ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014 р.
Справа № 909/1195/13

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: Івано-Франківської міської
ради (м. Івано-Франківськ)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОРТ» (м. Львів)

про: стягнення збитків в сумі 306141,17 грн.

Суддя: В.М. Пазичев

При секретарі: В.С. Пшеничній

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Сікомас С.В. -
довіреність б/н від 01.11.2013 року.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Львівської області подано позов
Івано-Франківської міської ради (м.
Івано-Франківськ) до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОРТ» (м.
Львів) про стягнення збитків в сумі
306141,17 грн.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 20.01.2014 року
(суддя Крупник Р.В.), залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року
(судді: Желік М.Б., Костів Т.С., Малех І.Б.),
в частині позовних вимог про стягнення
збитків у розмірі 218 474,57 грн. за період з
10.07.2008 року до 01.03.2011 року провадження у
справі припинено, а в частині позовних
вимог про стягнення збитків у розмірі 87
666,60 грн. з 01.03.2011 року до 01.03.2012 року в
позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.07.2014 року по справі №
909/1195/13 рішення Господарського суду
Львівської області від 20.01.2014 року та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року у
справі №909/1195/13 скасовано, а справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Згідно автоматизованого розподілу
справ, 06.08.2014 року справу за № 909/1195/13
розподілено до розгляду судді Пазичеву
В.М.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 08.08.2014 року
порушено провадження у справі і
призначено до розгляду на 13.08.2014 року.
Ухвалою суду від 13.08.2014 року розгляд
справи відкладено до 19.08.2014 року, у
зв'язку з відсутністю представників
сторін. Ухвалою суду від 19.08.2014 року
розгляд справи відкладено до 26.08.2014
року, у зв'язку з відсутністю
представників сторін. Ухвалою суду від
26.08.2014 року розгляд справи відкладено
до 01.09.2014 року, у зв'язку з відсутністю
представників сторін. Ухвалою суду від
01.09.2014 року розгляд справи відкладено
до 04.09.2014 року, для надання доказів та у
зв'язку з відсутністю представника
позивача. Ухвалою суду від 04.09.2014 року
розгляд справи відкладено до 29.09.2014
року, для надання доказів. Ухвалою суду
від 29.09.2014 року розгляд справи
відкладено до 14.10.2014 року, для надання
доказів. Ухвалою суду від 14.10.2014 року
розгляд справи відкладено до 17.10.2014
року, у зв'язку з відсутністю
представника відповідача. Ухвалою суду
від 17.10.2014 року розгляд справи
відкладено до 21.10.2014 року, в зв'язку з
відсутністю представників сторін.

Позивач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
08.08.2014 року, про відкладення від 13.08.2014
року, від 19.08.2014 року, від 26.08.2014 року, від
01.09.2014 року, від 04.09.2014 року, від 29.09.2014
року, від 14.10.2014 року, від 17.10.2014 року не
виконав, явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив.

04.09.2014 року за вх.№4278/14 позивач подав
клопотання про продовження строку
розгляду справи понад такий, що
встановлений ст. 69 ГПК України.

22.09.2014 року за вх.№40429/14 позивач подав
письмові пояснення по справі.

14.10.2014 року за вх.№43473/14 позивач подав
додаткові письмові пояснення.

16.10.2014 року за вх.№43994/14 позивач подав
письмові пояснення по справі.

21.10.2014 року за вх.№44648/14 позивач подав
клопотання про долучення додаткових
доказів до матеріалів справи.

Відповідач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
08.08.2014 року, про відкладення від 13.08.2014
року, від 19.08.2014 року, від 26.08.2014 року, від
01.09.2014 року, від 04.09.2014 року, від 29.09.2014
року, від 14.10.2014 року, від 17.10.2014 року не
виконав, явку повноважного
представника в судове засідання
забезпечив.

01.09.2014 року за вх.№37185/14 відповідач
подав клопотання про відкладення
розгляду справи.

04.09.2014 року за вх.№37888/14 відповідач
подав відзив на позовну заяву.

13.10.2014 року за вх.№43416/14 відповідач
подав заяву в обґрунтування заперечень
проти позову.

21.10.2014 року за вх.№5009/14 відповідач подав
заяву про розтермінування 87666,60 грн., що
підлягають до стягнення з відповідача,
на три місяці рівними частинами.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну
та резолютивну частини рішення
виготовлено, підписано та оголошено
21.10.2014 року.

Розглянувши матеріали і документи,
подані сторонами, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 20.05.2008 р.
Івано-Франківською міською радою
(надалі - позивач) прийнято Рішення "Про
надання (вилучення) земельних ділянок
фізичним та юридичним особам", згідно
п.22 якого вирішено вилучити частину
земельної ділянки площею 0,7923 га на вул.
Хриплинській, 39 у ДП МОУ "Управління
торгівлі Західного оперативного
командування" та затвердити проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ТОВ "ОРТ" площею 0,7923 га на вул.
Хриплинській, 39 з передачею в оренду
терміном на три роки, для
переобладнання викуплених
адміністративно-складських будівель
під виробничі приміщення по
виготовленню будматеріалів. Також, цим
рішенням зобов'язано ТОВ "ОРТ" укласти
договір оренди землі.

01.03.2012 р. Державним інспектором з
контролю за використанням та охороною
земель Івано-Франківської міської ради
було складено Акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства, в
якому відображено факт використання
відповідачем земельної ділянки
загальною площею 0,7923 га. по вул.
Хриплинській, 39 без документів, які
посвідчують право власності чи право
користування нею.

01.06.2012 р. комісією по визначенню та
відшкодуванню збитків власникам землі
та землекористувачам
Івано-Франківської міської ради
складено Акт визначення розміру
збитків, нанесених Івано-Франківській
міській раді (неодержаних доходів від
орендної плати за землю) за період з
10.07.2008 р. по 01.03.2012 р. у розмірі 306 141,17 грн.
Вказаний акт затверджений Рішенням
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 281
від 24.05.2013 р.

18.06.2013 р. позивачем направлено
відповідачу повідомлення №1075/01-18/48в
разом із актом про визначення збитків
від 01.06.2012 р., рішенням виконавчого
комітету №281 від 29.05.2013 р. та проектом
договору про добровільне
відшкодування збитків, в якому
зазначено про необхідність підписання
вказаного договору та відшкодування
відповідачем збитків в добровільному
порядку. Однак, як зазначив позивач,
вказане повідомлення відповідач
залишив поза увагою, розмір збитків не
відшкодував.

Щодо зазначеного вище розрахунку, то
позивач зазначає, що відповідно до акту
визначення розміру збитків, нанесених
Івано-Франківській міській раді
(неодержаних доходів від орендної
плати за землю) від 01.06.2012 року, за
користування ТзОВ «ОРТ» земельною
ділянкою загальною площею 0,7923 га по
вул. Хриплинська, 39 в м.
Івано-Франківську, затвердженого
рішенням Виконавчого комітету міської
ради від 24.05.2013 року №281 за період з
10.08.2008 року по 01.01.2009 року, розмір
відшкодування становить 34 359 грн. 17 коп.
Розмір орендної плати за вказаний
період становить 71 663 грн. 42 коп.
Зважаючи на те, що період врахований не
за повний рік, відтак, сума
відшкодування є меншою від розміру
орендної плати. В період з 01.01.2009 року по
01.01.2010 року розмір відшкодування
становить 82 556 грн. 26 коп., а розмір
орендної плати за вказаний період
становить 82 556 грн. 26 коп., оскільки,
відповідно, врахований цілий рік.
Відтак, сума за кожний місяць є рівною.
Позивач звертає увагу на те, що в період
з 01.01.2010 року по 01.03.2012 року розмір
відшкодування становить 189 225 грн. 74
коп., розмір орендної плати в рік
становить 87 427 грн. 08 коп., відповідно
враховано два повних роки та частково
2012 рік, а саме, по 01.03.2012 року. В
подальшому, за місяць в 2012 році
нараховано до оплати суму в розмірі 7 285
грн. 59 коп.

