ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р.Справа № 922/3190/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Дочірнього підприємства
"Кюне і Нагель", смт. Гостомель до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дослідний завод
"ГНЦЛС", м. Харків про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача -Плесюк Н.С.,дов.№ 01юр/601
від 05.03.2014р, Мельник Я.К03ш/1927 від
13.10.2014року

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Кюне і Нагель"
звернулося до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дослідний завод
"ГНЦЛС", в якій просить суд стягнути з
відповідача суму боргу в розмірі 62725,01
грн. та судовий збір у розмірі 1827,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
18.01.2013р. між ДП "Кюне і Нагель" та ТОВ
"Дослідний завод "ГНЦЛС" був укладений
договір транспортного експедирування
№ КН-34FA, відповідного до якого позивач
зобов'язується за плату і за рахунок
відповідача надати
транспортно-експедиційне
обслуговування, відповідно до
узгоджених сторонами заявок, а
відповідач повинен сплатити за надані
послуги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що на виконання умов
договору, ДП "Кюне і Нагель" було
організовано та здійснено належним
чином перевезення вантажу відповідача
відповідно до умов заявки від 20.01.2014р.
за маршрутом м. Харків, Україна - м.
Ташкент, Республіка Казахстан, що
підтверджує авіаційна накладна HAWB №
250-1223 1645 з відміткою про отримання
вантажу без зауважень; заявки від
20.01.2014р. за маршрутом м. Харків, Україна -
м. Тбілісі, Грузія, що підтверджує
авіаційна накладна HAWB № 566-1264 0084 та лист
підтвердження від авіалінії № 9.5.2-191;
заявки від 28.01.2014р. за маршрутом м.
Харків, Україна - м. Алма-Ати, Республіка
Казахстан, що підтверджує авіаційна
накладна HAWB № 566-1264 0095 та
лист-підтвердження від авіалінії.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 01.08.2014р.
порушено провадження у справі № 922/3190/14,
розгляд справи призначено на 19.08.2014р.

В судовому засіданні 19.08.2014р. оголошено
перерву до 25.09.2014р.

Ухвалою господарського суду від
25.09.2014року , розгляд справи відкладено
до 14.10.2014року , крім того цією ухвалою
викликано в судове засідання для
надання пояснень спеціаліста зі збуту
відділу збуту Дослідного заводу
"ГНЦЛС".

В судове засідання від14.10.2014р.
представник позивача не з'явився, про
дату, час і місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином, в судове засідання свого
повноважного представника не направив.
Через канцелярію господарського суду
Харківської області надав клопотання
(вх№ 35616 від 13.10.2014року ) про відкладення
розгляду справи на іншу дату .

Розглянувши клопотання позивача про
відкладання розгляду справи на інший
строк, господарський суд вважає за
необхідне відмовити в задоволенні
вказаного клопотання, оскільки
відповідно норм діючого ГПК України
перебування представника позивача у
відпустці не являється достатньою
правовою підставою для відкладення
розгляду справи.

Враховуючи вищевикладені обставини,
господарський суд зазначає, що
відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність в судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні. При
цьому, питання про те, що певні
обставини перешкоджають розгляду
справи, вирішується судом залежно від
конкретних обставин справи.

Провадження у справі порушено 01.08.2014
року, тобто дана справа слухається
судом досить тривалий час, в зв'язку з
чим, сторони, зокрема, позивач, мали
достатньо часу для надання відповідних
доказів по справі, а тому враховуючи
приписи статті 6 Конвенції про захист
прав і основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
(Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 -
ВР), відповідно до якої кожній особі
гарантовано право на справедливий і
відкритий розгляд при визначенні її
громадських прав і обов'язків впродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, створеним
відповідно до закону, суд не вбачає
правових підстав для подальшого
відкладання розгляду справи, оскільки
наявних у матеріалах справи доказів
достатньо для подальшого розгляду
справи та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення.

