КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р. Справа№ 5011-8/15343-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Алданової С.О.

Гончарова С.А.

за участю представників сторін

від позивача: Пономаренко О.В. - дов.
№ 176 від 26.09.2014р.

від відповідача-1: не з'явились

від відповідача-2: Шпортило Я.І. - дов. №
35-29-36 від 01.10.2014р.

від відповідача-3: не з'явились

від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача:

Ященко М.В. - дов. №
18-225/603/1211 від 01.02.2013р.

від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні
відповідачів:

не з'явились

від прокуратури: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» на рішення
Господарського суду м. Києва від
01.04.2014р. (повний текст підписано 07.04.2014р.)

у справі № 5011-8/15343-2012 (суддя Мудрий
С.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Родовід Банк» (позивач)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брокінвестгруп»

(відповідач -1)

Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт

«Бориспіль» (відповідач -2)

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Есттерра»

(відповідач -3)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Національний банк України
(третя особа-1)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідачів Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сорпо Інвест»

(третя особа-2)

за участю Прокуратури Київської
області

про визнання недійсними
договорів та повернення безпідставно

набутих коштів у розмірі
120 301 864, 67 грн.

В судовому засіданні 07.10.2014р.
відповідно до ст. ст. 85, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2012р. Публічне акціонерне
товариство «Родовід Банк» звернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Відкритого акціонерного
товариства Банк «БІГ Енергія»
(відповідач-1), Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
(відповідач-2) та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Есттерра»
(відповідач-3) про визнання недійсними
договорів та повернення безпідставно
набутих коштів у розмірі 120 301 864, 67 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначав, що на момент
укладення договору іпотеки від 25.12.2009р.
сторони помилялись щодо існування
предметів іпотеки в тому вигляді, в
якому їх було передано в іпотеку, а саме
щодо меж земельних ділянок, у зв'язку з
чим вважає, що даний договір підлягає
визнанню недійсним.

Також, позивач вважає, що договір
строкового банківського вкладу в
національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р.
укладено внаслідок помилки.

Вимога про визнання договору про
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором від 24.02.2010р. недійсним, є
похідною від вимоги про визнання
недійсним договору іпотеки від 25.12.2009р.

Оскільки, договір про відступлення
прав вимоги за іпотечним договором від
24.02.2010р. підлягає визнанню недійсним, то
відповідно відкладальна обставина
передачі позивачу зобов'язань за
депозитом не наступила, а тому вимоги
до ПАТ «Родовід Банк» за договором
банківського вкладу (депозиту) № 30/10-11-06
від 10.11.2006р. та за договором строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи-резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р. відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 01.11.2012р. у справі №5011-8/15343-2012
залучено до участі у справі Товариство
з обмеженою відповідальністю «Сорпо
Інвест» в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів.

Позовні вимоги позивача (з урахуванням
заяви від 31.01.2013р.) полягали у
наступному: 1) визнання недійсним
договору іпотеки від 25.12.2009р,
укладеного внаслідок помилки між
Відкритим акціонерним товариством
Банк «БІГ Енергія» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Есттерра», зареєстрований в реєстрі
за № 2840, з моменту укладання; 2) визнання
недійсним Договору про відступлення
права вимоги за іпотечним договором
від 24.02.2010р., укладеного між Відкритим
акціонерним товариством Банк «БІГ
Енергія» та Акціонерним товариством
«Родовід Банк», зареєстрований в
реєстрі за № 604, з моменту укладання; 3)
визнання відсутнім у Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» права вимоги за Договором
банківського вкладу (депозиту) № 30/10-11-06
від 10.11.2006р. та за Договором строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи - резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р. з моменту
укладення; 4) визнання недійсним з
моменту укладення Договору строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи - резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р., укладеного між
Публічним акціонерним товариством
«РОДОВІД БАНК» та Державним
підприємством «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль»; 5) застосування наслідків
недійсності правочину за Договором
строкового банківського вкладу в
національній валюті юридичної особи -
резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р.,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством «РОДОВІД БАНК» та
Державним підприємством «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль»; 6) стягнення з
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» на користь
Публічного акціонерного товариства
«РОДОВІД БАНК» грошових коштів у
загальному розмірі 120 301 864,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.02.2013р. залучено
Національний банк України до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача.