При цьому позивач повідомляє, що в
судовому засіданні представнику
відповідача вручено акт
взаєморозрахунків, підписаний з його
боку станом на час розгляду справи.
Однак, від відповідача не отримано
відповіді чи будь-якої іншої
інформації на вказаний акт.

Щодо судових рішень у судовій справі
№5010/1213/2011-з18/44, то позивач зазначає, що
пунктом 2 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, затвердженого
постановою Кабінет Міністрів України
від 19.04.1993 р. №284, регламентовано, що
розміри збитків визначаються
комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад. Результати
роботи комісій оформляються
відповідними актами, що затверджуються
органами, які створили ці комісії.

Позивач зазначає, що підставами для
подання позову до ТзОВ «ОРТ» у 2011 році
було рішення Виконавчого комітету
міської ради від 23.03.2011 року №170 про
затвердження акту комісії визначення
розміру збитків від 23.02.2011 року про
нарахування збитків в розмірі 218 474 грн.
57 коп. Предметом позову було стягнення
з ТзОВ «ОРТ» збитків в сумі 218 474 грн. 57
коп. за період з 10.07.2008 р. по 01.03.2011 р.

Позивач наголошує, що предметом даного
позову є стягнення з ТзОВ «ОРТ» збитків
в сумі 306 141 грн. 17 коп., розмір яких
розраховано відповідно до документів,
які свідчать про користування ТзОВ
«ОРТ» земельною ділянкою по вул.
Хриплинській, 39 без правовстановлюючих
документів - акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від
01.03.2012 року, припис від 01.03.2012 року №1/018,
та які дозволяють визначити розмір
збитків, який підлягає стягненню -
витяг з технічної документації про
нормативну грошову оцінку земельної
ділянки від 26.03.2012 року №б/н. Розгляд
вказаних документів здійснювався
відповідною комісією, яка за
наслідками їх розгляду надала свої
рекомендації Виконавчому комітетові
міської ради щодо розміру збитків, які
останнім розглядаються та
затверджується у формі акту, шляхом
прийняття з даного приводу
відповідного рішення.

Позивач зазначає, що, як роз'яснив
Пленум Вищого господарського суду
України в п. 4.5 Постанови від 26.12.2011 року
№18 «Про деякі питання практики
застосування ГПК України судами першої
інстанції», припинення провадження у
справі на підставі пункту 2 частини
другої статті 80 ГПК можливе за умов,
якщо рішення господарського суду або
іншого органу, який вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав, набрало законної сили, не
змінено і не скасовано у відповідній
частині в передбаченому законом
порядку. За відсутності таких умов
заінтересована особа вправі
звернутися з позовом до господарського
суду на загальних підставах.

Отже, аналізуючи вищевикладене,
позивач вважає, що припинення
провадження можливе на підставі п. 2 ч. 2
ст. 80 ГПК за умов, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав, а позов, який поданий по
даній справі, заявлений про інший
предмет позову та з інших підстав.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України в абз. 4 п.
3.12. Постанови від 26.12.2011 року №18 «Про
деякі питання практики застосування
ГПК України судами першої інстанції»
під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Позов за своїм правовим змістом є
засобом, яким забезпечується
реалізація права на звернення до суду з
метою захисту майнових та/або
особистих немайнових прав і
охоронюваних законом інтересів.

Зважаючи на вищевикладене позивач
зазначає, що підставами подання
позовної заяви до ТзОВ «ОРТ» про
стягнення збитків в сумі 306 141 грн. 17 коп.
є іншими ніж ті, які - слугували
підставою для подання позову до
вказаного товариства у 2011 році, а,
відтак, і предмет позову - інший. За
таких обставин, твердження відповідача
щодо подання позивачем позову з тих
самих підстав і про той же предмет є
необгрунтованими та безпідставними.

Щодо ухилення ТзОВ «ОРТ» від укладення
договору оренди землі на виконання
рішенням Івано-Франківської міської
ради від 20.05.2008 року та вжитих заходів
по укладанню договору оренди землі, то
позивач зазначає, що 24.12.2010 року за
№1507/01-13 ТзОВ «ОРТ» надіслано претензію
з вимогою укласти договір оренди землі
площею 0,7923 га по вул. Хриплинській, 39 в
м. Івано-Франківську. На дану претензію
ТзОВ «ОРТ» не надало у відповідь
договору з Івано-Франківською міською
радою не уклало.

На адресу ТзОВ «ОРТ» 18.01.2012 року за
№104/01-19/13-в надіслано лист з вимогою
укласти договір оренди земельної
ділянку загальною площею 0,7923 га по вул.
Хриплинській, 39 в м. Івано-Франківську.
На дану претензію ТзОВ «ОРТ» не надало
відповіді, договору з
Івано-Франківською міською радою не
уклало.

Позивач зазначає, що 07.02.2012 року за
№189/01-18/48-в на адресу ТзОВ «ОРТ»
надіслано лист з вимогою укласти
договір оренди землі. На даний лист
ТзОВ «ОРТ» не надало відповіді,
договору не уклало.

Позивач звертає увагу на те, що
Претензія від 24.12.2010 року за №1507/01-13 та
лист 18.01.2012 року за №104/01-19/13-в не були
додані представником позивача до
матеріалів справи при слуханні справи
в суді першої інстанції, оскільки дані
документи надійшли до юридичного
відділу Виконавчого комітет міської
ради від Управління земельних відносин
Виконавчого комітету міської ради
тільки 30.01.2014 року, згідно листа за
№59/01-17/03-в, тобто після ухвалення судом
оскаржуваного рішення (копії
додаються).

Позивач наголошує, що Листом від 07.02.2012
року №189/01-18/4в та від 02.01.2013 року
№1/01-20/48-в ТзОВ «ОРТ» запропоновано
укласти договір оренди земельної
ділянки загальною площею 0,7923 га. по вул.
Хриплинській, 39 в м. Івано-Франківську.

Таким чином, на думку позивача, ним
заявлена до стягнення сума збитків за
відповідний період, протягом якого
відповідач безсумнівно, що не
заперечується останнім,
використовував земельну ділянку, яка
належить позивачу, при цьому не
здійснюючи ніяких оплат за таке
користування. При розгляді даного
спору суди до спірних правовідносин не
повинні застосувати норми ст. 623 ЦК
України, які стосуються порушення
боржником зобов'язання, яке виникає на
підставі договору.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України в постановах від 09.07.2013 р. у
справі №18/428/12(10/107-08), від 23.07.2013 р. у
справі №902/229/13-г, від 02.07.2013 року у
справі №32/39/739-07(32/85), від 13.12.2011 р. у
справі № 9/68/2011/5003, від 05.06.2014 року у
справі №922/3994/13, від 24.06.2014 року №908/3316/13,
які не скасовані у порядку перегляду,
набрали законної сили та внесені до
Єдиного державного реєстру судових
рішень.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ про стягнення з ТзОВ «ОРТ»
земельного податку, то позивач
зазначає, що, згідно ст. 286. Податкового
кодексу України, підставою для
нарахування земельного податку є дані
державного земельного кадастру.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
Державний земельний кадастр»,
державний земельний кадастр - це єдина
державна геоінформаційна система
відомостей про землі, розташовані в
межах державного кордону України, їх
цільове призначення, обмеження у їх
використанні, а також дані про
кількісну і якісну характеристику
земель, їх оцінку, про розподіл земель
між власниками і користувачами.

Отже, за твердженням позивача,
державний земельний кадастр містить
відомості щодо власника та користувача
тієї чи іншої земельної ділянки.

Згідно ч. 2 ст. 289 Податкового кодексу
України, центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері земельних відносин за індексом
споживчих цін за попередній рік щороку
розраховує величину коефіцієнта
індексації нормативної грошової
оцінки земель, на який індексується
нормативна грошова оцінка
сільськогосподарських угідь, земель
населених пунктів та інших земель
несільськогосподарського призначення
за станом на 1 січня поточного року.

Згідно п. 1 ч. 5 ст. 288 Податкового кодексу
України, розмір орендної плати
встановлюється у договорі оренди, але
річна сума платежу не може бути меншою
для інших категорій земель -
трикратного розміру земельного
податку, що встановлюється цим
розділом.

Позивач зазначає, що судами попередніх
інстанції при першому розгляді даної
справи не досліджувалось тієї
обставини, чи проводило ТзОВ «ОРТ» з
моменту винесення рішення
Івано-Франківської міської ради по
дату розрахунку збитків, заявлених до
стягнення, плату за землю за
користування земельною ділянкою
загальною площею 0,7923 га по вул.
Хриплинській, 39 у м. Івано-Франківську.
При дослідженні даних обставин, не може
слугувати належною правовою підставою
посиланнями на наявний у матеріалах
справи акт ДПІ у м. Івано-Франківську
від 04.12.2012 року №11535/1593/19389064 про
результати документальної невиїзної
перевірки платника земельного податку
ТзОВ «ОРТ».

Згідно п. 147. ч. 1. ст. 14 Податкового
кодексу України, плата за землю - це
загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Орендна плата за земельні ділянки
державної і комунальної власності - це
обов'язковий платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Земельний податок - це обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (п.п. 14.1.136., 14.1.72. п. 14
ст. 14 Податкового Кодексу України).

Отже, на думку позивача, з наведеного
вбачається, що орендна плата за землю
та земельний податок - це різні платежі,
а саме орендна плата справляється з
орендаря за оренду земельних ділянок
державної і комунальної власності, а
земельний податок справляється з
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв), а також з
постійних землекористувачів.

Позивач зазначає, що пунктом 2 Порядку
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам,
затвердженого постановою Кабінет
Міністрів України від 19.04.1993 р. №284
регламентовано, що розміри збитків
визначаються комісіями, створеними
Київською та Севастопольською
міськими, районними державними
адміністраціями, виконавчими
комітетами міських (міст обласного
значення) рад.

Позивач наголошує, що результати
роботи комісій оформляються
відповідними актами, що затверджуються
органами, які створили ці комісії, (абз.
4 п. 2 Порядку).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
виконавчими органами сільських,
селищних, міських, районних у містах (у
разі їх створення) рад є їх виконавчі
комітети.

Позивач зазначає, що рішенням
Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
24.05.2013 р. №281, затверджено Акт про
визначення збитків від 01.06.2012 р. щодо
неодержаного доходу міською радою за
використання ТзОВ «ОРТ» земельної
ділянки загальною площею 0,7923 га. по вул.
Хриплинській. 39 в м. Івано-Франківську,
складає 306 141,17 грн. Отже, Виконавчий
комітет Івано-Франківської міської
ради, як виконавчий орган
Івано-Франківської міської ради,
здійснює затвердження актів
визначення розміру збитків, які
спричиненні Івано-Франківській
міській раді внаслідок користування
ТзОВ «ОРТ» земельною ділянкою,
загальною площею 0,7923 га. по вул.
Хриплинській, 39 в м. Івано-Франківську.

У відзиві на позовну заяву відповідач
зазначає, що позов Івано-Франківської
міської ради обґрунтований тим, що ТОВ
«ОРТ» повинен здійснити відшкодування
позивачу збитків за користування
земельною ділянкою площею 0,7923 га по
вул. Хриплинська, 39 в м.
Івано-Франківську. Позивач вказує на
наявність рішення Івано-Франківської
міської ради від 20.05.2008 р., яким
затверджено проект землеустрою щодо
відведення ТОВ «ОРТ» зазначеної
земельної ділянки, як на факт
використання землі, а також акт
Управління Держкомзему в м.
Івано-Франківську від 01.03.2012 р. №1/018 про
використання ТОВ «ОРТ» земельної
ділянки без правовстановлюючих
документів. При визначенні суми
стягнення позивач керується
розрахунком збитків, нарахованих за
період з 10.07.2008 р. по 01.03.2012 р.

Відповідач вважає, що відносно частини
позовних вимог є правові підстави
припинити провадження у справі,
оскільки, відповідно до ст. 80 ГПК
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо: є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Відповідач звертає увагу на те, що у 2011
р. позивач - Івано-Франківська міська
рада зверталась з аналогічним позовом
до ТОВ «ОРТ», вимагаючи в судовому
порядку стягнути збитків за
користування земельною ділянкою
площею 0,7923 га по вул. Хриплинська, 39 в
м.Івано-Франківську за період з 10.07.2008 р.
по 01.03.2011 р. Рішенням Господарського
суду Івано-Франківської області від
23.08.2011 р., залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 20.12.2011 р., в
задоволенні позову відмовлено. Таким
чином, на думку відповідача, в частині
вимог позивача за період до 01.03.2011 р.
необхідно припинити провадження

Відповідач наголошує, що рішенням
Господарського суду
Івано-Франківської області від 23.08.2011 р.
у справі №5010/1213/2011-з18/44, залишеним без
змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
20.120.2011 р., відмовлено в задоволенні
позову про стягнення збитків за
користування земельною ділянкою
площею 0,7923 га по вул. Хриплинська, 39 в м.
Івано-Франківську за період з 10.07.2008 р.
по 01.03.2011 р. в розмірі 218474,57 грн.

Відповідач звертає увагу на те, що
згідно абз. 4 п. 3.12. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.

Підстави позовів в обох справах
№5010/1213/2011-з18/44 та №909/1195/13 є одні й ті ж -
це обставини фактичного користування
ТОВ "ОРТ" земельною ділянкою площею 0,7923
га по вул. Хриплинська, 39 в м.
Івано-Франківську за певний період.

Відповідач зазначає, що посилання в
своїх поясненнях на різні рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради та
акти земельної комісії, якими
визначено різні розміри збитків за
різні періоди, не можуть братись судом
до уваги. Це зумовлено тим, що дані
рішення виконкому та акти не є
підставами позовів, а лише одними з
доказів, якими позивач обґрунтовує ті
обставини (фактичного
землекористування), на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог. Таким чином, в суду є
достатні підстави припинити
провадження у справі в частині
стягнення позивачем збитків в розмірі
218474,57 грн. за період з 10.07.2008 р. по01.03.2011 р.

За твердженням відповідача, вимоги
позивача, які можуть розглядатися
судом по суті повинні розраховуватись,
виходячи з періоду з 01.03.2011 р. по 01.03.2012
р., тобто за 12 місяців.

Однак, на думку відповідача, дані
вимоги позивача є незаконними,
оскільки позивач як на правову
підставу своїх вимог посилається на
законодавчі норми, які встановлюють
порядок відшкодування збитків
власникам, зокрема власникам земельних
ділянок, а саме ст. 22 ЦК України, ст. 157 ЗК
України, ст. 224 ГК України.

Ст. 224 ГК України, на яку посилається як
на підставу свого позову
Івано-Франківська міська рада,
встановлено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною. Таким
чином, при застосуванні даної норми
необхідно керуватися загальними
принципами цивільно-правової
відповідальності. Так, особа є
відповідальна за цивільно-правове
правопорушення, якщо у її діях є склад
такого правопорушення: протиправна
поведінка, збитки, причинний зв'язок
між протиправною поведінкою та
збитками, вина.

Відповідач зазначає, що при визначенні
розміру збитків позивач вказує на їх
наявність в зв'язку неотриманням
вигоди, яку позивач міг би отримати у
разі укладення з відповідачем ТОВ
«ОРТ» договору оренди земельної
ділянки та сплати орендних платежів.
Позивач не подав доказів того, що ним
були вжиті всі заходи для укладення з
відповідачем договору оренди землі.
Посилання позивача на подані ним в
лютому 2012 р. та січні 2013 р. пропозиції
укласти такий договір оренди землі не
можуть братись до уваги, оскільки
подані після дня розрахунку збитків,
тобто можуть стосуватись лише можливих
майбутніх розрахунків. Відтак,
позивачем не подано суду доказів
причинно-наслідкового зв'язку між
збитками (за їх наявності) та діями
відповідача.