Представник відповідача в судовому
засіданні від 14.10.2014р. заперечує проти
позовних вимог позивача,у своєму
відзиві на позовну заяву подану через
канцелярію господарського суду (вх №
28915 від 19.08.2014р.) зазначає, що всі
товаросупроводні документи в їх
сукупності підтверджують те, що
відповідачем належним чином були
оформлені документи для організації
заявок від 20.01.2014р, від 28.01.2014р., однак в
порушення вимог п.3.1.3 Договору № КН-34FA
від 18.01.2013р. позивачем не виконані
обов'язки щодо організації перевезення
вантажу.

Крім того, в судове засідання
14.10.2014року з'явився спеціаліст зі збуту
відділу збуту Дослідного заводу
"ГНЦЛС" Я.К.Мельник ,та надав письмові
пояснення (вх.№36203 від 14.10.2014року), в
яких зазначив, що 30.01.2014р. в день
відвантаження спеціалістом зі збуту
відділу збуту ТОВ "Дослідний завод
"ГНЦЛС" були оформлені видаткові
накладні на кожного контрагента, а
саме: ТОВ "Аптека 101", Республіка
Казахстан, ТОВ "Вакцина Фарм Медикал",
Республіка Узбекистан та ТОВ "КП
Компані", Грузія. Товаро-транспортні
накладні оформляються на складі ТОВ
"Дослідний завод "ГНЦЛС", однак оскільки
водій здійснював перевезення в одній
машині вантажу для декілька фірм, то
товаро транспортна накладна
видавалася одна в чотирьох
екземплярах.У видаткових накладних
зазначалися найменування товару, ціна
товару, назва фірми, місто, країна
контрагента, найменування фірми
продавця. Спеціалістом зі збуту
відділу збуту оформлені документи були
передані водію.Водій приїхав на склад,
у даному випадку за адресою м. Харків,
вул. Примакова, 46, та передав оформлені
документи завідувачу складу. Завідувач
складу здійснив завантаження товару у
машину відповідно до наданих
накладних, після завантаження, вантаж
було розділено картонними
перегородками за фірмами
вантажоодержувачами.

Після завантаження вантажу водій
розписався у накладних за отримання
вантажу, а завідувач складу засвідчив
своїм підписом відпуск вантажу. Після
зазначених дій машина була
запломбована заводською пломбою та
виїхала на митний термінал для
подальшого замитнення вантажу.

Після того, як вантаж був оформлений
митницею та водієм були отримані
Державні митні декларації, інвойси та
документи для покупців, машина виїхала
до м. Бориспіль, де зазначений вантаж
було отримано експедиторською
компанією "ДП "Кюне і Нагель".Після
отримання експедиторською компанією
вантажу, згідно видаткових накладних,
експедитор самостійно формує вантаж по
фірмам вантажоодержувачам та оформлює
авіаційні накладні відповідно до
наступних документів: інвойсів,
Державних митних декларації та наклеює
стікери з інформацією щодо рейсів
країн вантажоодержувачів.

Як вказує представникк відповідача в
судовому засіданні, ТОВ "Дослідний
завод "ГНЦЛС" були належним чином
оформлені документи для організації
заявок від 28.01.2014р., від 20.01.2014р. ДП "Кюне
і Нагель", але під час організації
експедиторських послуг була допущена
помилка, у тому числі і під час
наклеюванні стікерів з інформацією
щодо країн вантажоодержувачів, у
зв'язку з чим сталася пересортиця
медикаментів, що в свою чергу
підтверджує копіями фотознімків
наданих до акту експертизи Торгово-
промислової палати
Східно-Казахтанської області
Республіки Казахстан № 370 від 26.02.2014р.

Враховуючи те, що норми ст.38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе здійснити розгляд
справи за наявними у справі і додатково
поданими на вимогу суду матеріалами і
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, дослідивши
матеріали справи, всебічно та повно
оцінивши надані учасниками судового
процесу докази у їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
відповідача суд встановив наступне.