22.04.2013р. через діловодства та
документообігу Господарського суду
міста Києва від Прокуратури Київської
області надійшло повідомлення про
вступ у справі № 5011-8/15343-2012 на стороні
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» в порядку ст. 29
ГПК України.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.04.2013р. у справі № 5011-8/15343-2012,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 09.09.2013р., у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Постановою Вищого господарського
суду України від 22.01.2014р. постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 09.09.2013р. та
рішення Господарського суду міста
Києва від 25.04.2013р. у справі № 5011-8/15343/2012
скасовано. Справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення та постанову
господарських судів, Вищий
господарський суд України виходив з
того, що поза увагою та вивченням
суддів попередніх інстанцій
залишилось з'ясування того, чи дійсно
саме факт незаконної зміни цільового
призначення земельних ділянок, що були
передані в іпотеку, мав місце до
укладання оспорюваних у справі №
5011-8/15343-2012 договорів з 23.04.2008р., як
вбачається з державних актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Заява позивача про зміну предмету
позову, а саме визнання недійсним
договору про передачу активів та
зобов'язань ВАТ Банк «Біг Енергія» від
24.02.2010р., що фактично є новою вимогою,
вірно не прийнята місцевим
господарським судом до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 01.04.2014р. у справі
№ 5011-8/15343-2012 у позові відмовлено
повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована,
зокрема, тим, що на момент укладення
договору іпотеки від 25.12.2009р. сторони
помилялися щодо існування предметів
іпотеки в тому вигляді, в якому їх було
передано в іпотеку, а саме щодо меж
земельних ділянок.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Родовід Банк» 07.05.2014р. передано на
розгляд судді Скрипці І.М.

Розпорядженням Заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014р. для
розгляду справи № 5011-8/15343-2012 сформовано
колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Скрипка І.М., судді
-Зеленін В.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 05.06.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014р., у
зв'язку з перебуванням суддів Зеленіна
В.О., Мальченко А.О. на навчанні у
Національній школі суддів України
сформовано судову колегію у складі:
головуючий суддя - Скрипка І.М., судді -
Алданова С.О., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження.

Під час розгляду справи в судді
апеляційної інстанції суддею Руденко
М.А. подано заяву про самовідвід у
зв'язку з участю в попередньому
апеляційному провадженні по даній
справі, за результатами якого прийнято
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 09.09.2013р., яку
скасовано постановою Вищого
господарського суду України від
22.01.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014р.
задоволено заяву судді Руденко М.А. про
самовідвід у справі № 5011-8/15343-2012.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014р., у
зв'язку з задоволенням заяви судді
Руденко М.А. про самовідвід, сформовано
судову колегію у складі: головуючий
суддя - Скрипка І.М., судді - Алданова
С.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.06.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 10.07.2014р.

У відзиві на апеляційну скаргу
представник відповідача-2 заперечував
проти доводів позивача, викладених в
апеляційній скарзі, просив її
відхилити, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

16.06.2014р. від Товариства з обмеженою
відповідальністю «Брокінвестгруп»
надійшла заява про заміну Відкритого
акціонерного товариства Банк «БІГ
Енергія» (відповідача-1) його
правонаступником - Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Брокінвестгруп».

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014р., у
зв'язку з перебуванням судді
Дикунської С.Я. у відпустці сформовано
судову колегію у складі: головуючий
суддя - Скрипка І.М., судді - Алданова
С.О., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014р. у
відповідності до ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладено на 04.09.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 04.09.2014р., у
зв'язку з перебуванням судді Мальченко
А.О. у відпустці, сформовано судову
колегію у складі: головуючий суддя -
Скрипка І.М., судді - Алданова С.О.,
Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.09.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
прийнято апеляційну скаргу до
провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.09.2014р.
замінено Відкрите акціонерне
товариство Банк «БІГ Енергія»
(відповідач-1) його правонаступником -
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Брокінвестгруп», у
відповідності до ст. 77 ГПК України
розгляд справи відкладено на 07.10.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
07.10.2014р. вимоги апеляційної скарги
підтримав, просив її задовольнити,
рішення скасувати та прийняти нове про
задоволення позову.

