КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р. Справа№ 910/25540/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Руденко М.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Шевченко О.М. - дов. № 299
від 01.10.2014р.

від відповідача: Черногорський М.А. -
керівник, довідка з ЄДРПОУ серії

АБ № 004100 від 05.03.2008р.

Сенчило В.В. - дов. № 01/05
від 05.02.2014р.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
на рішення Господарського суду міста
Києва від 12.03.2014р. (повний текст
підписано 17.03.2014р.)

у справі № 910/25540/13 (суддя Підченко
Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія

«Київводоканал»

до Житлово-будівельного
кооперативу «Суднобудівник-19»

про стягнення 399 541, 60 грн.

В судовому засіданні 09.10.2014р.
відповідно до ст. ст. 85, 99
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013р. Публічне акціонерне
товариство «Акціонерна компанія
«Київводоканал» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Житлово-будівельного
кооперативу «Суднобудівник-19» про
стягнення 399 541, 60 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилався на порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
договором № 00601/4-03 від 15.05.2002р. на
послуги водопостачання та
водовідведення, а саме щодо повної та
своєчасної оплати наданих послуг, а
тому просив суд стягнути з відповідача
341 129, 61 грн. боргу за надані послуги з
водопостачання та водовідведення за
період з 01.12.2010р. по 30.09.2013р., 1 903, 67 грн.
інфляційних втрат, 20 512, 09 грн. 3% річних,
34 112, 96 грн. штрафу, 1 883, 26 грн. пені та 7 990,
83 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 12.03.2014р. у справі
№ 910/25540/13 в задоволенні позовних
вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним
рішенням місцевого господарського
суду, позивач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати, прийняти нове яким
позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права, рішення
прийнято з неправильним з'ясуванням
фактичних обставин справи, оскільки, на
думку апелянта місцевим господарським
судом не було прийнято до уваги те, що
відповідач, всупереч вимогам пункту 3.5.
договору, жодного разу не звертався до
позивача для проведення звіряння та
складання акту звірки чи незгоди щодо
обсягів та вартості наданих послуг, а
тому на думку скаржника, дані позивача
щодо обсягів наданих послуг з
постачання питної води та
водовідведення є погодженими
відповідачем та прийняті ним.

Також апелянт (позивач) зазначав про те,
що судом першої інстанції не з'ясовано
належним чином суть договірних
відносин між сторонами спору, що
призвело до прийняття незаконного
рішення, оскільки на підтвердження
виконання ПАТ «АК «Київводоканал»
зобов'язань за договором та надання
відповідачу послуг з постачання питної
води та водовідведення, були надані
акти про зняття показників
водолічильників, погоджені та
підписані відповідачем, які є
первинними документами та
підтверджують факт надання послуг та
їх об'єми, розшифровки рахунків
абонента, в яких вказані об'єми
спожитих послуг, тарифи, за якими
проводилися нарахування, та вартість
наданих послуг, дебетово-інформаційні
повідомлення, що підтверджують
виставлення рахунків до установи банку
відповідача, платіжні
вимоги-доручення.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
09.04.2014р. передано на розгляд судді
Скрипці І.М.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014р. для
розгляду справи № 910/25540/13 сформовано
колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Скрипка І.М., судді -
Зеленін В.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 15.05.2014р.

У відзиві на апеляційну скаргу
представник відповідача заперечував
проти доводів позивача, викладених в
апеляційній скарзі, просив її
відхилити, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

15.05.2014р. від представників сторін
надійшли додаткові документи.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 15.05.2014р. у відповідності до
ст. 77 ГПК України оголошено перерву на
05.06.2014р.

03.06.2014р. від представника позивача
надійшли додаткові пояснення з
уточненим розрахунком позовних вимог.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014р., у
зв'язку з перебуванням суддів Зеленіна
В.О., Мальченко А.О. на навчанні у
Національній школі суддів України
сформовано судову колегію у складі:
головуючий суддя - Скрипка І.М., судді -
Алданова С.О., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження.

05.06.2014р. від представника відповідача
надійшли додаткові заперечення на
пояснення позивача.

В судових засіданнях апеляційної
інстанції 05.06.2014р. та 10.07.2014р у
відповідності до ст. 77 ГПК України
оголошувалась перерва, останній раз до
24.07.2014р.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014р., у
зв'язку з перебуванням судді Алданової
С.О. у відпустці, сформовано судову
колегію у складі: головуючий суддя -
Скрипка І.М., судді - Мальченко А.О.,
Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження.

24.07.2014р. до початку судового засідання
від представника відповідача надійшли
загальні пояснення по справі, а від
представника позивача - додаткові
пояснення на виконання вимог суду.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 24.07.2014р. у відповідності до
ст. 77 ГПК України оголошено перерву до
18.09.2014р.

