ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20.10.2014
Справа № 908/4170/14

Суддя Боєва Олена Сергіївна,

розглянувши позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (50006, АДРЕСА_1)

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "Південкомбанк" (83015, м. Донецьк, пр.
Ватутіна, буд. 33-А; тел. 228-35-34)

про стягнення суми 139938,45 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява підлягає поверненню у
зв`язку з наступним.

1). Відповідно до ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Згідно зі ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються, зокрема, з
судового збору. Розмір судового збору,
порядок його сплати, повернення і
звільнення від сплати встановлюються
законом.

Законом України "Про судовий збір"
визначено правові засади справляння
судового збору, платників, об'єкти та
розміри ставок судового збору, порядок
сплати, звільнення від сплати та
повернення судового збору. Згідно зі
статтею 1 вказаного Закону судовий збір
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, за
видачу судами документів, а також у
разі ухвалення окремих судових рішень,
передбачених цим законом, і
включається до складу судових витрат.
За статтею 2 Закону платниками судового
збору є: громадяни України, іноземці,
особи без громадянства, підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні) та фізичні
особи - підприємці, які звертаються до
суду чи стосовно яких ухвалене судове
рішення, передбачене цим законом.

Частиною 1 статті 4 Закон України
"Про судовий збір" встановлено, що
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі. Згідно
з п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру, ставка судового
збору становить 2 відсотка ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 4 ст.63 ГПК України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі.

Доказів сплати судового збору за
подання позову позивачем не надано. Між
тим, в позовній заяві ФОП ОСОБА_1
посилаючись на п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір» зазначає, що
позивач звільнений від сплати судового
збору.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону
України "Про судовий збір" від сплати
судового збору звільняються позивачі -
за подання позовів про відшкодування
збитків, завданих внаслідок
неповернення у строки, передбачені
договорами або установчими
документами, грошових та майнових
внесків, залучених до акціонерних
товариств, банків, кредитних установ,
довірчих товариств та інших юридичних
осіб, які залучають кошти та майно
громадян.

Як вбачається з позовної заяви,
ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
вимогою про стягнення з ПАТ "КБ
"Південкомбанк" залишку грошових
коштів, що зберігаються на
банківському рахунку в сумі 139938,45 грн.

Таким чином, безпідставним є посилання
позивача на п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про судовий збір", яким передбачено, що
позивачі звільняються від сплати
судового збору за подання позовів про
відшкодування збитків, завданих
внаслідок неповернення у строки,
передбачені договорами або
установчими документами, грошових та
майнових внесків, залучених, у тому
числі, до банків, оскільки предметом
заявленого позову не є вимога про
стягнення збитків, завданих внаслідок
неповернення банком грошових коштів, а
є вимога про стягнення суми 139938,45 грн.
грошових коштів за договором, тобто
основного боргу.

З огляду на викладене, положення п. 17 ч. 1
ст. 5 Закону України "Про судовий збір"
не підлягають застосуванню до спірних
правовідносин.

2). Відповідно до ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Статтею 56 ГПК України встановлений
обов'язок позивача при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Відповідно до п. 6 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

За приписами ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В якості доказів направлення
відповідачу копій позовної заяви та
доданих до неї документів позивачем
надано копію рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення від 14.10.2014р. та копію опису
вкладення у цінний лист від 14.10.2014р. З
даних документів вбачається, що
позовну заяву з копіями додатків
направлено за адресою: 50006,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, вул. Революційна, 4, тоді як в
позовній заяві зазначено іншу адресу
відповідача, а саме: 83015, м. Донецьк пр.
Ватутіна, 33а. З матеріалів доданих до
позову, також вбачається, що
місцезнаходженням відповідача є: 83015,
м. Донецьк пр. Ватутіна, 33 а.

Таким чином, надані копії
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення від
14.10.2014р. та опису вкладення у цінний
лист від 14.10.2014р.. не є належними
доказами направлення відповідачу
копій позовної заяви з додатками.

Слід також зазначити, що до позовної
заяви позивачем додано копію листа
Дніпропетровської дирекції
ПОШТАМП-ЦПЗ № 2 від 26.08.2014р. № 17/11-1137, в
якому зазначено, що станом на 22.08.2014р.
призупиняється приймання для
пересилання поштових відправлень,
зокрема, у м. Донецьк.

Проте, позивачем в позові не вказано та
не надано суду доказів, які б свідчили
про повернення поштових відправлень,
які надсилалися відповідачу на адресу:
83015, м. Донецьк пр. Ватутіна, 33а (з
доказами повернення) чи звернень до
об'єктів поштового зв'язку про
можливість такого направлення, що
свідчить про не вжиття позивачем всіх
можливих заходів, для направлення
копій позовної заяви за вих. № б/н від
13.10.2014р. із доданими до неї документами
відповідачу. Крім того, лист Укрпошти
складено станом на 22.08.2014р, тоді як,
позовна заява - 13.10.2014р.

Крім того, відповідно до частин 2 та 3 ст.
36 ГПК України письмові докази
подаються в оригіналі або в належним
чином засвідченій копії. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Як вже зазначалось, позивачем на
підтвердження направлення відповідачу
копій позовної заяви і доданих до неї
документів надано копію
рекомендованого повідомлення та копію
опису вкладення у цінний лист, тоді як
такі докази необхідно подавати в
оригіналі. Таким чином, в порушення ст.
36 ГПК України до позовної заяви надані
лише світлокопії фіскального чеку та
опису вкладення, що також позбавляє їх
статусу належних доказів у справі.

Отже з наданих суду документів
неможливо зробити висновок про
додержання позивачем вимог закону щодо
направлення відповідачу копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Зазначені обставини перешкоджають
суду вчинити передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України дії по підготовці справи до
судового розгляду та є підставами для
повернення позовної заяви позивачу.

У відповідності до п. 3.5 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63 ГПК
України.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява і додані до неї документи
підлягають поверненню судом без
розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 63 ГПК України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

На підставі викладеного, керуючись п. 4,
п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, і додані до неї документи,
повернути без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 30
аркушах.

Суддя
О.С. Боєва