Представник відповідача-2 в судовому
засіданні апеляційної інстанції
07.10.2014р. заперечував проти доводів
позивача, викладених в апеляційній
скарзі, просив її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Представник третьої особи-1 в судовому
засіданні апеляційної інстанції
07.10.2014р. залишив на розсуд суду
вирішення питання розгляду
апеляційної скарги.

Представники відповідачів 1 та 3,
третьої особи-2, прокуратури в судове
засідання апеляційної інстанції
07.10.2014р., будучи належним чином
повідомленими про день, час та місце
розгляду, не з'явилися, причини неявки
суду не повідомили, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу у їх відсутність за
наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК
України.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, заслухавши пояснення
учасників апеляційного провадження,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення підлягає залишенню без змін
виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання виникають
з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Судом встановлено, що 24.02.2010р. між
Публічним акціонерним товариством
«Родовід Банк» та Відкритим
акціонерним товариством Банк «БІГ
Енергія» укладено договір про передачу
активів та зобов'язань ВАТ Банк «БІГ
Енергія», яким регулюються відносини,
що пов'язані із зміною боржника (Банку
«БІГ Енергія») у зобов'язаннях, що
виникають з договору банківського
вкладу (депозиту) № 30/10-11-06 від 10.11.2006р.,
укладеного з Державним підприємством
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль», та
заміною кредитора (Банку «БІГ Енергія»)
у зобов'язаннях, що виникають з
кредитного договору № 01/01-12-2009
від 25.12.2009р., укладеного з Товариством з
обмеженою відповідальністю
«СОРПО-ІНВЕСТ».

Відповідно до умов договору, а саме п. п.
2.1., 3.1 Банк «БІГ Енергія» передає
РОДОВІД БАНКУ:

- частину своїх зобов'язань,
встановлених договором банківського
вкладу (депозиту) №30/10-11-06 (переводить
на РОДОВІД БАНК частину свого боргу за
договором банківського вкладу
№30/10-11-06), внаслідок чого РОДОВІД БАНК
заміняє Банк «БІГ Енергія» як
зобов'язану сторону у зобов'язанні із
виплати ДП «МА «Бориспіль» суми вкладу
та у зобов'язанні зі сплати ДП «МА
«Бориспіль» процентів на таку суму
вкладу, а саме: РОДОВІД БАНК стає
зобов'язаним здійснити (виконати)
замість Банку «БІГ Енергія» обов'язок з
виплати ДП «МА «Бориспіль» суми вкладу
у розмірі 102 743 013, 69 грн. та процентів у
розмірі 4 323 651, 21 грн.;

- усі свої права за Кредитним договором
№ 01/01-12-2009, відступає права вимоги до
ТОВ «СОРПО-ІНВЕСТ» за Кредитним
договором № 01/01-12-2009 на користь РОДОВІД
БАНКУ, внаслідок чого РОДОВІД БАНК
заміняє Банк «БІГ Енергія» як
кредитора у наступних зобов'язаннях, в
тому числі, але не виключно: розмір
основного зобов'язання 107 000 000,00 грн.,
процентна ставка за користування
кредитними коштами - 19% річних, що
станом на дату підписання договору
складає 66 664, 90 грн., сплата нарахованих
процентів здійснюється в кінці строку
дії кредитного договору, строк
повернення кредитних коштів - 07.06.2010р.
та в інших правовідносинах відповідно
до умов кредитного договору.

Згідно п. п. 2.5., 2.7., 3.9., 3.13. договору
передача РОДОВІД БАНКУ зобов'язань за
депозитом та передача РОДОВІД БАНКУ
прав вимоги за кредитним договором
здійснюється згідно з цим договором та
згідно з Актами про
передавання-приймання зобов'язань за
депозитом та прав вимоги за кредитним
договором.

Днем передачі зобов'язань за депозитом
та права вимоги за кредитним договором
є день підписання сторонами Акту про
передавання-приймання зобов'язань за
депозитом та Акту про
передавання-приймання прав вимоги за
кредитним договором, укладення
договору про відступлення права за
договором іпотеки.