17.09.2014р. від представника відповідача
надійшли додаткові заперечення на
пояснення позивача.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014р., у
зв'язку з перебуванням судді Мальченко
А.О. у відпустці, сформовано судову
колегію у складі: головуючий суддя -
Скрипка І.М., судді - Шаптала Є.Ю.,
Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 18.09.2014р. у відповідності до
ст. 77 ГПК України оголошено перерву до
09.10.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
09.10.2014р. підтримав вимоги апеляційної
скарги просив її задовольнити,
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове, яким позов задовольнити
повністю.

Представники відповідача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
09.10.2014р. заперечували проти доводів
позивача, викладених в апеляційній
скарзі, просили її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін
з підстав викладених у відзиві та
додаткових поясненнях.

Відповідно до частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК
України.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення підлягає залишенню без змін
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
15.05.2002р. між Відкритим акціонерним
товариством «Акціонерна компанія
«Київводоканал», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»,
(позивач, постачальник за договором) та
Житлово-будівельним кооперативом
«Суднобудівник-19» (відповідач, абонент
за договором) укладено договір № 00601/4-03
на послуги водопостачання та
водовідведення, відповідно до п. 1.
якого постачальник зобов'язується
надавати абоненту послуги з постачання
питної води та водовідведення, а
абонент зобов'язується
розраховуватись за вищезазначені
послуги згідно умов договору та Правил
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від
01.07.19994р. № 65 (надалі Правила).

Згідно п. 2.1. договору постачальник: а)
забезпечує постачання питної води,
якість якої відповідача ДОСТу 2874-82
«Вода питна»; б) приймає каналізаційні
стоки, які не перевищують
гранично-допустимих концентрацій
шкідливих речовин.

Відповідно до п. 2.2. договору абонент,
зокрема, сплачує вартість наданих
послуг за тарифами, встановленими в
порядку, передбаченому чинним
законодавством. У разі зміни тарифів
сплата послуг абонентом здійснюється
за новими тарифами з часу їх введення в
дію без внесення змін до цього
договору.

Пунктом 3.1. договору сторони погодили,
що кількість води, яка подається
постачальником та використовується
абонентом визначається за показниками
водолічильників, зареєстрованих
постачальником. Зняття показників
водолічильників здійснюється, як
правило, щомісячно представником
постачальника спільно з представником
абонента. Для абонентів із стабільним
об'ємом водоспоживання (або незначним
коливанням), зняття показників може
здійснюватись один раз на квартал.

Абонент розраховується за надані
послуги у порядку, встановленому
органами виконавчої влади у
п'ятиденний термін з дня пред'явлення
постачальником платіжних документів
до банківської установи (п. 3.4 договору).

Згідно п. 3.5. договору у разі незгоди
щодо кількості або вартості отриманих
послуг абонент зобов'язаний у 5-ти
денний термін з дня пред'явлення
постачальником платіжних документів
до банківської установи, направити
повноважного представника з
обґрунтовуючими документами для
проведення звірки розрахунків та
підписання відповідного акту в цей же
термін. При невиконанні цієї умови дані
постачальника вважаються прийнятими
абонентом.

Цей договір, згідно п. 7.1., є
безстроковим, діє на весь час надання
послуг до моменту його розірвання і
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач звернувся до суду, зокрема, із
вимогою про стягнення заборгованості
за послуги з водопостачання та
водовідведення холодної води та
постачання холодної води, яка
використовувалась для виготовлення
гарячої та водовідведення.

Так, Правилами користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затвердженими наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008р. № 190
(далі - Правила № 190), передбачено, що
розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюються на
основі показів засобів обліку;
розрахунки за спожиту питну воду та
скид стічних вод здійснюються усіма
споживачами щомісячно відповідно до
умов договору (п. п. 3.1, 3.7 наведених
Правил).

Відповідно до п. 2.1. Правил № 190
договірні відносини щодо користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення здійснюються виключно
на договірних засадах відповідно до
Законів України «Про питну воду та
питне водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги».

Судом встановлено, що між сторонами
виникли зобов'язання, які мають ознаки
договору про надання послуг, згідно
якого, відповідно до ст. 901 Цивільного
кодексу України, одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до статей 16, 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства. Відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
послуги з питного водопостачання
надаються споживачам підприємством
питного водопостачання на підставі
договору, зокрема з підприємствами,
установами, організаціями, що
безпосередньо користуються
централізованим питним
водопостачанням.

Заперечуючи проти позову, відповідач
зазначає про те, що позивач
безпідставно виставляє відповідачеві
для оплати рахунки за оплату холодної
води, яка йде на виготовлення гарячої
води. Тобто, позивач - ПАТ «АК
«Київводоканал» враховує обсяги
холодної води, що йде на підігрів, що не
підтверджено актами зняття показань з
приладів обліку, які повинні бути
розташовані у відповідності до п. 5.2
Правил № 190 на межі балансової
належності позивача та відповідача та
які не визнаються відповідачем як такі,
що не є предметом спірного договору.