18 січня 2013р. між ДП "Кюне і Нагель" та ТОВ
"Дослідний завод "ГНЦЛС" було укладено
договір транспортного експедирування
№ КН-34FA

Згідно зі ст. 316 ГК України за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до п. 2.1 Договору № КН-34FA
Клієнт - ТОВ "Дослідний завод "ГНЦЛС"
доручає, а Експедитор - ДП "Кюне і
Нагель" зобов'язується за плату і за
рахунок Клієнта надати
транспортно-експедиційне
обслуговування, відповідно до
узгоджених Сторонами заявок.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов Договору № КН-34FA
сторонами були узгоджені заявки від
28.01.2014р. б/н на перевезення вантажу, а
саме медикаментів, упакованих у 154
картонних короба, об'ємом 2,223 куб.м.,
вагою бруто 646,46 кг до одержувача
вантажу ТОВ "Аптека 101" (Республіка
Казахстан) на підставі інвойсу № 5 від
15.01.2014р. до Контракту № 78 від 25.01.2012р.,
від 20.01.2014р. б/н на перевезення вантажу,
а саме медикаментів, упакованих у 1430
картонних короба, об'ємом 16,61 куб.м.,
вагою бруто 4018,22 кг до одержувача
вантажу ТОВ "Вакцина Фарм Медікал"
(Республіка Узбекистан) на підставі
інвойсу № 6 від 15.01.2014р. до Контракту №
137 від 15.01.2013р.

Відповідно до п. 3.1.3 Договору № КН-34FA
від 18.01.2014р. Експедитор зобов'язаний
організувати перевезення вантажу
відповідно до встановленого Клієнтом
маршруту.

Відповідно до умов п.4.1.-4.3. договору,
зазначено, що платежі та взаємні
розрахунки за виконання доручення
Клієнта виконуються відповідно до
виставленого рахунку. Сторони
погодили, що рахунки передані за
допомогою факсимільного або
електронного зв'язку підлягають оплаті
та мають силу оригіналу до моменту
отримання Клієнтом всіх документів у
відповідності до п. 3.1.6. цього Договору.
Рахунки експедитора підлягають оплаті
протягом 10 (десяти) календарних днів з
моменту виставлення рахунка . Сума, що
підлягає сплаті експедитору
погоджується сторонами в Заявках або в
Додатку про тарифи. В цю суму включено
витрати на оплату рахунків залучених
до виконання перевезення третіх осіб -
безпосередніх перевізників, витрати на
страхування вантажу, а винагорода
експедитора з урахуванням ПДВ. Сторони
підписують за фактом виконання
доручення Акт виконаних робіт, який
невід'ємною частиною цього Договору.

Як стверджує позивач в позовній заяві,
ним було організовано та здійснено
перевезення вантажу відповідача
відповідно до умов заявки від 20.01.2014р.
за маршрутом м. Харків, Україна - м.
Ташкент, Республіка Казахстан, що
підтверджує авіаційна накладна HAWB №
250-1223 1645 з відміткою про отримання
вантажу без зауважень; заявки від
20.01.2014р. за маршрутом м. Харків, Україна -
м. Тбілісі, Грузія, що підтверджує
авіаційна накладна HAWB № 566-1264 0084 та лист
підтвердження від авіалінії № 9.5.2-191;
заявки від 28.01.2014р. за маршрутом м.
Харків, Україна - м. Алма-Ати, Республіка
Казахстан, що підтверджує авіаційна
накладна HAWB № 566-1264 0095 та
лист-підтвердження від авіалінії.

За надання послуги по перевезенню
вантажу відповідача, позивачем було
виставлено рахунки № 1083327 від 31.01.2014р.
на суму 37040,29 грн., № 1083321 від 31.01.2014р. на
суму 4755,60 грн., № 1083320 від 31.01.2014р. на суму
7674,69 грн. та рахунок № 1083341 від 03.02.2014р.,
по компенсації додатково понесених
витрат, які сплачені відповідачем не
були.

Такі обставини на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законів інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
транспортно-екпедиторську діяльність"
від 01.07.2004р. № 1955-IV відносини в галузі
транспортно-експедиторської
діяльності регулюються Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, законами України "Про
транспорт", "Про зовнішньоекономічну
діяльність", "Про транзит вантажів", цим
Законом, іншими законами,
транспортними кодексами та статутами,
а також іншими нормативно-правовими
актами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст. 316 ГК України, яка
кореспондується зі ст. 929 ЦК України за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Статтею 11 Закону України "Про
транспортно-екпедиторську діяльність"
передбачено, що Експедитор
зобов'язаний надавати
транспортно-експедиторські послуги
згідно з договором транспортного
експедирування і вказівками клієнта,
погодженими з експедитором у
встановленому договором порядку.

На виконання умов Договору № КН-34FA від
18.01.2013р. сторонами були узгоджені
заявки від 28.01.2014р. б/н на перевезення
вантажу до одержувача вантажу ТОВ
"Аптека 101" (Республіка Казахстан) на
підставі інвойсу № 5 від 15.01.2014р. до
Контракту № 78 від 25.01.2012р., від 20.01.2014р.
б/н на перевезення вантажу до
одержувача вантажу ТОВ "Вакцина Фарм
Медікал" (Республіка Узбекистан) на
підставі інвойсу № 6 від 15.01.2014р. до
Контракту № 137 від 15.01.2013р.

На підставі ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст.
193 ГК України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами, а зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

В порушення зазначених норм позивач
зобов'язання за Договором № КН-34FA від
18.01.2013р. належним чином не виконав, а
саме під час виконання заявок від
28.01.2014р. б/н, від 20.02.2014р. б/н, в порушення
вимог п.3.1.3 Договору № КН-34FA від 18.01.2014р.
вантаж, а саме медикаменти, були
отримані одержувачами ТОВ "Аптека 101" та
ТОВ "Вакцина Фарм Медікал" не в повному
обсязі та із надлишками не замовлених
медикаментів.

Відповідно до копії акту експертизи
Торгово-промислової палати
Східно-Казахтанської області
Республіки Казахстан № 370 від 26.02.2014р.
під час отримання ТОВ "Аптека 101"
медикаментів, встановлена недостача
медикаментів, а саме: Дигоксин,
Хлорофілліпт спиртовий, Клітковина
насіння гарбузу, Клітковина насіння
розторопші та надлишки у вигляді:
Кофеїн-бензоат натрію у кількості 28
коробок та Фуросемід у кількості 2
коробок.

Тоді як навпаки, ТОВ "Вакцина Фарм
Медікал", під час догляду отриманого
товару, було виявлено недостачу у
вигляді медикаментів Кофеїн-бензоат
натрію та Фуросеміду та надлишки у
вигляді медикаментів Дигоксину у
кількості 3 коробки, Хлорофілліпт
спиртовий у кількості 7 коробок,
Клітковина насіння гарбузу у кількості
15 коробок, Клітковина насіння
розторопші у кількості 5 коробок, що
підтверджується листом ТОВ "Вакцина
Фарм Медікал" від 17.02.2014р. б/н.

Як свідчать надані відповідачем та
досліджені судом матеріали справи,
30.01.2014р. в день відвантаження
спеціалістом зі збуту відділу збуту
ТОВ "Дослідний завод "ГНЦЛС" були
оформлені видаткові накладні на
кожного контрагента, а саме: ТОВ "Аптека
101", Республіка Казахстан, ТОВ "Вакцина
Фарм Медикал", Республіка Узбекистан та
ТОВ "КП Компані", Грузія.
Товаро-транспортні накладні
оформляються на складі ТОВ "Дослідний
завод "ГНЦЛС", однак оскільки водій
здійснював перевезення в одній машині
вантажу для декілька фірм, то
товаро-транспортна накладна
видавалася одна в чотирьох
екземплярах.

У видаткових накладних зазначалися
найменування товару, ціна товару, назва
фірми, місто, країна контрагента,
найменування фірми продавця.
Спеціалістом зі збуту відділу збуту
оформлені документи були передані
водію.

Водій виїхав до склад, за адресою м.
Харків, вул. Примакова, 46, та передав
оформлені документи завідувачу складу.
Завідувач складу здійснив
завантаження товару у машину
відповідно до наданих накладних, та для
виключення можливої плутанини, після
завантаження, вантаж було розділено
картонними перегородками за фірмами
вантажоодержувачами.

Після завантаження вантажу водій
розписався у накладних за отримання
вантажу, а завідувач складу засвідчив
своїм підписом відпуск вантажу. Після
зазначених дій машина була
запломбована заводською пломбою та
виїхала на митний термінал для
подальшого замитнення вантажу.