Як передбачено розділом 4 договору,
сторони домовились, що після передачі
Банком «БІГ Енергія» РОДОВІД БАНКУ
зобов'язань за депозитом та прав вимоги
за кредитним договором Банк «БІГ
Енергія» зобов'язаний сплатити РОДОВІД
БАНКУ суму зобов'язань за депозитом,
яка становить 107 066 664, 90 грн. та
складається із суми вкладу та суми
процентів, а РОДОВІД БАНК зобов'язаний
сплатити Банку «БІГ Енергія» вартість
прав вимоги за кредитним договором №
01/01-12-2009, яка відповідно до звіту про
незалежну оцінку вартості активів ВАТ
Банк «БІГ Енергія» у вигляді майнових
прав (права вимоги) за кредитним
договором № 01/01-12/2009 від 25.12.2009р. з ТОВ
«СОРПО ІНВЕСТ» становить 107 066 664, 90 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
24.02.2010р. між сторонами договору
підписані акт прийому-передачі
документів та інформації за правами
вимоги за кредитним договором №
01/01-12-2009 від 25.12.2009р., акт про
передавання-приймання права вимоги,
договір про відступлення прав вимоги
за іпотечним договором, акт
приймання-передачі документів до
договору про відступлення прав вимоги
за іпотечним договором, акт про
передавання-приймання зобов'язань за
депозитом, акт прийому-передачі
документів та інформації за
зобов'язаннями за договором
банківського вкладу (депозиту) № 30/10-11-06
від 10.11.2006р.

Також, у матеріалах справи міститься
заява про зарахування зустрічних
однорідних вимог, адресована позивачем
Відкритому акціонерному товариству
Банк «БІГ Енергія», з якої вбачається,
що ПАТ «РОДОВІД БАНК» заявляє про
зарахування 24.02.2010р. зустрічних
однорідних вимог РОДОВІД БАНКУ до
Банку «Біг Енергія» та вимог Банку
«Біг Енергія» до РОДОВІД БАНКУ.

На виконання умов договору про
передачу активів та зобов'язань від
24.02.2010р. між ПАТ «РОДОВІД БАНК» (Банк) та
ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
(вкладник) укладено договір строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи-резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р. За умовами
укладеного договору банківського
вкладу банк приймає від вкладника на
строковий депозитний рахунок №
0054 грошові кошти в сумі 107 066 664, 90
грн. та зобов'язується повернути
вкладникові суму вкладу 02.03.2011р. і
сплатити нараховані проценти за
вкладом на умовах та в порядку,
встановлених цим договором.

Наявними у матеріалах справи доказами,
а саме банківською випискою про рух
коштів на депозитному рахунку ДП
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,
підтверджується належне виконання
сторонами умов договору строкового
банківського вкладу.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 09.04.2012р. у справі №
34/547-33/120-2012, залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.07.2012р.,
стягнуто з ТОВ «Сорпо-Інвест», ВАТ
«Есттерра» на користь ПАТ «Родовід
Банк» заборгованість за кредитним
договором від 25.12.2009р. № 01/01-12-2009 в
розмірі 121 005 291, 87 грн. шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, належний
ВАТ «Есттерра»: дві земельні ділянки
(державні акти на право власності серії
ЯЖ № 403906, ЯЖ № 403907).

В обґрунтування вимог про визнання
недійсним договору іпотеки від 25.12.2009р.,
укладеного між Відкритим акціонерним
товариством Банк «Біг Енергія» та
Відкритим акціонерним товариством
«Есттерра», позивач, не будучи стороною
договору, посилається на те, що на
момент укладення оскаржуваного
договору сторони помилялись щодо
існування предметів іпотеки в тому
вигляді, в якому їх було передано в
іпотеку, а саме щодо меж земельних
ділянок та посилається на рішення
Господарського суду міста Києва від
27.10.2011р. у справі № 30/284, яким скасовано
державну реєстрацію державних актів на
земельні ділянки, що є предметом
іпотеки за оскаржуваним іпотечним
договором, як на окремі об'єкти
нерухомості.

Відповідно до частини 2 статті 16
Цивільного кодексу України одним із
способів захисту цивільного права може
бути зокрема, визнання правочину
недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 Цивільного кодексу
України.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 статті 229 Цивільного
кодексу України якщо особа, яка
вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним. Істотне значення має
помилка щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

Згідно п. 3.9. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №
11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» під помилкою
слід розуміти таке неправильне
сприйняття стороною правочину
предмета чи інших істотних умов
останнього, що вплинуло на її
волевиявлення, за відсутності якого
можна вважати, що правочин не було б
вчинено. Помилка повинна мати істотне
значення, зачіпати природу правочину
або такі якості його предмета, які
значно знижують можливість його
використання за призначенням. При
цьому істотною вважається така
помилка, наслідки якої неможливо
усунути або їх усунення вимагає
значних витрат від особи, що
помилилася, - з урахуванням її
майнового становища, характеру
діяльності тощо. Обставини, з приводу
яких помилилася особа, мають бути
наявними на час вчинення правочину.

На момент укладення договору іпотеки
від 25.12.2009р. предмет іпотеки (земельні
ділянки) відповідав вимогам ч. ч. 1, 3 ст.
5 Закону України «Про іпотеку».

Так, рішенням Господарського суду
міста Києва від 27.10.2011р. у справі
№ 30/284 не було визнано державні акти на
землю серії ЯЖ № 403906 та ЯЖ № 403907
такими, що не відповідають діючому
законодавству.

Крім того, заборгованість за кредитним
договором від 25.12.2009р. №
01/01-12-2009 в розмірі 121 005 291, 87 грн. було
стягнуто ПАТ «Родовід Банк» з ТОВ
«Сорпо-Інвест» та ВАТ «Есттерра»
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, належний ВАТ «Есттерра», а
саме на:

- земельну ділянку-1, належну на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯЖ
№ 403906, виданого на підставі рішення
Петрушківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області № 107 від 05.03.2008 та
зареєстрованого 23.04.2008р. в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 24.
Кадастровий номер земельної ділянки-1
:03:002:0022.

- земельну ділянку-2, належну на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯЖ
№ 403907, виданого на підставі рішення
Петрушківської сільської ради
Києво-Святошинського району Київської
області №107 від 05.03.2008 та
зареєстрованого 23.04.2008р. та
зареєстрованого 23.04.2008 в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та направо
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 25.
Кадастровий номер земельної ділянки-2
:03:002:0023.

Господарським судом міста Києва та
Київським апеляційним господарським
судом у межах розгляду справи №
34/547-33/120-2012 не спростовано існування
предмету іпотеки, а саме: цих двох
земельних ділянок (державні акти на
право власності серії ЯЖ № 403906, ЯЖ №
403907).

Крім того, рішенням Господарського
суду міста Києва від 27.10.2011р. у справі №
30/284 не скасовано державну реєстрацію
державних актів на землю серії ЯЖ № 403906
та ЯЖ № 403907, а зобов'язано управління
Держкомзему у Києво-Святошинському
районі Київської області скасувати
державну реєстрацію державних актів на
землю серії ЯЖ № 403906 та ЯЖ № 403907.

Факт виконання чи можливості виконання
даного рішення в натурі відсутні.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, зміна цільового
призначення земельних ділянок, що були
передані в іпотеку відбулася до
укладання зазначеного договору
іпотеки, проте, факт незаконної зміни
цільового призначення був
встановлений рішенням Господарського
суду міста Києва від 27.10.2011р. у справі
№30/284, тобто після укладення
оскаржуваного іпотечного договору та у
зв'язку з цим відсутні обставини з
приводу яких, як на думку позивача,
помилялись сторони на момент вчинення
правочину.

Відтак, колегія суддів вважає, що
сторонами, які укладали спірний
правочин (договір іпотеки від 25.12.2009р.)
та виявляли власну волю до його
укладання, не підтверджено факт
невірного сприймання фактичних
обставин правочину, вказаних ПАТ
«РОДОВІД БАНК» як підстави визнання
його недійсності, а отже при укладанні
зазначеного правочину сторони не
помилялись, та повністю усвідомлювали
правові наслідки своїх дій.

З огляду на вищевикладене та
враховуючи, що позивачем не доведено
факт того, що сторони спірного договору
іпотеки від 25.12.2009р., при його укладанні
діяли під впливом помилки, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що вимоги позивача про визнання
недійсним договору іпотеки від 25.12.2009р.
є необґрунтованими, належними та
допустимими доказами недоведеними, а
тому є такими, що не підлягають
задоволенню.

