.

Решта пені за 44 дні прострочення в сумі
33000 грн. стягненню не підлягає, оскільки
безпідставно нарахована в періоди, в
яких нарахування пені підлягало
зупиненню.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог (уточнених)
в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
Кошик А.Ю.

дата підписання 16.10.2014 р.