ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р.Справа № 922/3425/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укр Енерго Холдінг",
м.Боярка Київської області до 1.
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", м.Київ ,
2.Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" в особі філії "Управління
магістральних газопроводів
"Харківтрансгаз", м.Харків , 3.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АДЦ", м.Київ , 4.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лідерпромінвест",
м.Дергачі Харківської області 3-я
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідачів 1 та 2, - Публічне
акціонерне товариство "Державне
акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз", м.Київ про
стягнення 151641,38 гривень, визнання
права та зобов'язання вчинити певні дії
за участю представників:

позивача - Макаренка О. М.

відповідача-1 - Бережка С.І (довіреність
№14-96 від 18 квітня 2014 року)

відповідача-2 - Єфімової К.В.
(довіреність №2-22 від 13 січня 2014 року)

відповідача-3 - не з'явився

відповідача-4 - не з'явився

3-ої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

15 серпня 2014 року позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю "Укр Енерго
Холдінг", звернувся до господарського
суду Харківської області з позовною
заявою про солідарне стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "АДЦ" (відповідача-3)
та товариства з обмеженою
відповідальністю "Лідерпромінвест"
(відповідача-4) пені у розмірі 151641,38
гривень за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу №25/03,
укладеного між відповідачем-3 та
позивачем 25 березня 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18 серпня 2014
року було прийнято вищевказану позовну
заяву до розгляду. Провадження у справі
було порушено та призначено до
розгляду у відкритому судовому
засіданні на 04 вересня 2014 року.

22 серпня 2014 року представник позивача
надав через канцелярію суду заяву
(вх.№29361), в якій зазначив, що під час
складання позовної заяви, ним було
допущено технічку помилку при
формулюванні позовних вимог у
резолютивній частині позовної заяви, а
тому, просив суд викласти резолютивну
частину позовної заяви у наступній
редакції:

"Стягнути солідарно з товариства з
обмеженою відповідальністю "АДЦ" та з його поручителя -
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лідерпромінвест" на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Укр Енерго
Холдінг" пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором купівлі-продажу природного
газу №25/03 від 25 березня 2014 року в
розмірі 151641,38 гривень.

Визнати право товариства з обмеженою
відповідальністю "Укр Енерго Холдінг"
на розпорядження належними йому на
праві власності 4285,867 тисячами кубічних
метрів природного газу, шляхом
заборони Національній акціонерній
компанії "Нафтогаз України" та Публічному акціонерному
товариству "Укртрансгаз" вчиняти дії по не допуску
товариства з обмеженою
відповідальністю "Укр Енерго Холдінг"
та його комісіонера -
товариства з обмеженою
відповідальністю "Газтрейдінвест" до роботи на газовому ринку
України.

Зобов'язати Національну акціонерну
компанію "Нафтогаз України" та Публічне акціонерне товариство
"Укртрансгаз" в особі
філії Управління магістральних
газопроводів "Харківтрансгаз" усунути
перешкоди в реалізації права власності
товариства з обмеженою
відповідальністю "Укр Енерго Холдінг"
на природний газ,
шляхом включення в баланс надходження
та розподілу по Україні природного
газу, належного Товариству з обмеженою
відповідальністю "Укр Енерго Холдінг"
, видобутого
товариством з обмеженою
відповідальністю "Газконтиненталь"
(спільна діяльність з державним
акціонерним товариством
"Чорноморнафтогаз"), для постачання
промисловим споживачам об'ємів
видобутого природного газу за березень
2014 року у кількості 4285,867 тисяч кубічних
метрів, а також на обсяги природного
газу, що будуть видобуті в майбутньому".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04 вересня 2014
року було прийнято вищевказану заяву
про зміну предмету позову до розгляду,
та відкладено розгляд справи на 23
вересня 2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 23 вересня 2014
року було відкладено розгляд справи на
07 жовтня 2014 року. Також, відповідною
ухвалою було залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів 1 та 2, -
Публічне акціонерне товариство
"Державне акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07 жовтня 2014
року було відкладено розгляд справи на
15 жовтня 2014 року.