Згідно ч. 1 статті 216 Цивільного кодексу
України недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із
сторін зобов'язана повернути другій
стороні у натурі все, що вона одержала
на виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Оскільки підставою для визнання
недійсним договору про відступлення
права вимоги за іпотечним договором
від 24.02.2010р. позивач зазначає
недійсність договору іпотеки від
25.12.2009р., тому, враховуючи відмову у
позові про визнання недійсним договору
іпотеки від 25.12.2009р., колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відмову в
задоволенні позову в частині позовних
вимог про застосування наслідків його
недійсності.

Вимоги позивача про визнання відсутнім
у Державного підприємства
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
права вимоги за договором банківського
вкладу (депозиту) № 30/10-11-06 від 10.11.2006р.
та за договором строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи-резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р., також не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Так, позивач зазначає про те, що згідно
з умовами договору про передачу
активів та зобов'язань від 24.02.2010р.
однією з відкладальних обставин
передачі ПАТ «Родовід Банк»
зобов'язань за депозитом є укладення
договору про відступлення прав за
договором іпотеки.

Як вважає позивач, оскільки договір про
відступлення прав вимоги за іпотечним
договором від 24.02.2010 року, підлягає
визнанню недійсним з підстав наведених
вище, то відповідно відкладальна
обставина передачі позивачу
зобов'язань за депозитом не наступила,
а тому вимоги до ПАТ «Родовід Банк» за
договором банківського вкладу
(депозиту) № 30/10-11-06 від 10.11.2006р. та за
договором строкового банківського
вкладу в національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р.
відсутні.

Оскільки судом не визнано договір про
відступлення права вимоги за іпотечним
договором від 24.02.2010р. недійсним,
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що вимоги позивача про
визнання відсутнім у Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» права вимоги за договором
банківського вкладу (депозиту) № 30/10-11-06
від 10.11.2006р. та за договором строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи-резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р. також не підлягають
задоволенню.

Крім цього, позивачем також заявлено
вимоги про стягнення з Державного
підприємства «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» на користь Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» безпідставно набутих за
договором строкового банківського
вкладу в національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р.
грошових коштів у розмірі 120 301 864, 67
грн.

В обґрунтування даної вимоги позивач
посилається на відсутність у
Державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» права вимоги за
договором строкового банківського
вкладу в національній валюті юридичної
особи-резидента № 104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р.,
у зв'язку з наявністю підстав для
визнання зазначеного договору
недійсним, а тому відповідно кошти
одержані ДП «Міжнародний аеропорт
«Бориспіль» за таким договором
підлягають поверненню ПАТ «Родовід
Банк».

Згідно ч. 1 статті 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно) зобов'язана
його повернути. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події (ч. 2).

Відповідно до ч. 3 вказаної статті
положення цієї глави застосовуються
також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Вказана норма Цивільного кодексу
України підлягає застосуванню у
випадку, коли підстава, на якій було
набуте або збережене майно, на момент
набуття або збереження існувала, але
згодом відпала. Наприклад, коли
правочин, на підставі якого
передавалася річ, згодом був визнаний
недійсним або коли закінчився строк
дії договору, на підставі якого особа
одержала майно, тощо.

Оскільки договір строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи-резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р., за яким ДП
«Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
одержало від позивача кошти не визнано
судом недійсним, отже підстави для
повернення даних коштів ПАТ «Родовід
Банк» відсутні.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що вимоги позивача про стягнення з
державного підприємства «Міжнародний
аеропорт «Бориспіль» безпідставно
набутих за договором строкового
банківського вкладу в національній
валюті юридичної особи-резидента №
104.1/03-Д-10 від 24.02.2010р. грошових коштів у
розмірі 120 301 864, 67 грн. є
необґрунтованими, а тому такими, що не
підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості, що скаржником зроблено
не було.

Таким чином, застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
відповідає встановленим обставинам
справи, що свідчить про відсутність
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного рішення від 01.04.2014р.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 85, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» на рішення Господарського суду
міста Києва від 01.04.2014р. у справі
№ 5011-8/15343-2012 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 01.04.2014р. у справі №
5011-8/15343-2012 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 5011-8/15343-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано
13.10.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Скрипка

Судді
С.О. Алданова

С.А. Гончаров