За приписами ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується;
відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається; предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
умовах.

Тобто, обрахунок обсягів спожитої води
має здійснюватися на підставі показів
приладів обліку, встановлених на межі
балансової належності теплового
пункту, та сплачуватись
балансоутримувачем теплових пунктів
на підставі укладеного договору.

Чинне законодавство України не
розділяє послугу з постачання
споживачам гарячої води (гарячого
водопостачання) на окремі частини з
постачання окремо теплової енергії та
окремо холодної води, а встановлює, що
енерговиробник та/або
енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду; тобто, саме
гаряча вода є товаром, продуктом
енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач; при цьому, саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води, а
споживач оплачує холодну воду, яка йде
на підігрів, лише у тому випадку, якщо
він отримує від водопостачальника
холодну воду та самостійно підігріває
її до стану гарячої води.

Тобто, саме гаряча вода є товаром,
продуктом енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач, при цьому саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води.

При цьому, пунктом 3.13 Правил № 190
передбачено, що суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
(котельні) перебувають на балансі або
яким вони передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію, здійснюють розрахунки з
виробником на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби, а також
розраховуються за власний обсяг
водовідведення. Обсяг питної води,
поданої до теплових пунктів (котелень),
фіксується засобами обліку, які
встановлені на межі балансової
належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

Таким чином, розрахунок за спожиту
питну воду, яка відпущена з систем
водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання,
повинен проводитися з
балансоутримувачем бойлеру.

Водночас, матеріали справи не містять
доказів про те, що на балансі
відповідача перебувають теплові
пункти (котельні), з яких йому
здійснюється постачання гарячої води.

З наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що позивачем
без внесення змін до договору та
узгодження з відповідачем було
відкрито окремий рахунок по коду № 3-50302
для додаткового нарахування води, яка
використовується для виготовлення
гарячої води на обладнані (бойлері),
який знаходиться в обслуговуванні та
на балансі ПАТ «Київенерго», до яких
відповідач доступу немає.

Чинним законодавством не передбачено
обов'язок для відповідача здійснювати
оплату обсягів питної води для потреб
гарячого водопостачання, поставленої
до теплових пунктів, які відповідачу не
належать, на балансі не перебувають та
в нього відсутні. Умовами спірного
договору не встановлено постачання
позивачем відповідачу холодної води
для виготовлення гарячої води,
оскільки він укладений сторонами на
постачання саме питної води.
Постачання холодної води для
приготування гарячої є окремою
послугою.

Крім того, відповідач надав суду копії
договорів з ПАТ «Київенерго»,
предметом яких є постачання гарячої
води Житлово-будівельному кооперативу
«Суднобудівник-19».

Таким чином, оскільки спірним
договором не врегульовані відносини
між сторонами щодо постачання питної
води для виготовлення гарячої,
відповідно підстави для стягнення з
відповідача заборгованості за надані
послуги з постачання такої води
відсутні.

Одночасно колегія суддів зазначає про
відсутність в матеріалах справи
доказів заборгованості відповідача
перед позивачем за холодну (питну) воду
та її водовідведення за спірний період
(акти звіряння та платіжні доручення
про сплату за послуги згідно договору).

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості за послуги
з водопостачання та водовідведення, є
необґрунтованими, належними та
допустимими доказами позивачем не
доведеними, а тому такими, що не
підлягають задоволенню.

З огляду на вищевикладені обставини, не
підлягають задоволенню і позовні
вимоги про стягнення 1 883, 26 грн. пені, 34
112, 96 грн. штрафу, 20 512, 09 грн. 3% річних, 1
903, 67 грн. інфляційних втрат,
нарахованих на вказану суму
заборгованості, які є похідними та
обґрунтовані неналежним виконанням
відповідачем свого обов'язку щодо
оплати наданих послуг з водопостачання
та водовідведення.

Інші доводи апелянта по суті скарги, як
безпідставні й необґрунтовані, не
заслуговують на увагу, оскільки не
підтверджуються жодними доказами по
справі й не спростовують
вищевикладених.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості, що скаржником зроблено
не було.

Таким чином, застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
відповідає встановленим обставинам
справи, що свідчить про відсутність
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного рішення від 12.03.2014р.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 85, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» на рішення
Господарського суду міста Києва від
12.03.2014р. у справі № 910/25540/13 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 12.03.2014р. у справі № 910/25540/13
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/25540/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано
14.10.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Скрипка

Судді
М.А. Руденко

Є.Ю. Шаптала