15 жовтня 2014 року представник позивача
надав до суду письмові пояснення
(вх.№36333) з копією пояснень посадової
особи ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз"
Головіна С.М. Надані документи судом
було досліджено та долучено до
матеріалів справи.

Представник позивача у судовому
засіданні 15 жовтня 2014 року позовні
вимоги підтримав та просив суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідача-1 та
відповідача-2 у судовому засіданні 15
жовтня 2014 року проти позову
заперечували, з підстав, зазначених у
відзиві.

Відповідач-3, відповідач-4 та 3-тя особа в
судове засідання 15 жовтня 2014 року своїх
представників не направили, відзив на
позовну заяву та витребувані судом
документи не надали. Про причини неявки
суд не повідомили. Про час та місце
проведення судового засідання були
повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що норми ст.65
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п.4 ч. 3
ст.129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути заяву за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

У зв'язку з чим, заява розглядається в
порядку ст.75 Господарського
процесуального кодексу, за наявними
матеріалами, без участі відповідача-3,
відповідача-4 та 3-ої особи.

Розглянувши матеріали заяви, повно та
всебічно дослідивши обставини справи
та докази на їх підтвердження,
вислухавши пояснення присутніх
представників сторін, судом
встановлено наступне.

25 березня 2014 року позивач (покупець)
уклав з ТОВ «АДЦ» (продавцем) договір
купівлі-продажу природного газу №25/03
на покупку газу в обсязі 4 285,867 куб.м.
видобутку України. Факт придбання та
отримання природного газу
підтверджується підписаними сторонами
актами приймання - передачі природного
газу від 26 березня 2014 року до даного
договору.

З матеріалів справи вбачається, що
зазначений обсяг природного газу був
видобутий ТОВ «Газконтиненталь» як
оператором спільної діяльності з ДАТ
«Чорноморнафтогаз» (договір про
спільну діяльність №4024 від 26 листопада
2004 року) на території Автономної
Республіки Крим, Україна. Після
видобутку природного газу, він був
переданий ТОВ «Газконтиненталь» на
адресу ДАТ «Чорноморнафтогаз» та
прийнятий ним згідно актів
приймання-передачі газу до
транспортування від 26 березня 2014 року,
для подальшого транспортування та
передачі у газотранспортну мережу
Управління магістральних газопроводів
«Харківтрансгаз» (газопровід «Джанкой
- Феодосія - Керч»).

Позивачем надано лист голови правління
Державної акціонерної компанії
«Чорноморнафтогаз» Головіна С.М. на
адресу ТОВ «Газконтиненталь», що
здійснювало видобуток спірних обсягів
природного газу. Згідно з даним листом,
ДАК «Чорноморнафтогаз» отримала від
ТОВ «Газконтиненталь» за актами
приймання-передачі від 26 березня 2014
року природний газ, видобутий в рамках
спільної діяльності зі Штормового та
Фонтанівського ГКР у кількості 4285867
кубічних метрів. Також, позивач надав
пояснення Головіна С.М., в яких
зазначено, що Головін С.М., перебував на
посаді Голови правління ПАТ «ДАТ
Чорпоморнафтогаз» в період з 27 травня
2013 року по 10 липня 2014 року, до його
посадових обов'язків входило, зокрема,
підписання актів приймання-передачі
видобутого за договором про спільну
діяльність природного газу, а також
підписання актів приймання-передачі
природного газу в газотранспортну
систему України з ПАТ «Укртрансгаз» та
ПАТ «ПАК «Нафтогаз України». В березні
2014 року Головіним С.М. було передано в
газотранспортну мережу ПАТ
«Укртрансгаз» природний газ, видобутий
в рамках спільної діяльності з ТОВ
«Газконтиненталь» зі Штормового та
Фонтанівського ГКР, у кількості 4285867
(чотири мільйони двісті вісімдесят
п'ять тисяч вісімсот шістдесят сім)
кубічних метрів, про що їм було
підписано та надано для підписання
відповідні акти приймання-передачі.

Факт передачі природного газу від ПАТ
«ДАТ Чорноморнафтогаз» в
газотранспортну систему ПАТ
«Харківтрансгаз» підтверджується
зокрема зведеним розподільчим
балансом, затвердженим ПАТ «НАК
«Нафтогаз України».

З технічних та політичних причин
(окупація Кримського півострова)
зазначені акти не були підписані з богу
ПАТ «Харківтрансгаз» та не були
повернені на адресу ПАТ «ДАТ
Чорноморнафтогаз», згідно пояснень
Головіна С.М.

В червні 2014 року до ПАТ «ДАТ
Чорноморнафтогаз» звернулося TOB
«Газконтиненталь» з проханням
повідомити про факт передачі газу,
видобутого у спільній діяльності зі
Штормового та Фонтанівського ГКР у
кількості 4285867 куб.м., в газотранспортну
систему України, або повернути
зазначені обсяги газу.

На даний лист Головін С.М., від імені ПАТ
«ДАТ «Чорноморнафтогаз» повідомив, що
природний газ, видобутий в рамках
спільної діяльності зі Штормового та
Фонтанівського ГКР у кількості 4285867
(чотири мільйони двісті вісімдесят
п'ять тисяч вісімсот шістдесят сім)
кубічних метрів, був переданий у
газотранспортну систему України, про
що свідчить Баланс надходження та
розподілу природного газу ПАТ «ДАТ
«Чорноморнафтогаз» за березень 2014
року, підписаний та погоджений ПАТ "HAK
«Нафтогаз України» та ГІАТ
«Укртрансгаз». Надав розпорядження
підготувати відповідний баланс,
прикласти до даного листа, направити
адресату у відповідь. Стан виконання
даного розпорядження він не
контролював, згідно пояснень від 29
вересня 2014 року.

Таким чином, вищевказані листи
Головіна С.М. пояснюють відсутність
актів приймання-передачі спірного газу
з газотранспортної системи ПАТ «ДАТ
«Чорноморнафтогаз» до газопроводів
ГІАТ «Укртрансгаз» окупацією Криму та
його включення до відповідного балансу
за березень 2014 року без цих актів.

Відповідач-1 пояснив, що газ фізично
ніколи не передавався з Кримського
півострова, у зв'язку з відсутністю
технологічної можливості його
передати з газопроводів Криму до
газопроводів континентальної України,
а лише документально зараховувався до
континентального газу.

Судом встановлено, що передача у
газотранспортну систему України
зазначеного обсягу природного газу
підтверджується Балансом надходження
та розподілу природного газу за
березень 2014 року ПАТ "НАК «Нафтогаз
України» та листом ПАТ "НАК «Нафтогаз
України» на адресу ПАТ «Укртрансгаз»
із вказівкою транспортувати зазначені
обсяги газу, видобуті ТОВ
«Газконтиненталь» у спільній
діяльності.

Позивачем надано до матеріалів справи
лист ПАТ "НАК «Нафтогаз України»
№6-803/1.2-14 від 28 лютого 2014 року про баланс
природного газу на березень 2014 року, а
також розрахунковий баланс №3/1-14
надходження та розподілу природного
газу по Україні за березень 2014 року,
підписані заступником голови
правління ПАТ "НАК «Нафтогаз України»
Триколіч В. Дані документи свідчать про
те, що природний газ видобутку ТОВ
«Газконтиненталь» (спільна діяльність,
Штормове родовище, БК-23 в обсязі 3,37 млн.
м.куб. та Фонтанівське родовище в
обсязі 1,18 млн. м.куб.) підлягав
розподілу по Україні в березні 2014 року,
та був розподілений ПАТ "НАК «Нафтогаз
України» в межах газотранспортної
системи України. Листом №6-803/1.2-14 від 28
лютого 2014 року ПАТ "НАК «Нафтогаз
України» (відповідач-1) просить ПАТ
«Укртрансгаз» (відповідач-2)
здійснювати транспортування
природного газу виключно в обсягах, що
передбачені наданим балансом.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що зазначені обсяги газу,
видобуті ТОВ «Газконтиненталь» у
спільній діяльності з ДАК
«Чорноморнафтогаз» зі Штормового
родовища в обсязі 3,37 млн. м.куб. та
Фонтанівського родовища в обсязі 1,18
млн. м.куб. надійшли до
газотранспортної системи України,
оскільки були розподілені ПАТ "НАК
«Нафтогаз України», згідно даних
виданого відповідачем-1 листа та
розрахункового балансу надходження та
розподілу газу.