Після того, як вантаж був оформлений
митницею та водієм були отримані
Державні митні декларації, інвойси та
документи для покупців, машина виїхала
до м. Бориспіль, де зазначений вантаж
було отримано експедиторською
компанією "ДП "Кюне і Нагель".

Відповідно до вантажно-транспортної
декларації № 807100000/2014/003194 ТОВ
"Дослідний завод "ГНЦЛС" були
задекларовані для отримувача ТОВ
"Аптека 101" медикаменти згідно інвойсу
№ 5 від 15.01.2014р. до Контракту № 78 від
25.01.2012р., у тому числі Дигоксин,
Хлорофіліпт розч. спиртовий, добавка
дієтична "Клітковина насіння
розторопші "Цілюще харчування", добавка
дієтична "Клітковина насіння гарбуза
"Цілюще харчування", але вказані
медикаменти ТОВ "Аптека 101" отримані не
були.

Згідно вантажно-транспортної
декларації № 807100000/2014/003201 ТОВ
"Дослідний завод "ГНЦЛС" були
задекларовані для отримувача ТОВ
"Вакцина Фарм Медикал" медикаменти
згідно інвойсу № 6 від 15.01.2014р. до
Контракту № 137 від 15.01.2013р., у тому числі,
Кофеїн-бензоат натрію, Фуросемід,
однак, які отримані замовником не були.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ
"Дослідний завод "ГНЦЛС" були належним
чином оформлені документи для
організації заявок від 28.01.2014р., від
20.01.2014р., але ДП "Кюне і Нагель" під час
організації експедиторських послуг
була допущена помилка, у зв'язку з чим
сталася пересортиця медикаментів, що в
свою чергу підтверджується копіями
фотознімків наданих до акту експертизи
Торгово-промислової палати
Східно-Казахтанської області
Республіки Казахстан № 370 від 26.02.2014р.

Відповідно до п. 3.1.3 Договору № КН-34FA
від 18.01.2013р. Експедитор зобов'язується
організувати перевезення вантажу
відповідно до встановленого клієнтом
маршруту.

Згідно п. 3.1.8 Експедитор зобов'язується
оформити авіаційну накладну для
перевезення вантажу, один екземпляр
якої видати відправнику вантажу.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Цією статтею до істотних умов договору
транспортного експедирування
віднесено, зокрема, вид та найменування
вантажу, пункти відправлення та
призначення вантажу.

Платою експедитору вважаються кошти,
сплачені клієнтом за належне виконання
договору транспортного
експедирування.

Однак, матеріали справи в їх сукупності
підтверджують те, що ДП "Кюне і Нагель"
було здійснено неналежне виконання
договору транспортного
експедирування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Таким чином, відповідно до наведених
вище норм чинного законодавства,
підставою для оплати
транспортно-експедиторських послуг є
належне виконання договору
транспортного експедирування.

Враховуючи наведені обставини та
норми, ДП "Кюне і Нагель" порушив
істотні умови договору транспортного
експедирування № КН-34FA від 18.01.2013р., а
тому не надав послуг у відповідності до
змісту прийнятого на себе зобов'язання.

Положення ст. 129 Конституції України
відносять до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється у тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

При цьому доказування полягає не лише у
поданні особами доказів, а й у
доведенні їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

З огляду на вищевикладені обставини та
норми Закону суд дійшов висновку про
те, що позовні вимоги позивача щодо
стягнення суми боргу в розмірі 62725,01
грн. за договором транспортного
експедирування № КН-34FA від 18.01.2013р. є
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України
та постановою № 18 від 26.12.11р. Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції". Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Судовий
збір у разі зменшення судом розміру
неустойки покладається на відповідача
повністю, без урахування зменшення
неустойки. Якщо зменшення розміру
позовних вимог пов'язане з частковим
визнанням та задоволенням позову
відповідачем після подання позову, то
судові витрати у відповідній частині з
урахуванням припису частини другої ст.
49 ГПК України покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 6, 8, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 526, 610, ч.ч. 1. 2 ст. 929 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити .

Повне рішення складено 16.10.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк