КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р. Справа№ 925/923/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги № 633/01 від 08.08.2014 року
Державного підприємства «Золотоніське
лісове господарство» на рішення
господарського суду Черкаської
області від 29.07.2014 року

у справі № 925/923/14 (суддя -
Анісімов І. А.)

за позовом Державного
підприємство «Одеська залізниця» в
особі відокремленого підрозділу
«Одеська дирекція залізничних
перевезень»

до Державного
підприємства «Золотоніське лісове
господарство»

про стягнення 31 905, 00 грн

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Сторчоус О.В.,
довіреність б/н від 03.01.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

02.06.2013 року Державне підприємство
«Одеська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу «Одеська
дирекція залізничних перевезень»
звернулося до господарського суду
Черкаської області з позовом до
Державного підприємства «Золотоніське
лісове господарство» про стягнення 31
905 грн. штрафу (а. с. 2-5).

В обґрунтування позовних вимог,
позивач стверджує, що відповідач у
накладній № 40371494 від 06.02.2014 року
неправильно зазначив масу вантажу -
лісоматеріалів, і, підтверджує цей
факт актом загальної форми та
комерційним актом, посилаючись на
ст.ст. 6, 24, 118, 122, 129 Статуту залізниць
України та пункти 1.1 і 1.3 Правил
оформлення перевізних документів,
позивач просить стягнути з відповідача
штраф у розмірі п'ятикратної провізної
плати за всю відстань перевезень - 31 905
грн.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 29.07.2014 року
позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Державного підприємства
«Золотоніське лісове господарство» на
користь Державного підприємства
«Одеська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу «Одеська
дирекція залізничних перевезень» - 31 905,
00 грн, штрафу та 1 827, 00 грн судового
збору.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
відповідач, 08.08.2014 року подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення Господарського суду
Черкаської області від 29.07.2014 року у
справі № 925/923/14 скасувати повністю та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволені позовних вимог у повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповним
з'ясуванням обставин справи. Апелянт
стверджує, що судом першої інстанції не
надано належну оцінку доводам
відповідача, оскільки відповідач у
накладній визначив спосіб визначення
ваги «умовно», а позивачем визначено
вагу шляхом зважування, що стало
причиною виникнення різниці у вазі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Золотоніське лісове
господарство» було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
у судовому засіданні на 20.10.2014 року.

Апелянт (відповідач у справі) у
судовому засідання 20.10.2014 року
підтримав вимоги апеляційної скарги,
просить рішення суду скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити
позивачу у позові.

Позивач не скористався правом участі в
судовому засіданні 20.10.2014 року, хоча був
вчасно та належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи,
відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника апелянта,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у
лютому 2014 року по накладній № 40371494 зі
станції Золотоноша 1 Одеської
залізниці ДП «Золотоніське лісове
господарство» було відправлено вагон
№ 65233710 з вантажем «Пиловочник різних
порід деревини», станція призначення
Одеса-Застава 1 Одеської залізниці,
одержувач ТОВ «Транс Конкорд».

07 лютого 2014 року, при перевірці маси
вантажу на станції ім. Т. Шевченка
Одеської залізниці на тензометричних
вагах встановлено, що вага у вагоні №
65233710 брутто 81550 кг, тара з документа 23 000
кг, нетто 58 550 кг, що складає різницю
ваги проти документа в сторону
зменшення на 3 450 кг, про що складено акт
загальної форми № 84 від 07.02.2014 року
(а.с.22) та комерційний акт АА №053689/52/19
(форми ГУ-22) від 07 лютого 2014 року (а. с.
23-24).

20.03.2014 року позивач направив на адресу
відповідача претензію № 364/ДММ на суму
345 240, 00 грн, в якій зазначив, оскільки
відповідач невірно зазначив суму
вантажу під час заповнення перевізних
документів, в основних перевізних
накладних вказані невірні маси
вантажів, про що складено відповідні
комерційні акти, тому штраф становить
345 240, 00 грн (а. с. 12-15).

Відповідач, у відповіді на претензію
від 23.04.2014 року № 362/03 (а. с. 9-10), зазначив,
що вимога про нарахування штрафу за
неправильно визначену вагу вантажу є
безпідставною, а тому претензія є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає.

Позивач стверджує, що за неправильно
зазначено масу вантажу при перевезені
відповідач повинен сплатити йому штраф
у розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення в сумі 31 905,
00 грн.

Місцевий господарський суд,
задовольняючи позовні вимоги, виходив
з того, що оскільки відповідачем
неправильно зазначено в накладній №
40270983 масу вантажу, він зобов'язаний
сплатити на користь позивача штраф у
розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення у сумі 31 905,
00 грн.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду, вважає даний
висновок необґрунтованим, таким, що
суперечить вимогам чинного
законодавства України з огляду на
наступне.

В силу вимог ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 306 ГК України загальні
умови перевезення вантажів, а також
особливі умови перевезення окремих
видів вантажів, визначаються цим
кодексом і виданими відповідно до
нього транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Статтею 307 ГК України та ст. 908 ЦК
України встановлено, що умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями визначаються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативними документами.

Статтею 909 ЦК України, яка
кореспондується зі ст. 307 ГК України та
п. 22 Статуту залізниць України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 року № 456,
встановлено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Укладення
договору перевезення вантажу
підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.
Перевізники зобов'язані забезпечувати
вантажовідправників бланками
перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних
перевезень.

У ст. 6 Статуту зазначено, що накладна -
основний перевізний документ
встановленої форми, оформлений
відповідно до цього Статуту та Правил і
наданий залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача. Накладна одночасно є
договором на заставу вантажу для
забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення.

Також статутом регламентуються
порядок укладання договорів,
організація та основні умови
перевезення вантажів, пасажирів,
багажу, вантажобагажу і пошти, основні
положення експлуатації залізничних
під'їзних колій, а також
взаємовідносини залізниць з іншими
видами транспорту.

Нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту, безпеки руху, охорони
праці, громадського порядку, перетину
залізничних колій іншими видами
транспорту і комунікаціями, пожежної
безпеки, санітарні норми та правила на
залізничному транспорті, є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

П. 37 Статуту залізниць України,
передбачено, що «під час здавання
вантажів для перевезення відправником
має бути зазначена у накладній їх маса.
Тарні та штучні вантажі перевозяться
із зазначенням у накладній маси і
кількості вантажних місць. Маса цих
вантажів визначається до здавання їх
для перевезення і зазначається на
вантажних місцях. Вантажі, що
перевозяться насипом і наливом, а також
інші вантажі, зважування яких на
вантажних вагах неможливе, зважуються
на вагонних вагах. Перелік вантажів, що
можуть перевозитися насипом і наливом,
установлюється Правилами. Загальна
маса вантажу визначається шляхом
зважування на вагах або підрахуванням
маси на вантажних місцях за трафаретом
чи стандартом. Маса окремих вантажів
може визначатися розрахунковим
методом, за обміром або умовно
(нафтопродукти в цистернах, тварини,
лісоматеріали тощо). Маса вантажів
визначається відправником. Спосіб
визначення маси зазначається у
накладній.»

Пунктом 9 Правил приймання вантажів до
перевезення, які затверджені Наказом
Міністерства транспорту України № 644
від 21.11.2000 року унормовано, що
«лісоматеріали й дрова повинні
пред'являтися до перевезення із
зазначенням у накладній таких даних: у
разі перевезення в спеціальних
контейнерах або в пакетах - кількості
контейнерів або пакетів; у разі
перевезення з використанням верхньої
звуженої частини обрису навантаження
(«шапки») - кількості основних штабелів,
їх висоти і кількості штабелів,
укладених у «шапці»; у разі перевезення
лісоматеріалів і дров у критих вагонах
- кількості штабелів; в інших випадках -
кількості штабелів і їх висоти. Маса
лісоматеріалів і дров визначається
відправником умовно».

У накладній № 40371494 зазначено, що маса
вантажу умовно складає 62 000 кг (а. с. 17).
Зазначена маса вантажу визначена
підприємством шляхом застосування
коефіцієнтів переводу кубомаси
(щільних кубометрів) деревини у вагу
(тони).

Графа 49 накладної не мітить зауважень
залізниці щодо способу визначення маси
лісоматеріалів та його позначення -
«условно».

Апелянт, в своїй апеляційній скарзі,
ключовим аргументом визначає той факт,
що законодавство дозволяє
відправникам лісоматеріалів обирати
умовний спосіб визначення маси
вантажу. При цьому, отриманий показник
маси не обов'язково повинен співпадати
із масою вантажу, що визначена іншим
способом - шляхом зважування.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з доводами апелянта про
те, що умовний спосіб визначення маси
пов'язаний із особливістю деревини, як
матеріалу. Зокрема, для визначення ваги
лісоматеріалів основне значення має
така властивість як влагомісткість
деревини, яка є постійно змінюваним
чинником, та коливається в залежності
від породи деревини, місця проростання,
строків та умов зберігання. Саме тому
вагу деревини не можна визначити
точним способом, адже вона має пряму
залежність від терміну зберігання та
відсотку вологи, і тому є різною. До
того ж, можуть допускатись помилки у
визначенні кубічних метрів деревини,
що також може створювати відхилення у
вазі деревини. Крім того, при
зважуванні вагону слід враховувати
погодні умови, що може призвести до
зміни збільшення ваги лісоматеріалів.

Згідно «Інструкції з обліку продукції
лісозаготівель, лісопиляння і
деревообробки на підприємствах
Держкомлісгоспу», яка затверджена
наказом Держкомлісгоспу України № 205
від 19.12.2003 року, при реалізації деревини
покупцям залізничним шляхом на кожний
вагон працівниками лісогосподарського
підприємства складається
Специфікація-накладна на відправлення
лісопродукції залізницею/водним
шляхом (форма ЛГ-22).

Як вбачається з специфікації № 21 від
06.02.2014 року (а.с.78) вагоном перевозилось
70, 95 куб. м. кругляка сосни ІІ -ІІІ сорту
діаметрами від 20 до 38 см.

Перевід кубічних метрів деревини у
тони здійснювався на підставі
коофіцієнтів, що вказані у
«Справочнике по таксации
лесоматериалов» /Н.А.Кошнаровский, М.,
1956/, таблица 75. Згідно цього джерела,
середній коефіцієнт переводу
кубометрів свіжозрубаної сосни у вагу
складає 0, 863 (це вага одного кубометра
сосни), тому загальна вага завантаженої
лісопродукції у спірному вагоні склала
61, 2 тони. (70, 95 куб. метрів * 0, 863). Крім
того, при визначенні ваги
завантаженого вагону була врахована
вага вагонних реквізитів в кількості
приблизно 1.0 тонна (вагонстійка,
вагонстяжка, дріт, дошка), про що
вказано у специфікації - накладної № 21
від 06.02.2014 року. Підставою для
врахування у масу вантажу маси
упаковки є п. 4. 1 розділу 4 «Збірника
тарифів на перевезення вантажів
залізничним транспортом у межах
України та пов'язані з ним послуги», що
затверджений Наказом Міністерства
транспорту № 317 від 26.03.2009 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що при оформленні спірного
вагону представниками ДП
«Золотоніський лісгосп» у накладній №
40371494 від 06.02.2014 року визначено загальну
масу вантажу - «62 000» кг (61,2 тон + 1.00
тонна), яка визначена підприємством
шляхом застосування коефіцієнтів
переводу кубомаси (щільних кубометрів)
деревини у вагу (тони), відтак апелянт
формально вірно виконав всі перелічені
норми законодавства, визначивши таким
чином вагу у залізничній накладній.

В свою чергу, позивач, в порушення вимог
статті 23 Статуту, не зазначив на
зворотному боці накладної маса вантажу
і кількість місць.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що навіть з урахуванням недостачі
маси вантажу відповідачем було
сплачено вартість перевезення за 62 000
кг, тому позивач мав отримати заяву
суму провізної плати, тому зменшення
ваги вантажу не завдало жодних збитків
позивачу.

Колегія суддів апеляційної інстанції
погоджується з доводами апелянта щодо
неправомірності складання
комерційного акту АА № 053689/52/19 (форми
ГУ-22) від 07 лютого 2014 року, оскільки,
невідповідність маси вантажу, яка була
визначена відповідачем «умовно»
фактичній масі було встановлено на
станції ім. Т.Г.Шевченка, про що було
складено акт загальної форми № 84 від
07.02.2014 року, з огляду на приписи ст. 129
Статуту залізниць України та Наказ
Мінтрансу № 334 від 28.05.2002 року,
складання позивачем акту загальної
форми виключає складання комерційного
акту, відтак, комерційний акт не може
бути прийнятий як належний та
допустимий доказ у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом належним
чином досліджено обставини справи та
надано цим обставинам відповідну
правову оцінку, однак рішення
господарського суду Черкаської
області від 29.07.2014 року у справі № 925/923/14
прийнято за неповним з'ясуванням всіх
обставин справи, а відтак підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення
про відмову у задоволені позову
повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати із сплати судового збору за
розгляд справи в І інстанції та в суді
апеляційної інстанції покладаються на
позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Золотоніське лісове
господарство» на рішення
господарського суду Черкаської
області від 29.07.2014 року у справі № 925/923/14
задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 29.07.2014 року у
справі № 925/923/14, прийняти нове рішення.

3. В позові відмовити.

4.Стягнути з державного підприємства
«Одеська залізниця» в особі
відокремленого підрозділу «Одеська
дирекція залізничних перевезень» (65012,
м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 17, код
25426332) на користь державного
підприємства «Золотоніське лісове
господарство» (19736, Черкаська область,
Золотоніський район, с. Вільхи, код
00993366) 1 827 (тисяча вісімсот двадцять сім)
грн 00 коп. в повернення судового збору
за розгляд справи в суді І інстанції та
913 (дев'ятсот тринадцять) грн 50 коп. в
повернення судового збору за розгляд
справи в суді ІІ інстанції.

5. Доручити господарському суду
Черкаської області видати наказ на
виконання постанови апеляційного суду.

6.Справу № 925/923/14 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко