ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р.
Справа № 914/1979/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Гнатюк Г. М.,

суддів:
Кравчук Н.М.,

Мирутенка О.Л.,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мисливське
господарство «Надбужжя», с.Сасів,
Золочівського району від 21.08.2014р.

на рішення господарського суду
Львівської області від 04.08.2014р.

у справі № 914/1979/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія ЛАН»,
м.Тернопіль

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мисливське
господарство «Надбужжя», с.Сасів,
Золочівського району

про стягнення 79366,92грн.,

за участю представників:

від позивача: Житкевич Т.М. -
представник,

від відповідача: Думич Н.Б. -
представник,

02.09.2014р. на адресу суду поступила
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мисливське господарство «Надбужжя»
на рішення господарського суду
Львівської області від 04.08.2014р. у даній
справі, яка автоматизованою системою
документообігу суду розподілена до
розгляду судді-доповідачу Гнатюк Г.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
04.09.2014 року у склад колегії для
розгляду справи №914/1979/14 введено
суддів Мирутенка О.Л. та Якімець Г.Г.

Ухвалою суду від 04.09.2014р. зазначена
апеляційна скаргу призначена до
розгляду на 23.09.2014р.

У зв'язку із зайнятістю судді Якімець
Г.Г. в іншому судовому процесі,
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
14.10.2014 року у склад колегії для розгляду
справи №914/1979/14 замість судді Якімець
Г.Г. введено суддю Кравчук Н.М.

В судовому засіданні 14.10.2014р. було
заслухано пояснення представників
сторін.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 04.08.2014р. у справі
№914/1979/14 (суддя Щигельська О.І.)
задоволено позовні вимоги та стягнено
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мисливське
господарство "Надбужжя" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія ЛАН"
70073,10грн. основного боргу, 6172,81грн. 3%
річних та 1755,20грн. судового збору, а в
решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мисливське
господарство "Надбужжя" подало
апеляційну скаргу, в якій рішення суду
першої інстанції вважає незаконним та
таким, що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки місцевим господарським судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи, у зв'язку з чим,
просить його скасувати та в
задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник зазначає те, що суд при
вирішенні справи не врахував, що
Рішенням господарського суду
Львівської області від 17.05.2013р. у справі
№ 5015/4782/12, яке набрало законної сили
01.10.2013р., були встановлені обставини
щодо наявності у відповідача перед
позивачем заборгованості в гривнях по
оплаті за поставлену техніку за
договором поставки № 2104/10-03 від 01.04.2010р.
та стягнено з ТзОВ «МГ «Надбужжя» в
користь ТзОВ «Компанія «ЛАН» 133 475,01 грн.
основного боргу, який був розрахований
виходячи з еквівалента боргу в Євро - 12
416,28 відповідно до курсу на день
пред'явлення позову. Зважаючи на
викладене апелянт вважає, що оскільки
зазначеним вище рішенням у справі
№5015/4782/12 встановлені обставини щодо
обов'язку відповідача перед позивачем
по сплаті боргу за договором поставки в
сумі 133475,01 грн., а не в Євро, без
наявності інших невирішених між
сторонами зобов'язань по оплаті
вартості за товар, суд першої інстанції
при прийнятті оскаржуваного рішення
безпідставно здійснив перерахунок
основного боргу за договором поставки.

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу від 15.09.2014р. №1509-02 (вх.№01-04/5316/14
від 22.09.2014р.) ТзОВ «Компанія ЛАН»
спростовує доводи скаржника та
зазначає про законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду, у зв'язку з чим просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши подану апеляційну скаргу
та матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
Львівський апеляційний господарський
суд прийшов до висновку про те, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія ЛАН"
звернулося з позовом до Львівського
апеляційного господарського суду про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мисливське
господарство "Надбужжя" 79366,92грн., з яких
70073,10грн. основного боргу, 9293,82грн. 3 %
річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідачем був
отриманий товар, у відповідності до
договору поставки
сільськогосподарської техніки, який
ним було оплачено частково, що зумовило
звернення ТзОВ "Компанія ЛАН" до суду із
позовом у 2012 році (справа №5015/4782/12). На
виконання рішення господарського суду
Львівської області від 17.05.2013р. у справі
№ 5015/4782/12, яке набрало законної сили
01.10.2013р., відповідачем було сплачено
стягнуті з нього зазначеним рішенням
суду 194 316,88 грн. (133 475,01 грн. основного
боргу і 60 841,87 3% річних) в добровільному
порядку 16.05.2014р., а оскільки курс Євро
станом на 16.05.2014р. зріс в порівнянні з
таким курсом станом на 07.11.2012р. (день
пред'явлення позову про стягнення 133
475,01 грн. боргу), то така сума боргу за
договором поставки № 2104/10-03 від 01.04.2010р.
що сплачена відповідачем в гривнях 133
475,01 грн. в Євро по курсу на день сплати
заборгованості складає 8 104,62 Євро, а не
12 416,28 Євро як встановлено вищевказаним
рішенням господарського суду
Львівської області від 17.05.2013р. у справі
№ 5015/4782/12, а тому різницю між заявленою
сумою 12 416,28 Євро та оплаченою 8 104,62 Євро,
що становить 4 311,66 Євро позивач вважає
боргом відповідача за договором
поставки № 2104/10-03 від 01.04.2010р.

Відповідно до матеріалів справи, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія ЛАН"
(продавець за договором) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Мисливське господарство "Надбужжя"
(покупець за договором) укладено
договір поставки
сільськогосподарської техніки №2104/10-03
від 21.04.2010р., за яким продавець
зобов'язався поставити
сільськогосподарську техніку (далі по
тексту товар) на умовах 20% передоплати,
а покупець - прийняти товар і оплатити
його ціну, сплативши за нього визначену
договором грошову суму (п.1.1).

Так, відповідно до п.2.1 договору, ціна
та загальна вартість товару, що
постачається згідно даного договору,
зазначається у додатку №1, який є
невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п.2.2 договору, сторони
встановлюють ціну та загальну вартість
товару в гривнях, а також визначають їх
еквівалент в Євро (EUR). Сума в гривнях,
яку покупець повинен сплатити
продавцю як оплата вартості товару,
визначається шляхом множення
грошового еквівалента вартості товару
в Євро на курс продажу Євро на
Міжбанківській валютній біржі (за
інформацією Українського фінансового
сервера http://currencу.іn.ua), який буде
встановлений на день фактичної оплати
вартості товару. Положення цього
пункту застосовуються при збільшенні
курсу Євро до гривні на 0,1 і більше %. У
випадку зниження курсу продажу Євро до
гривні на 0,1 і більше % на
Міжбанківській валютній біржі (за
інформацією українського фінансового
сервера http://currencу.іn.ua), який буде
встановлений на день фактичної оплати
вартості товару, еквівалент у Євро
буде визначатися згідно курсу
зазначеного у Додатку №1 до даного
договору. Платіжні реквізити продавця
вказані в кінці тексту договору. Окрім
цього, п.2.3 договору встановлено, що
зміна способу та порядку розрахунку за
товар можлива лише за письмовою згодою
сторін (акт, протокол, зміни та
доповнення до цього договору і т.ін.).

Рішенням господарського суду
Львівської області від 17.05.2013р. у справі
№5015/4782/12, яке набрало законної сили,
встановлено, що станом на момент
звернення ТзОВ "Компанія ЛАН" до суду із
позовом ТзОВ "Мисливське господарство
"Надбужжя" здійснило часткову оплату за
отриманий товар, в той час як позивачем
повністю виконано свої зобов'язання,
визначені договором щодо поставки
товару відповідачеві, відтак, до
стягнення, з врахуванням постанови
Львівського апеляційного
господарського суду, присуджено
133475,01грн. основного боргу, 3% річних в
сумі 60841,87грн., а також 3886,34грн. судового
збору за розгляд справи в суді першої
інстанції.

На підставі постанови державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження ВП №43276025 від 13.05.2014р. і
наданого строку для добровільного
виконання рішення суду, ТзОВ
"Мисливське господарство "Надбужжя"
сплачено 194316,88грн., що підтверджується
випискою з рахунку ТзОВ "Компанія ЛАН"
від 19.05.2014р. (а.с.).