Також, за твердженням відповідача,
відсутня і вина ТОВ «ОРТ» в наявності
збитків. Це зумовлено тим, що
виконавчим комітетом та комісією по
визначенню розрахунку збитків за
землекористування Івано-Франківської
міської ради під час процедури
визначення збитків за фактичне
користування ТОВ «ОРТ» земельною
ділянкою для обслуговування
нежитлових приміщень по вул.
Хриплинській, 39 в м. Івано-Франківську
допущено порушення процедури виклику
на засідання комісії представника
відповідача, що призвело до
неправомірного затвердження розміру
збитків, які повинно відшкодувати ТОВ
«ОРТ».

Відповідач також звертає увагу на те,
що Івано-Франківська міська рада
вказує на наявність обов'язку
відшкодування ТОВ «ОРТ» збитків за
користування земельною ділянкою по
вул.Хриплинська, 39 в
м.Івано-Франківську в розмірі 306141,17 грн.
за період з 10.07.2008 р. по 01.03.2012 р. (43
місяці). Дана сума розрахована як
орендна плата за ставкою в розмірі 3%
від суми нормативної грошової оцінки
земельної ділянки площею 0,7923 га. Однак,
ТОВ «ОРТ» не користується земельною
ділянкою в зазначеній площі.

Відповідач наголошує, що на даний час
документи, що посвідчують право
власності (користування) ТОВ «ОРТ» на
земельну ділянку не виготовлені. Тому,
ТОВ «ОРТ» не є користувачем, в
розумінні закону, вищезазначеної
земельної ділянки. Це зумовлено тим, що
товариством не оформлено право
користування, відповідно до ч. 5 ст. 126 ЗК
України, ст. 1 Закону України «Про
оренду землі» та невизначена така
істотна умова, як об'єкт оренди (розмір
земельної ділянки), що передбачено ч. 1
ст. 15 Закону.

Відповідач зазначає, що рішення
Івано-Франківської міської ради від
20.05.2008 р. про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення ТОВ «ОРТ»
ділянки площею 0,7923 га, на яке
посилається позивач, не є
правовстановлюючим документом на
земельну ділянку і не доводить факту
користування ділянкою саме такою
площею.

Натомість, за твердженням відповідача,
підприємство фактично використовує
площу 0,276422 га - площа нежитлових
приміщень, що підтверджується
технічним паспортом на нежитлові
приміщення.

Крім того, відповідач зазначає, що,
згідно чинного податкового
законодаства України, ТОВ «ОРТ» не може
бути суб'єктом орендної плати за землю,
а, відтак, сплати орендної плати в
розмірі 3% від суми нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
площею 0,7923 га.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
плату за землю», чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
використання землі в Україні є платним.
Плата за землю справляється у вигляді
земельного податку або орендної плати,
що визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом.

Ст. 9 Податкового кодексу України,
передбачений податок у вигляді плати
за землю. Відповідач зазначає, що
чинним законодаством не передбачено
подвійного стягнення плати за
земелекористування.

Відповідач наголошує, що 21.12.2012 р. ДПІ в
м. Івано-Франківську, як орган,
уповноважений адмініструвати в м.
Івано-Франківську справляння
суб'єктами господарювання плати за
землю, винесла податкове
повідомлення-рішення №. Даним
документом вирішено стягнути з ТОВ
«ОРТ» земельний податок з юридичних
осіб в розмірі 63482,79 грн., з яких 53427,66
грн. - сума грошового зобов'язання за
основним платежем, 10055,13 грн. - сума
грошового зобов'язання за штрафними
санкціями. З акту документальної
невиїзної перевірки платника
земельного податку ТОВ «ОРТ» від 04.12.2012
р., на основі якого винесене податкове
повідомлення-рішення, вбачається, що
сума податку розрахована за 2011 рік та 10
місяців 2012 року. Дане податкове
повідомлення-рішення не скасоване в
установленому законом порядку.

Відповідно до п. 14.1.147. ст.14 Податкового
кодексу України, плата за землю
-загальнодержавний податок, який
справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності.

Відповідно до п. 288.1. ст. 288 ПК України,
підставою для нарахування орендної
плати за земельну ділянку є договір
оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до п. 274.1. ст. 274 ПК України,
ставка податку за земельні ділянки,
нормативну грошову оцінку яких
проведено, встановлюється у розмірі 1
відсотка від їх нормативної грошової
оцінки.

Виходячи з наведених норм, на думку
відповідача, ТОВ «ОРТ», яке не є
орендарем земельної ділянки, в зв'язку
з відсутністю договору оренди, може
бути лише платником земельного
податку. При цьому ставка податку
відповідно до п. 274.1. ст. 274 Податкового
кодексу України, становить 1%.

За твердженням відповідача, стягнення
збитків за землекористування призведе
до подвійного стягнення таких сум з ТОВ
«ОРТ» - і на підставі податкового
повідомлення рішення, і на підставі
рішення суду про стягнення збитків.

Відтак, на думку відповідача, вимоги
позивача в частині стягнення збитків
за період з 01.01.2011 р. по 01.03.2012 р. не мають
правових підстав.

У додаткових обґрунтуваннях до відзиву
відповідач зазначає, що позовні вимоги
обґрунтовані необхідністю, на
переконання представника позивача,
відшкодування Івано-Франківській
міській раді Товариством "ОРТ" 306141,17
грн. за фактичне користування
земельною ділянкою площею 0,7923 га по
вул. Хриплинська, 39 в м.
Івано-Франківську за період з 10.07.2008 р.
по 01.03.2012 р.

Щодо позовних вимог в розмірі 87666,60 грн.,
то виходячи з періоду з 01.03.2011 р. по
01.03.2012 р., відповідач зазначає, що вони
не обґрунтовані належними та
допустимими доказами, а відповідно до
ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських
потреб(емфітевзис); право забудови
земельної ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону.

Згідно ст. 10 Закону, державний реєстр
прав містить відомості про
зареєстровані права і обтяження,
суб'єктів прав, об'єкти нерухомого
майна, документи, на підставі яких
проведено державну реєстрацію прав.
Невід'ємною складовою частиною
Державного реєстру прав є база даних
про реєстрацію заяв і запитів та
реєстраційні справи.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 16 Закону, у
разі здійснення державної реєстрації
речових прав на земельні ділянки,
похідних від права власності, за
відсутності державної реєстрації
права власності держави чи
територіальної громади на зазначені
земельні ділянки, відповідний орган
виконавчої влади чи орган місцевого
самоврядування зобов'язаний одночасно
подати до органу державної реєстрації
прав чи державному кадастровому
реєстратору відповідну заяву про
державну реєстрацію права власності
держави чи територіальної громади на
зазначені земельні ділянки. Рішення
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування про передачу
земельної ділянки у користування
(постійне користування, оренда,
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис), користування чужою
земельною ділянкою для забудови
(суперфіцій), сервітут) вважається
заявою про здійснення державної
реєстраці права власності держави чи
територіальної громади на зазначену
земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону,
інформація з Державного реєстру прав
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень надається органом державної
реєстрації прав, нотаріусом у формі
витягу, інформаційної довідки та
виписки.

В зв'язку з чим, відповідач зазначає, що
позивачем не подано суду належних та
допустимих доказів реєстрації, згідно
вимог закону, за територіальною
громадою м. Івано-Франківська права
власності на земельну ділянку по вул.
Хриплинській, 39, як доказів реєстрації
права власності чи користування на
дану земельну ділянку за ТОВ "ОРТ".
Такими доказами повинне бути витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно. Більше того, позивачем
не доведено суду належними та
допустимими доказами користування ТОВ
"ОРТ" саме площею 0,7923 га.

Відповідач наголошує, що на даний час
документи, що посвідчують право
власності (користування) ТОВ «ОРТ» на
земельну ділянку, не виготовлені. Тому,
ТОВ «ОРТ» не є користувачем в розумінні
закону вищезазначеною земельною
ділянкою. Це зумовлено тим, що
Товариством не оформлено право
користування відповідно до ч. 5 ст.126 126
ЗК України, ст. 1 Закону України «Про
оренду землі» та невизначена така
істотна умова як об'єкт оренди (розмір
земельної ділянки), що передбачено ч. 1
ст. 15 Закону.

Рішення Івано-Франківської міської
ради від 20.05.2008 р. про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
ТОВ «ОРТ» ділянки площею 0,7923 га, на яке
посилається позивач, не є
правовстановлюючим документом на
земельну ділянку і не доводить факту
користування ділянкою саме такою
площею, як це передбачено Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень". Натомість підприємство
володіє нежитловими приміщеннями,
площа під якими становить 0,2092 га., що
підтверджується технічним паспортом
на нежитлові приміщення. Тому, у
позивача немає підстав нараховувати
збитки за землекористування, виходячи
з площі 0,7923 га, оскільки наявність у
користування ТОВ "ОРТ" такого розмір
земельної ділянки не підтверджена
доказами.

21.10.2014 року за вх.№5009/14 відповідач подав
заяву про розтермінування 87666,60 грн., що
підлягають до стягнення з відповідача,
на три місяці рівними частинами.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ст.ст. 13, 41 Конституції
України, від імені Українського народу
право власності здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією, і усі суб'єкти права
власності рівні перед законом. Кожен
має право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст.ст. 142-145 Конституції
України, до матеріальної основи
органів місцевого самоврядування, крім
інших об'єктів, належить земля,
управління якою здійснюють
територіальні громади через органи
самоврядування в межах їх повноважень
шляхом прийняття рішень. Права органів
місцевого самоврядування захищаються
у судовому порядку.

Статтею 116 Земельного кодексу України
визначено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу ст. 124 Земельного кодексу
України, передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Згідно п. 34 ч. 1 ст.26 Закону України «Про
місцеве самоврядування», виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради вирішуються
такі питання, як регулювання земельних
відносин.

Отже, Івано-Франківська міська рада, у
відповідності до чинного
законодавства України, наділена
повноваженнями щодо розпорядження
землями комунальної власності та
здійснює ці повноваження від імені та в
інтересах територіальної громади м.
Івано-Франківська.

Відповідно до ст.759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно ст.283 Господарського кодексу
України, за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Статтями 793 та 795 ЦК України
встановлено, що договір найму будівлі
або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) укладається у
письмовій формі. Передання наймачеві
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) оформляється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту починається обчислення
строку договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

Особа, зацікавлена в одержанні у
користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідної
сільської, селищної, міської, районної,
обласної ради, Кабінету Міністрів
України, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевої державної
адміністрації (ч. 2 ст. 123 Земельного
кодексу України).

Згідно з ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу
України, відповідний орган виконавчої
влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується у
порядку, установленому статтею 186-1
цього Кодексу (ч. 4 ст. 123 Земельного
кодексу України).

Умови і строки розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок визначаються договором,
укладеним зацікавленою особою
(замовником) з виконавцем цих робіт
відповідно до типового договору, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 6 ст. 123 Земельного
кодексу України, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування у двотижневий строк з
дня отримання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення, яким одночасно затверджує
проект та надає земельну ділянку в
користування, у тому числі на умовах
оренди.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, 26.05.2005 року між
Державним підприємством Міністерства
оборони України "Управління торгівлі
Західного оперативного командування",
філія "Військторг 45" (продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ОРТ" (покупець)
укладено договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень, у відповідності
до умов якого продавець передає в
цілому у власність покупця, а покупець
приймає у власність у цілому належні
продавцю нежитлові приміщення, що в
будинку №39 по вулиці Хриплинській в
місті Івано-Франківськ, та
зобов'язується сплатити за неї грошову
суму, передбачену цим договором.

Договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень посвідчено приватним
нотаріусом ОСОБА_2 та зареєстровано в
реєстрі за №Д1-137. Згідно витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно серії СВР №000180 від 09.06.2005 року,
нежитлові приміщення по вул.
Хриплинській, 39 зареєстровані за
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ОРТ".

ТзОВ «ОРТ» звернулося з заявою від
14.11.2005 року №108 до Івано-Франківської
міської ради з проханням передати в
користування земельну ділянку площею
0,7923 га по вул. Хриплинській. 39 в м.
Івано-Франківську.

20.05.2008 р. Івано-Франківською міською
радою (надалі - позивач) прийнято
Рішення "Про надання (вилучення)
земельних ділянок фізичним та
юридичним особам", згідно п.22 якого
вирішено вилучити, за згодою, частину
земельної ділянки площею 0,7923 га на вул.
Хриплинській, 39 у ДП МОУ "Управління
торгівлі Західного оперативного
командування" та затвердити проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ТОВ "ОРТ" площею 0,7923 га на вул.
Хриплинській, 39, з передачею в оренду
терміном на три роки, для
переобладнання викуплених
адміністративно-складських будівель
під виробничі приміщення по
виготовленню будматеріалів. Також, цим
рішенням зобов'язано ТОВ "ОРТ" укласти
договір оренди землі.

01.03.2012 р. Державним інспектором з
контролю за використанням та охороною
земель Івано-Франківської міської ради
було складено Акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства, в
якому відображено факт використання
відповідачем земельної ділянки
загальною площею 0,7923 га. по вул.
Хриплинській, 39 без документів, які
посвідчують право власності чи право
користування нею.

01.06.2012 р. комісією по визначенню та
відшкодуванню збитків власникам землі
та землекористувачам
Івано-Франківської міської ради
складено Акт визначення розміру
збитків нанесених Івано-Франківській
міській раді (неодержаних доходів від
орендної плати за землю) за період з
10.07.2008 р. по 01.03.2012 р. у розмірі 306 141,17 грн.
Пунктом 2 Порядку визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 19.04.1993 р. № 284, регламентовано, що
розміри збитків визначаються
комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад, а результати
роботи комісій оформляються
відповідними актами, що затверджуються
органами, які створили ці комісії (абз. 4
п. 2 Порядку).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
виконавчими органами сільських,
селищних, міських, районних у містах (у
разі їх створення) рад є їх виконавчі
комітети.

Рішенням Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
24.05.2013 р. №281, затверджено Акт про
визначення збитків від 01.06.2012 р. щодо
неодержаного доходу міською радою за
використання ТзОВ «ОРТ» земельної
ділянки загальною площею 0,7923 га. по вул.
Хриплинській, 39 в м. Івано-Франківську,
розмір яких складає 306 141,17 грн. Отже,
Виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради, як виконавчий орган
Івано-Франківської міської ради,
здійснює затвердження актів
визначення розміру збитків, які
спричиненні Івано-Франківській
міській раді внаслідок користування
ТзОВ «ОРТ» земельною ділянкою,
загальною площею 0,7923 га. по вул.
Хриплинській, 39 в м. Івано-Франківську.

18.06.2013 р. позивачем направлено
відповідачу повідомлення №1075/01-18/48в
разом із актом про визначення збитків
від 01.06.2012 р., рішенням Виконавчого
комітету №281 від 29.05.2013 р. та проектом
договору про добровільне
відшкодування збитків, в якому
зазначено про необхідність підписання
вказаного договору та відшкодування
відповідачем збитків в добровільному
порядку. Однак, вказане повідомлення
відповідач залишив поза увагою, розмір
збитків не відшкодував.

Разом з тим, судом встановлено, що в
червні 2011 року Івано-Франківська
міська рада зверталася до суду із
позовом до ТОВ "ОРТ" про стягнення
збитків у розмірі 218 474,57 грн. за
користування останнім земельною
ділянкою загальною площею 0,7923га. по
вул. Хриплинській, 39 без документів, які
посвідчують право власності чи право
користування нею за період з 10.07.2008 р. по
01.03.2011 р. Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 23.08.2011 р.
у справі №5010/1213/2011-з18/44, залишеним без
змін постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
20.10.2011р. та постановою Вищого
господарського суду України від 28.12.2011
р., в позові відмовлено повністю.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Так, ознайомившись з матеріалами
справи, зокрема Актом визначення
розміру збитків від 01.06.2012 р. та
Рішенням виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради №281
від 24.05.2013р., суд вважає, що провадження
в частині позовних вимог щодо
стягнення з відповідача збитків у
розмірі 218 474,57 грн. за період з 10.07.2008 р.
по 01.03.2011р. слід припинити. При цьому,
суд виходить з наступного.

Згідно п.4.5 Постанови Пленуму ВГСУ "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18
від 26.12.2011 р. (надалі - Постанови Пленуму
ВГСУ №18 від 26.12.2011р.), припинення
провадження у справі на підставі
пункту 2 частини другої статті 80 ГПК
можливе за умов, якщо рішення
господарського суду або іншого органу,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав, набрало законної сили,
не змінено і не скасовано у відповідній
частині в передбаченому законом
порядку.

Разом з тим, суд зазначає, що
представник позивача в судовому
засіданні наголосив на відмінності
підстав позову в справі №5010/1213/2011-з18/44 і
в даній справі, оскільки підставами для
позову у 2011 році було рішення
Виконавчого комітету міської ради від
23.03.2011 р. №170 про затвердження акту
комісії визначення розміру збитків від
23.02.2011р., водночас підставою позову в
даній справі є рішення Виконавчого
комітету міської ради від 24.05.2013р. №281
про затвердження акту комісії
визначення розміру збитків від 01.06.2012р.
Проте, з таким твердженням
представника позивача суд не може
погодитись, враховуючи наступне.

Так, відповідно до п.3.12 Постанови
Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 р., під
предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.

Згідно абз. 4 п. 3.12. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.

Суд зазначає, що предметом спору в
даній справі, як і в справі
№5010/1213/2011-з18/44 є матеріально-правова
вимога про стягнення збитків (упущеної
вигоди); підставою ж позову в даній
справі, як і в справі №5010/1213/2011-з18/44 є
одна і та сама обставина, а саме:
користування земельною ділянкою
загальною площею 0,7923 га по вул.
Хриплинській, 39 без документів, які
посвідчують право власності чи право
користування нею.

Підстави позовів в обох справах
№5010/1213/2011-з18/44 та №909/1195/13 є одні й ті ж -
це обставини фактичного користування
ТОВ "ОРТ" земельною ділянкою площею 0,7923
га по вул. Хриплинська, 39 в м.
Івано-Франківську за певний період без
оформлення договору оренди земельної
ділянки.

Посилання позивача в своїх поясненнях
на різні рішення Виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради та
акти відповідної комісії, якими
визначено різні розміри збитків за
різні періоди, не можуть бути взяті
судом до уваги. Це зумовлено тим, що
дані рішення виконкому та акти не є
підставами позовів, а лише одними з
доказів, якими позивач обґрунтовує ті ж
самі обставини (фактичного
землекористування), на які він
посилається як на підставу своїх
позовних вимог.

Суд наголошує, що покликання
представника позивача на відмінність
рішень виконавчого комітету міської
ради про затвердження актів комісії
визначення розміру збитків, як на
відмінність підстав позову є
некоректним, оскільки необхідно чітко
розрізняти поняття «обставини» (як
підстави позову) і «доказів» (як
підтвердження цієї обставини). В даному
випадку рішення виконавчого комітету
міської ради та акти комісії
визначення розміру збитків слугують
саме доказами, які підтверджують
обставину. Встановивши наведені
обставини справи, суд вважає, що в
частині позовних вимог щодо стягнення
з відповідача збитків в розмірі 218474,57
грн. за період з 10.07.2008 р. по 01.03.2011 р.
провадження підлягає припиненню.

Разом з тим, за приписами ст. 377 ЦК
України, які є аналогічними до приписів
ст. 120 ЗК України (в чинній редакції,
станом на момент виникнення спірних
відносин) до особи, яка придбала
житловий будинок, будівлю або споруду,
переходять відповідні права на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Згідно ч.1 ст.124 ЗК України, передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.
Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації забороняється.

Право оренди землі оформляється
договором, який реєструється
відповідно до закону (ч.2 ст.126 ЗК
України).

З огляду на викладене, правочини, що
тягнуть за собою перехід права
власності на об'єкт нерухомості, є
підставою для переходу права на землю.
При цьому оформлення такого права
здійснюється у встановленому законом
порядку. Проте, як встановлено судом та
вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не було укладено договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,7923 га. по вул. Хриплинській, 39 в
м. Івано-Франківську згідно Рішення
Івано-Франківської міської ради від
20.05.2008 р., незважаючи на те, що даним
рішенням ТОВ "ОРТ" було зобов'язано
укласти його.

Як зазначає позивач, не здійснивши
необхідних дій щодо належного
оформлення права користування
земельною ділянкою, відповідач
користувався нею безоплатно, чим
порушив права та охоронювані інтереси
позивача та завдав йому збитків у
вигляді неодержаного доходу
(неодержаної орендної плати) за період
з 01.03.2011 р. по 01.03.2012 р.

Отже, з приводу позовних вимог, щодо
стягнення з відповідача збитків за
період з 01.03.2011 р. по 01.03.2012 р., то в даній
частині позовних вимог позов слід
задоволити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 156 ЗК України,
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
внаслідок, зокрема, неодержання
доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Згідно ст. 157 ЗК України, відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам здійснюють органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, які використовують земельні
ділянки, а також органи виконавчої
влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих у
зоні їх впливу, в тому числі внаслідок
хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

З огляду на викладене, порядок
визначення розміру збитків, заподіяних
тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, регулюється постановою
Кабінету міністрів України від 19.04.1993 р.
№284 "Про порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам", приписами якого
встановлено, що власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні вилученням (викупом)
та тимчасовим зайняттям земельних
ділянок, встановленням обмежень щодо
їх використання, погіршенням якості
ґрунтового покриву та інших корисних
властивостей земельних ділянок або
приведенням їх у непридатний для
використання стан та неодержанням
доходів, у зв'язку з тимчасовим
невикористанням земельних ділянок (п. 1
Порядку).

Розміри збитків визначаються
комісіями, створеними Київською та
Севастопольською міськими, районними
державними адміністраціями,
виконавчими комітетами міських (міст
обласного значення) рад. До складу
комісій включаються представники
Київської, Севастопольської міських,
районних державних адміністрацій,
виконавчих комітетів міських (міст
обласного значення) рад (голови
комісій), власники землі або
землекористувачі (орендарі), яким
заподіяні збитки, представники
підприємств, установ, організацій та
громадяни, які будуть їх
відшкодовувати, представники
державних органів земельних ресурсів і
фінансових органів, органів у справах
містобудування і архітектури та
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських (міст районного
значення) рад, на території яких
знаходяться земельні ділянки. У разі,
коли збитки заподіяні погіршенням
якості земель або приведенням їх у
непридатність для використання за
цільовим призначенням, до складу
комісій включаються також
представники територіальних органів
Держземінспекції,
санітарно-епідеміологічних і
природоохоронних органів. Результати
роботи комісій оформляються
відповідними актами, що затверджуються
органами, які створили ці комісії (п. 2
Порядку).

З Витягу з протоколу №4 від 01.06.2012 р.
засідання комісії міськвиконкому по
визначенню та відшкодуванню збитків
власникам землі та землекористувачам
вбачається, що представник ТОВ "ОРТ" на
засідання комісії повторно не з'явився,
хоча був належним чином повідомлений.
При цьому, як на доказ належного
повідомлення позивач покликається на
лист №1147/01-19/13-6 від 25.05.2012 р., який був
направлений відповідачу 26.03.2012 р.
Управлінням земельних ресурсів
Виконкому Івано-Франківської міської
ради, що підтверджується відповідним
фіскальним чеком поштової установи, що
долучений до матеріалів справи.

Щодо ухилення ТзОВ «ОРТ» від укладення
договору оренди землі на виконання
рішенням Івано-Франківської міської
ради від 20.05.2008 року та вжитих заходів
по укладанню договору оренди землі, то
24.12.2010 року за №1507/01-13 на адресу ТзОВ
«ОРТ» надіслано претензію з вимогою
укласти договір оренди землі площею
0,7923 га по вул. Хриплинській, 39 в м.
Івано-Франківську. На дану претензію
ТзОВ «ОРТ» не надало відповіді,
договору з Івано-Франківською міською
радою не уклало.