Однак, зважаючи на те, що на момент
оплати ТзОВ "Мисливське господарство
"Надбужжя" курс євро перевищував той, за
яким проведено розрахунки при
зверненні до суду ТзОВ "Компанія ЛАН" із
позовною заявою по справі №5015/4782/12,
останній, вважаючи, що за поставлений
товар на підставі рішення суду
сплачено суму меншу, ніж встановлено
умовами договору, звернувся до суду із
позовною заявою про стягнення з
відповідача 70073,10грн. основного боргу
та 9293,82грн. 3 % річних.

Ч.З ст.35 ГПК України передбачено, що
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 17.05.2013р. у справі
№ 5015/4782/12, яке набрало законної сили
01.10.2013р., було постановлено, зокрема,
стягнути з ТзОВ «МГ «Надбужжя» в
користь ТзОВ «Компанія «ЛАН» 133 475,01 грн.
основного боргу по оплаті поставленої
с/г техніки за договором поставки №
2104/10-03 від 01.04.2010р.

Відповідно до умов договору поставки №
2104/10-03 від 01.04.2010р. (п.2.1, 2.2) вартість
техніки була визначена в гривнях та
еквівалент в євро, а оплаті підлягала
сума в гривнях, що визначалась як
еквівалент суми в євро відповідно до
курсу продажу євро на Міжбанківській
валютній біржі, але не менше курсу
10,75грн.

Частинами 1, 2 ст.533 ЦК України
передбачено, що грошове зобов'язання
має бути виконане у гривнях. Якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом чи
іншим нормативно-правовим актом.

З врахуванням вищевказаних правових
норм позивачем, ТзОВ «Компанія «ЛАН» в
листопаді 2012р. було пред'явлено до
відповідача позов про стягнення,
зокрема, 133475,01грн. гривень боргу за
договором поставки № 2104/10-03 від 01.04.2010р.
(еквівалент 12 416,28 євро), і така сума
основного боргу 133 475,01 гривень була
стягнута судом.

Як не заперечується позивачем, на
виконання рішення господарського суду
Львівської області від 17.05.2013р. у справі
№ 5015/4782/12, яке набрало законної сили
01.10.2013р., відповідачем зазначена сума
боргу 133475,01грн. була сплачена в
добровільному порядку 16.05.2014р.

Таким чином, до прийняття
господарським судом Львівської
області рішення про стягнення з
відповідача в користь позивача
133475,01грн. боргу, між позивачем і
відповідачем існували зобов'язання за
договором поставки № 2104/10-03 від 01.04.2010р.,
відповідно до якого у відповідача
існував обов'язок оплатити позивачу за
поставлену с/г техніку, а з часу
набрання законної сили рішенням
господарського суду Львівської
області від 17.05.2013р. у справі № 5015/4782/12 -
01.10.2013р. у відповідача виник обов'язок
на підставі вищевказаного судового
рішення сплатити позивачу суму боргу
за договором поставки №2104/10-03 від
01.04.2010р. саме в гривнях в розмірі 133 475,01
гривень (що як встановлено в такому
рішенні суду є еквівалентом 12 416,28 євро).

Відповідно до ч.5 ст.1 1 ЦК України у
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду.

В даному випадку позивач переводячи
сплачену відповідачем позивачу на
підставі рішення господарського суду
Львівської області від 17.05.2013р. у справі
№ 5015/4782/12 суму основного боргу в
гривнях 133 475,01 грн. в Євро - 8 104,62 і
пред'являючи вимогу про стягнення з
відповідача суми 4 311,66 Євро як різниці
між визначеним судом еквівалента
основного боргу в Євро 12 416,28 і
вищевказаною позивачем сумою 8 104,62
євро, фактично оспорює обставини,
встановлені рішенням господарського
суду Львівської області від 17.05.2013р. у
справі № 5015/4782/12 щодо суми боргу
відповідача перед позивачем в сумі 133
475,01 гривні, що є неприпустимим.

Більше того, після прийняття і набрання
законної сили рішенням господарського
суду Львівської області від 17.05.2013р. у
справі № 5015/4782/12 про стягнення 133 475,01
грн. основного боргу, обов'язок
відповідача щодо сплати такого боргу
існував виключно в гривнях, а не в Євро,
тому жодних підстав для переведення
такої визначеної судом суми боргу в
гривнях знову в суму в Євро і
розрахунку у зв'язку з цим нової суми
боргу в даному випадку немає.

Відповідно п 8.2 п.8 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» якщо за умовами
договору сума платежу, що визначена в
іноземній валюті, на день виникнення у
відповідача грошового зобов'язання
перераховується у гривню і в
подальшому на день фактичної сплати
коштів згідно з таким перерахунком не
змінюється, тобто залишається
гривневим, то з моменту перерахунку
боржник відповідно до частини другої
статті 625 ЦК України зобов'язаний на
вимогу кредитора сплатити борг з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення
виконання даного зобов'язання.

В даному випадку, після прийняття
господарським судом Львівської
області 17.05.2013р. у справі № 5015/4782/12
рішення про стягнення з відповідача 133
475,01 грн. основного боргу у відповідача
виник обов'язок по сплаті боргу саме в
гривнях, а оскільки жодних підстав для
перерахунку такої суми боргу в гривнях,
встановленої рішенням суду, що набрало
законної сили, в суму в Євро немає, то з
моменту прийняття і набрання законної
сили рішенням господарського суду
Львівської області від 17.05.2013р. у справі
№ 5015/4782/12 зобов'язання відповідача по
сплаті 133 475,01 грн. боргу є гривневим і
незмінним.

4.1 ст.599 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

В п.п.7.1 п.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» зазначено, що за
відсутності інших підстав припинення
зобов'язання, передбачених договором
або законом, зобов'язання, в тому числі
й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 ЦК України). Саме лише
прийняття господарським судом рішення
про задоволення вимог кредитора, якщо
таке рішення не виконано в
установленому законом порядку, не
припиняє зобов'язальних відносин
сторін і не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум. Отже, якщо судове
рішення про стягнення з боржника
коштів фактично не виконано, кредитор
вправі вимагати стягнення з нього в
судовому порядку сум інфляційних
нарахувань та процентів річних аж до
повного виконання грошового
зобов'язання.

Зважаючи на фактичне виконанням
відповідачем 16.05.2014р. рішення
господарського суду Львівської
області від 17.05.2013р. у справі № 5015/4782/12
про стягнення 133475,01 гривень основного
боргу за договором поставки № 2104/10-03
від 01.04.2010р. та 60841,87 грн. 3% річних, суд
апеляційної інстанції погоджується з
доводами скаржника про те, що з 16.05.2014р.
зобов'язання відповідача перед
позивачем за договором поставки
№2104/10-03 від 01.04.2010р. припинились, а тому
відсутні підстави для стягнення 70073,10
грн. основного боргу та 9293,82 грн. 3%
річних.

З огляду на вище зазначене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевий господарський суд неповно
дослідив усі обставини справи, та
відповідно прийшов до невірного
висновку про обґрунтованість вимог
позивача, що відповідно до ст. 104 ГПК
України є підставою для скасування
рішення суду.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мисливське
господарство «Надбужжя» задоволена,
витрати по сплаті судового збору, в
порядку ст.49 ГПК України, слід віднести
на позивача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Компанія ЛАН».

Керуючись ст.ст. 101,103-105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мисливське господарство «Надбужжя»
задоволити.

2. Рішення господарського суду
Львівської області від 04.08.2014р. по
справі №914/1979/14 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

4. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
ЛАН» (м46027, м.Тернопіль, вул.С.Будного,4а,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Мисливське господарство «Надбужжя»
(80713, Золочівський район, с.Сасів,
вул.Шкільна,10, ) 913,50грн.
судового збору за розгляд апеляційної
скарги.

5. Господарському суду Львівської
області видати відповідний наказ.

6. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

7. Матеріали справи скерувати в
господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 16.10.2014р.