07.02.2012 року за №189/01-18/48-в на адресу ТзОВ
«ОРТ» надіслано лист з вимогою укласти
договір оренди землі. На даний лист
ТзОВ «ОРТ» не надало відповіді,
договору не уклало.

Листами від 07.02.2012 року №189/01-18/4в та від
02.01.2013 року №1/01-20/48-в ТзОВ «ОРТ»
запропоновано укласти договір оренди
земельної ділянки загальною площею 0,7923
га по вул. Хриплинській, 39 в м.
Івано-Франківську, які залишено без
відповіді.

Крім того, в судовому засіданні
представник відповідача заявив, що не
може надати на вимогу суду належних та
допустимих доказів вжиття останнім
передбачених чинним законодавством
України заходів щодо укладення
позивачем договору оренди на спірну
земельну ділянку, оскільки такі заходи
ним не вживалися.

У п. 3.8 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
р. №6 «Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин» зазначається,
що вирішуючи спори за позовами органів
місцевого самоврядування про
стягнення з особи, яка набула у
власність житловий будинок, будівлю
або споруду і не переоформила право
користування земельною ділянкою, шкоди
у вигляді упущеної вигоди (зокрема у
розмірі неодержаної плати за оренду
земельної ділянки), господарські суди,
крім спеціальних норм, повинні брати до
уваги загальні положення ст.22, глави 82
ЦК України, частини другої статті 224 ГК
України. Крім того, для застосування
такого заходу відповідальності слід
встановлювати як наявність у діях
винної особи усіх чотирьох елементів
складу цивільного правопорушення
(протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та збитками і вини), так і
ступінь вини у розумінні ст.1193 ЦК
України.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що
позивач з моменту прийняття рішення
міської ради вживав заходів щодо
уникнення заявленої до стягнення суми
збитків, а відповідач свідомо на такі
заходи не реагував. Також, слід
звернути увагу на те, що відповідач із
відповідною заявою звернувся до
позивача з проханням передати земельну
ділянку загальною площею саме 0,7923 га по
вул. Хриплинській, 39 в м.
Івано-Франківську, представивши також
відповідну технічну документацію.

Зважаючи на вищевикладене та на
правову позицію Вищого господарського
суду України, суди при розгляді
вказаної категорії справ повинні
досліджувати, які саме дії було вжито
орендарем по укладанню з орендодавцем
договору оренди землі, які існували
перешкоди і підстави у орендаря, що
унеможливлювали вступ у договірні
правовідносини з орендодавцем, чи
звертався орендар в порядку,
визначеному Господарським кодексом
України, до орендодавця з проектом
договору та які були наслідки такого
звернення.

Щодо підстав для відшкодування збитків
в розумінні норм статей 22, 1166 ЦК
України, то згідно ст. 156 ЗК України,
власникам землі та землекористувачам
відшкодовуються збитки, заподіяні
внаслідок, зокрема неодержання доходів
за час тимчасового невикористання
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відповідальності за
завдану шкоду визначені ст. 1166 ЦК
України, відповідно до якої, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач, з моменту прийняття
міською радою рішення, жодного разу не
звертався до позивача із проханням
укласти договір, хоча рішенням міської
ради такий обов'язок було покладено
саме на відповідача. Між тим, ч. 4 ст. 623
ЦК України встановлено, що при
визначенні неодержаних доходів
(упущеної вигоди) враховуються заходи,
вжиті кредитором щодо їх одержання.
Норма вказаної статі встановлює, що
враховуються, а не є обов'язковими
заходи, вчинені кредитором щодо
одержання недоотриманих коштів, в
даному випадку, за користування
земельною ділянкою. Заходи щодо
одержання недотриманих коштів можуть і
не вчинятись, оскільки закон чіткої та
прямої вказівки на їх вчинення не
визначає та не покладає жодного
обов'язку по їх вчиненню на кредитора, а
тільки визначає такі заходи як
додаткові, які можуть або не можуть
бути врахованими при наявності спору.
При цьому, відповідно до п. 1 роз'яснення
Вищого арбітражного суду України від
01.04.1994 р. №02-5/215 «Про деякі питання
практики вирішення спорів пов'язаних з
відшкодуванням шкоди», вирішуючи спори
про стягнення заподіяних збитків,
господарський суд перш за все повинен
з'ясувати правові підстави покладення
на винну особу зазначеної майнової
відповідальності. При цьому,
господарському суду слід відрізняти
обов'язок боржника відшкодувати
збитки, завдані невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання, що
випливає з договору (статті 623 ЦК
України), від позадоговірної шкоди,
тобто від зобов'язання, що виникає
внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК
України). Тому помилковими є рішення
окремих господарських судів, які при
вирішенні спорів, пов'язаних з
відшкодуванням збитків, заподіяних
невиконанням або неналежним
виконанням договірних зобов'язань,
посилаються на статтю 1166 ЦК України.
Отже, слід розрізнити те, що
застосування ст. 623 ЦК України можливе у
випадку невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання, що випливає з
договору. З матеріалів справи
вбачається та не заперечується та
підтверджується сторонами, що договору
оренди землі між сторонами укладеного
не було, а тому розмір збитків, які
просить стягнути позивач по справі,
визначені не із договірних відносин, а
у зв'язку із вчиненням відповідачем
цивільного правопорушення.

Стаття 1166 ЦК України унормовує
загальні підстави для відшкодування
шкоди в рамках позадоговірних
(деліктних) зобов'язань. Деліктна
відповідальність за загальним
правилом настає лише за наявності вини
заподіювача шкоди. Фактичною підставою
для застосування такого виду
відповідальності є вчинення особою
правопорушення. При цьому, юридичною
підставою позадоговірної
відповідальності є склад цивільного
правопорушення, елементами якого є
шкода, протиправна поведінка,
причинний зв'язок між шкодою і
протиправною поведінкою, вина.

З огляду на подані суду докази
вбачається установленим факт
порушення відповідачем вимог чинного
земельного законодавства України, що
виявився у використанні земельної
ділянки без договору оренди земельної
ділянки та є підставою для нарахування
збитків, визначення і відшкодування
яких врегульовано відповідним
Порядком. Листами Управління земельних
відносин Виконавчого комітету міської
ради, що містяться в матеріалах справи,
відповідача було запрошено на
засідання комісії для визначення
збитків власникам землі та
землекористувачам, також
відповідачеві направлений акт про
визначення збитків власнику землі з
пропозицією добровільного їх
відшкодування, однак, в добровільному
порядку збитки відшкодовані не були.

Земельна ділянка комунальної
власності по вул. Хриплинській, 39 в м.
Івано-Франківську використовується
ТзОВ «ОРТ» з порушенням вимог
земельного законодавства України та
законодавства про плату за землю
України, що призвело до значних втрат
бюджету м. Івано-Франківська у вигляді
недоодержання доходу від орендної
плати, тобто нанесення
Івано-Франківській міській раді
збитків.

Підставами подання позову по даній
справі є: рішення Виконавчого комітету
міської ради від 24.05.2013 року №281 про
затвердження акту комісії визначення
розміру збитків від 01.06.2012 року, акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства від 01.03.2012 року, припис
від 01.03.2012 року №1/018, витяг з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки від 26.03.2012
року №б/н та інші, які власне
підтверджують ту обставину, що
відповідач користується земельною
ділянкою по вул. Хриплинській, 39 в м.
Івано-Франківську без
правовстановлюючих документів.

Отже, факт протиправної поведінки з
боку ТзОВ «ОРТ» об'єктивно
підтверджується актом перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 01.03.2012 року,
складеним Державним інспектором з
контролю за використанням та охороною
земель Івано-Франківської міської ради
Управління Держкомзему в м.
Івано-Франківську, та свідчить про те,
що неукладання договору оренди виникло
з вини відповідача, оскільки ним не
вживались заходів та дій, які б
свідчили про бажання вступити в
договірні відносини з позивачем з
моменту винесення рішення міської ради
та по дату винесення рішення
Виконавчого комітету міської ради про
затвердження акту по визначенню
збитків. Вказаний акт станом на час
розгляду справи є чинним та ніким не
скасованим.

При цьому, матеріалами, які
підтверджують факт вчинення
правопорушення у сфері земельних
відносин, є матеріали справи про
правопорушення з боку відповідача, а
саме:

акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства;

протокол про адміністративне
правопорушення;

припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства);

акт обстеження земельної ділянки.

Вказані документи в їх сукупності
підтверджують сам факт зайняття та
використання земельної ділянки, розмір
зайнятої ділянки та період часу,
протягом якого вона використовується
без належних правових підстав.

Відсутність вини у діях відповідача з
огляду на твердження останнього є
безпідставним, оскільки факт вчинення
правопорушення ТзОВ «ОРТ» встановлено,
як вже зазначено вище, актом та
приписом інспектуючого органу у сфері
контролю за охороною та використанням
землі, які є чинними та ніким не
скасованими. Дані акти не
оскаржувались в судовому порядку
відповідачем, що дає підстави вважати
про його згоду з фактами, які в них
встановлені. Водночас, судом
встановлено, що відповідач продовжує
користуватись земельною ділянкою без
правовстановлюючих документів, без
вступу у відповідні договірні
правовідносин з власником земельної
ділянки і, при цьому, здійснювати таке
використання безоплатно без оплати
належних коштів.

Отже, повний склад у діях ТзОВ «ОРТ»
цивільного правопорушення вбачається
з наступного:

протиправна бездіяльність - полягає в
тому, що відповідач з моменту прийняття
рішення міською радою не виконав
вимоги щодо укладання договору оренди
із позивачем, та не вчинив жодної дії
щодо виявлення бажання вступити у
договірні правовідносини з позивачем;

наявність збитків - полягає у
неотриманні доходів для бюджету
міської ради, які могли бути отримані у
вигляді орендної плати при укладенні з
ТзОВ «ОРТ» договору оренди;

причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками - полягає у
бездіяльності відповідача, яка
слугувала наявності таких збитків;

вина правопорушника - полягає у
неукладанні договору з позивачем та
невчиненні з даного приводу жодних дії
з боку відповідача щодо вступу у
договірні відносини з позивачем,
ухилення від реагування на звернення
позивача, що відбулося з вини
відповідача.

Тобто, у діях відповідача є повний
складу цивільного правопорушення
(протиправної поведінки, шкідливого
результату такої поведінки (збитків),
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою відповідача та збитками,
завданими позивачу, та вини
відповідача), що є підставою для
застосування такої міри
відповідальності як відшкодування
збитків.

За таких обставин, позивачем заявлені
до стягнення збитки в сумі 87606,60 грн. за
відповідний період з 01.03.2014 р. по 01.03.2014
р., протягом якого відповідач
безсумнівно використовував у власних
потребах для здійснення відповідної
господарської діяльності земельну
ділянку, яка належить позивачу, що не
заперечується самим відповідачем.
Також, позивачем на підставі положень
ст.ст. 4-3. 33, 34 ГПК України, доведено
причинно-наслідковий зв'язок між
використанням ТзОВ «ОРТ» земельної
ділянки та збитками у вигляді
неодержаного доходу за використання
земельної ділянки без
правовстановлюючих документів.

Такої ж позиції дотримується Вищий
господарський суд України в постановах
від 09.07.2013 р. у справі №18/428/12(10/107-08), від
23.07.2013 р. у справі №902/229/13-г, від 02.07.2013
року у справі №32/39/739-07(32/85), від 13.12.2011 р.
у справі № 9/68/2011/5003, які не скасовані у
порядку перегляду, набрали законної
сили та внесені до Єдиного державного
реєстру судових рішень.

З огляду на подані суду докази,
вбачається встановленим факт
порушення відповідачем вимог чинного
земельного законодавства, що виявився
у використанні земельної ділянки без
договору оренди земельної ділянки та є
підставою для нарахування збитків,
визначення і відшкодування яких
врегульовано відповідним Порядком.
Листами Управління земельних відносин
виконавчого комітету міської ради, що
містяться в матеріалах справи,
відповідача було запрошено на
засідання комісії для визначення
збитків власникам землі та
землекористувачам, також
відповідачеві направлений акт про
визначення збитків власнику землі з
пропозицією добровільного їх
відшкодування, однак, в добровільному
порядку збитки відшкодовані не були.

Щодо податкового повідомлення-рішення
№ про стягнення з ТзОВ «ОРТ»
земельного податку, то згідно ст. 286.
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Проте, зі змісту позовних вимог
вбачається, що позивач просить суд
стягнути з відповідача збитки, які
спричинив останній у зв'язку із
користуванням земельною ділянкою без
відповідних документів, а не суму
земельного податку, яку останній
нібито мав оплачувати за період, що
заявлений до стягнення, і не розмір
орендної плати. Заявлена сума до
стягнення розрахована за згаданий
період, яку б позивач міг отримати, у
разі належного виконання відповідачем
рішення Івано-Франківської міської
ради від 20.05.2008 року, шляхом укладання
договору оренди землі і яку позивач
визначає як збитки.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди (ст. 16 ЦК України).

Отже, Івано-Франківська міська рада
звернулась до Господарського суду
Львівської області з позовом до ТзОВ
«ОРТ» про відшкодування збитків, у
зв'язку із тим, що відповідачем, у
зв'язку із використання земельної
ділянки загальною площею 0,7923 га. по вул.
Хриилинській, 39 в м. Івано-Франківську
без правовстановлючих документів,
власнику - Івано-Франківській міські
раді завдано відповідних збитків, у
зв'язку із чим порушено право
останньої.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги
Івано-Франківської міської ради (м.
Івано-Франківськ) до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОРТ» (м.
Львів) про стягнення збитків в сумі
87666,60 грн. є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Крім того, 21.10.2014 року за вх.№5009/14
відповідач подав заяву про
розтермінування 87666,60 грн., що
підлягають до стягнення з відповідача,
строком на три місяці рівними
частинами, у зв'язку із скрутним
матеріальним становищем.

Проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення заявника, суд
прийшов до висновку, що, з метою надання
можливості добровільного виконання
заявником судового рішення, з
урахуванням обставин, на які має місце
посилання відповідачеа та обставин
фактичної діяльності боржника, заява
відповідача про розстрочку виконання
рішення суду строком на три місяці
рівними частинами підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що позивачем представлено
достатньо об'єктивних та переконливих
доказів в підтвердження частини своїх
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача збитків у розмірі 87666,60
грн., а відповідач позовні вимоги не
спростував, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги Івано-Франківської
міської ради (м. Івано-Франківськ) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОРТ» (м. Львів) про
стягнення збитків в сумі 87666,60 грн. є
обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється: за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством; за подання до суду
апеляційної і касаційної скарг на
судові рішення, заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, заяви про
скасування рішення третейського суду,
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду та заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України; за видачу судами
документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач
подав платіжне доручення №849 від 07.08.2013
року на суму 6122,83 грн.

Господарські витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід покласти на сторони,
пропорційно задоволених позовних
вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
33, 43, 49, 75, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги - задоволити частково.

2. Провадження у справі в частині
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОРТ" (79000, м. Львів,
вул. Промислова, 55 А, )
збитків у розмірі 218,474,57 грн. за період з
10.07.2008 р. до 01.03.2011 р. - припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОРТ" (79000, м. Львів,
вул. Промислова, 55 А, ) на
користь Івано-Франківської міської
ради (76004, м. Івано-Франківськ, вул.
Грушевського, 21, ) збитки
у розмірі 87 666 (вісімдесят сім тисяч
шістсот шістдесят шість) грн. 60 коп. за
період з 01.03.2011 р. до 01.03.2012 р. та 1753 (одна
тисяча сімсот п'ятдесят три) грн. 33 коп.
судового збору шляхом розтермінування
на три місяці рівними частинами у таких
розмірах:

- до 30 листопада 2014 року - 29806,64 грн.

- до 31 грудня 2014 року - 29806,64 грн.

- до 31 січня 2015 року - 29806,65 грн.

4. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК
України, після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 24.10.2014 року