Як вбачається з матеріалів справи, за
договором комісії №ГТ-14/022 від 25
березня 2014 року, позивач доручив ТОВ
«Газтрейдінвест» в якості комісіонера
укласти договори, спрямовані на
реалізацію природного газу, що
належить позивачу, для потреб
промислових споживачів шляхом його
постачання споживачам відповідно
нормативним документам.

На виконання даного договору комісії,
ТОВ «Газтрейдінвест» в інтересах
позивача звернулося до ПАТ "НАК
«Нафтогаз України» з проханням
врахувати плановий розподіл
природного газу станом на 31 березня 2014
року на промислових споживачів, надало
ресурсний баланс природного газу,
плановий розподіл, акт
приймання-передачі газу. У відповідь на
дане прохання, ПАТ "НАК «Нафтогаз
України» власним листом №6-1608/1.9-14 від 22
квітня 2014 року повідомило про
відсутність технічної можливості
реалізації зазначених обсягів газу на
території України через визнання АР
Крим тимчасово окупованою територією.
Даним листом рекомендовано
комісіонеру закупити зазначений обсяг
природного газу у постачальника, який
має підтверджені ресурси газу у
березні 2014 року. Також, даним листом ПАТ
"НАК «Нафтогаз України» повідомив про
недопуск комісіонера позивача до
роботи на газовому ринку України.

Листом ПАТ «Укртрансгаз» вих.№5986/64-064
від 10 липня 2014 року також повідомлено
позивача про відсутність технічної
можливості реалізації зазначених
обсягів газу на території України
через визнання АР Крим тимчасово
окупованою територією.

У своєму відзиві відповідач-1 зазначає,
що у зв'язку з тимчасовою окупацією АРК
він складає щомісячні баланси
надходження та розподілу природного
газу без урахування Криму та зазначає,
що транспортування газу з Криму до
адміністративно-територіальних
одиниць України є технічно неможливим.
Це твердження відповідача-1
спростовується матеріалами справи,
зокрема балансом розподілу газу за
березень 2014 року, а згідно пояснень
самого ж відповідава-1 фізично газ з
Криму до континентальної України й до
окупації було технічно неможливо
передати, відбувалось заміщення газу.

В результаті зазначених дій
відповідача-1 та відповідача-2, позивач
був позбавлений права розпорядження
належними йому на праві власності
обсягами природного газу, тобто
можливості передавати, продавати,
використовувати у власній
підприємницькій діяльності придбаним
природним газом в загальній кількості 4
285,867 тисяч кубічних метрів.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст.2 ст.13 Закону України
"Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території" №1207-VII
від 15 квітня 2014 року (надалі - Закон), цей
Закон визначає статус території
України, тимчасово окупованої
внаслідок збройної агресії Російської
Федерації, встановлює особливий
правовий режим на цій території,
визначає особливості діяльності
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій в умовах цього режиму,
додержання та захисту прав і свобод
людини і громадянина, а також прав і
законних інтересів юридичних осіб.

Згідно з п.6 ст.11 Закону - земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, що знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони,
які є об'єктами права власності
Українського народу, військове майно,
майно державних органів, державних
підприємств, установ та організацій, що
знаходяться на тимчасово окупованій
території і є власністю держави
Україна, не можуть переходити у
власність інших держав, юридичних або
фізичних осіб в інший спосіб, ніж
передбачений законами України.

Відповідно до ст.2 Закону, цей Закон
визначає статус території України,
тимчасово окупованої внаслідок
збройної агресії Російської Федерації,
встановлює особливий правовий режим на
цій території, визначає особливості
діяльності державних органів, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ і організацій в умовах цього
режиму, додержання та захисту прав і
свобод людини і громадянина, а також
прав і законних інтересів юридичних
осіб.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 вказаного Закону,
тимчасово окупованою територією
визначається сухопутна територія
Автономної Республіки Крим та міста
Севастополя, внутрішні води України
цих територій.

Відповідно до ст.1 Закону, тимчасово
окупована територія України (далі -
тимчасово окупована територія) є
невід'ємною частиною території
України, на яку поширюється дія
Конституції та законів України.

Відповідно до ст.ст.133, 134 Конституції
України, Автономна Республіка Крим
входить до складу України.

Суд зазначає, що Автономна Республіка
Крим досі вважається територією
України, а тому, до правовідносин в
сфері з видобутку, транспортування,
розподілу, зберігання та/або
постачання природного газу
застосовується чинне законодавство
України.

На підставі вищенаведених норм
матеріального права, суд приходить до
висновку, що видобутий ТОВ
«Газконтиненталь» у спільній
діяльності з ДАК «Чорноморнафтогаз»
природний газ на території АР Крим зі
Штормового родовища в обсязі 3,37 млн.
м.куб. та Фонтанівського родовища в
обсязі 1,18 млн. м.куб. є ресурсом
українського походження.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу», ринок природного
газу функціонує на конкурентних
засадах, за винятком діяльності
суб'єктів природних монополій.
Діяльність суб'єктів ринку природного
газу провадиться, зокрема, на
принципах: вільного вибору
постачальників природного газу;
вільної торгівлі природним газом,
забезпечення рівних можливостей для
доступу до Єдиної газотранспортної
системи України та підземних сховищ
газу, в тому числі новозбудованих
газопроводів; рівності прав на
купівлю-продаж природного газу та
провадження зовнішньоекономічної
діяльності; недопущення дій,
спрямованих на спричинення збитків
іншим суб'єктам ринку; додержання
національних стандартів, норм і
правил усіма суб'єктами ринку
природного газу, діяльність яких
пов'язана з управлінням системами та
видобутком, транспортуванням,
розподілом, зберіганням, постачанням і
споживанням природного газу;
забезпечення захисту прав та
інтересів споживачів природного газу.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про
засади функціонування ринку
природного газу», оператором Єдиної
газотранспортної системи України є
газотранспортне підприємство, на яке
рішенням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики в
нафтогазовому комплексі, покладено
функції оперативно-диспетчерського
управління з видобутку,
транспортування, зберігання та
розподілу природного газу з метою
забезпечення безперебійного та
безаварійного газопостачання
споживачів України. Згідно Наказу
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості від 02 грудня 2013 року №882,
функції оператора Єдиної
газотранспортної системи України
покладено на публічне акціонерне
товариство «Укртрансгаз».

Відповідно до п.2.8. Порядку доступу та
приєднання до єдиної газотранспортної
системи України, затвердженого
Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, 19 квітня 2012 року №420,
оператор має право виключити суб'єкта
ринку природного газу із Переліку
суб'єктів та об'єктів ЄГТСУ у таких
випадках: ненадання суб'єктом ринку
природного газу повідомлення про зміни
даних, що надавалися в заяві про
включення до Переліку протягом 10
робочих днів з дати виникнення таких
змін; нездійснення протягом останнього
року операцій на ринку природного газу.
Про виключення суб'єкта ринку
природного газу з Переліку Оператор
повинен письмово повідомити цього
суб'єкта та НКРЕ у тижневий строк з дати
виключення.

З аналізу даної норми суд приходить до
висновку, що ПАТ "НАК «Нафтогаз
України» не має функцій оператора
Єдиної газотранспортної системи
України та не наділений повноваженнями
по не допуску підприємств до Єдиної
газотранспортної системи України та не
допуску до роботи на газовому ринку.

Суд встановив, що посилання
відповідача-1 та відповідача-2 на
відсутність технічної можливості
реалізації обсягів газу на території
України, не знаходить свого
підтвердження матеріалами справи, а
тому не може бути взято судом до уваги.

За таких обставин, проаналізувавши
лист ПАТ "НАК «Нафтогаз України»
№6-803/1.2-14 від 28 лютого 2014 року, суд
приходить до висновку, що дії
відповідача-1 по не допуску комісіонера
до роботи на газовому ринку України є
безпідставними та порушують право
позивача на розпорядження належним
йому майном.

Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції
України, в Україні визначається та діє
принцип верховенства права. Згідно ст.3
Цивільного Кодексу України, загальними
засадами цивільного законодавства є,
зокрема, неприпустимість позбавлення
права власності, крім випадків,
встановлених Конституцією України та
законом; свобода договору; свобода
підприємницької діяльності; судовий
захист цивільного права та інтересу;
справедливість, добросовісність та
розумність.

Згідно ч.1-4 ст.4 Цивільного Кодексу
України, основу цивільного
законодавства України становить
Конституція України. Основним актом
цивільного законодавства України є
Цивільний Кодекс України. Актами
цивільного законодавства є також інші
закони України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
цього Кодексу. Цивільні відносини
можуть регулюватися актами Президента
України у випадках, встановлених
Конституцією України. Актами
цивільного законодавства є також
постанови Кабінету Міністрів України.
Якщо постанова Кабінету Міністрів
України суперечить положенням цього
Кодексу або іншого закону,
застосовуються відповідні положення
цього Кодексу або іншого закону.

Статтею 319 Цивільного Кодексу України,
статтею 135 Господарського Кодексу
України закріплене право власника на
вільне володіння, користування та
розпорядження своїм майном на власний
розсуд.

Ст.41, п.7 ст.92 Конституції України, ст.321
Цивільного Кодексу України, ст.134
Господарського Кодексу України
встановлено непорушність права
власності. Ніхто не може бути
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Пунктом 2 статті 5 Господарського
Кодексу України встановлено
конституційні основи правового
господарського порядку в Україні, які
становлять: забезпечення державою
захисту прав усіх суб'єктів права
власності і господарювання, соціальної
спрямованості економіки, недопущення
використання власності на шкоду людині
і суспільству; право кожного володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності;
визнання усіх суб'єктів права
власності рівними перед законом,
непорушності права приватної
власності, недопущення протиправного
позбавлення власності; економічна
багатоманітність, право кожного на
підприємницьку діяльність, не
заборонену законом, визначення
виключно законом правових засад і
гарантій підприємництва; визнання і
дія в Україні принципу верховенства
права, тощо.

Згідно приписів ст.6 Господарського
Кодексу України, загальними принципами
господарювання в Україні є:
забезпечення економічної
багатоманітності та рівний захист
державою усіх суб'єктів
господарювання; свобода
підприємницької діяльності у межах,
визначених законом; вільний рух
капіталів, товарів та послуг на
території України; обмеження
державного регулювання економічних
процесів у зв'язку з необхідністю
забезпечення соціальної спрямованості
економіки, добросовісної конкуренції у
підприємництві, екологічного захисту
населення, захисту прав споживачів та
безпеки суспільства і держави; захист
національного товаровиробника;
заборона незаконного втручання
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, їх посадових
осіб у господарські відносини.

Статтями 386, 391 Цивільного Кодексу
України передбачено право власника
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав, в тому числі звертатися до
суду з вимогою про заборону вчинення
дій, які можуть порушувати його право,
або з вимогою про вчинення певних дій
для запобігання такому порушенню, в
тому числі усунення перешкод у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.13 Конституції України, усі
суб'єкти права власності рівні перед
законом, держава забезпечує захист
прав усіх суб'єктів права власності та
господарювання.

Згідно зі ст.16 Цивільного Кодексу
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути, зокрема: визнання права;
припинення дії, яка порушує право;
примусове виконання обов'язку в натурі.
Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.
Відповідно до п.2 ст.20 Господарського
Кодексу України, суб'єкт
господарювання має право на захист
своїх прав і законних інтересів шляхом
припинення дій, що порушують право або
створюють загрозу його порушенню.

В діях відповідача-1 та відповідача-2
суд вбачає порушення вищезазначених
положень законодавства в сфері
реалізації права власності позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги щодо визнання права на
розпорядження належним позивачу
майном шляхом заборонити чинити
відповідачами 1 та 2 перешкод й
зобов'язання їх вчинити певні дії є
обґрунтованими, підтверджуються
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання
права позивача на розпорядження
належними йому на праві власності 4285,867
тисячами кубічних метрів природного
газу, шляхом заборони ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" та ПАТ "Укртрансгаз" вчиняти
дії по не допуску комісіонера позивача
- товариства з обмеженою
відповідальністю "Газтрейдінвест" до
роботи на газовому ринку України, та
позовної вимоги щодо зобов'язання
відповідача-1 та відповідача-2 вчинити
певні дії у майбутньому на користь
позивача, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України
зазначено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням, а у
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ст.2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи,
зокрема, за позовними заявами
підприємств та організацій, які
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

З наведених норм Господарського
процесуального кодексу України,
випливає, що підприємства та
організації мають право звертатись до
господарського суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням, а не
захистом чужих прав та інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача в частині
вимог про захист прав та інтересів
комісіонера позивача - товариства з
обмеженою відповідальністю
"Газтрейдінвест" не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів, що відповідачі 1 та 2
порушать його права та законні
інтереси в майбутньому, а тому вимога
про зобов'язати відповідача-1 та
відповідача-2 усунути перешкоди в
реалізації права власності позивача на
природний газ, шляхом включення в
баланс надходження та розподілу по
Україні природного газу, належного
позивачу, видобутого товариством з
обмеженою відповідальністю
"Газконтиненталь" (спільна діяльність з
державним акціонерним товариством
"Чорноморнафтогаз"), для постачання
промисловим споживачам об'ємів
видобутого природного газу, що буде
видобуті в майбутньому, є передчасною
та такою, що не підтверджується жодними
доказами. У зв'язку з чим, суд відмовляє
в задоволені позову в цій частині.

На підставі комплексного аналізу
наявних по справі документів та
матеріалів, суд приходить до висновку,
що в діях відповідача-3 - ТОВ «АДЦ»
відсутні порушення умов договору
купівлі-продажу природного газу № 25/03
від 25 березня 2014 року, з огляду на
наступне.

Підставою позовних вимог до
відповідача-3 та відповідача-4 позивач
вважає порушення відповідачем-3 п.1.1.
договору купівлі-продажу природного
газу №25/03 від 25 березня 2014 року щодо
обов'язку поставити природний газ
українського походження. Як вже
зазначено судом у даному рішенні,
видобутий ТОВ «Газконтиненталь» у
спільній діяльності з ДАК
«Чорноморнафтогаз» зі Штормового
родовища та Фонтанівського родовища АР
Крим природний газ в загальній
кількості 4 285,867 тисяч кубічних метрів є
ресурсом українського походження, та в
його діях не вбачається ніяких
порушень.

За таких обставин, п.1.1. договору
купівлі-продажу природного газу №25/03
від 25 березня 2014 року відповідачем-3 не
порушений, а отже, підстави для
настання відповідальності за його
невиконання чи порушення, згідно п.7.2.
даного договору, відсутні. Викладені в
листі відповідача-1 №6-1608/1.9-14 від 22
квітня 2014 року обставини не є
підставами вважати зазначені обсяги
природного газу ресурсом не
українського походження. Крім того,
викладені у даному листі відповідача-1,
а також в листі відповідача-2 факти
спростовуються виданим та
затвердженим відповідачем-1
розрахунковим балансом №3/1-14
надходження та розподілу природного
газу по Україні за березень 2014 року, в
який включені обсяги видобутого ТОВ
«Газконтиненталь» у спільній
діяльності природного газу зі
Штормового та Фонтанівського родовища
АР Крим.

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу
України, за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Враховуючи, що обов'язок відповідача-3
щодо поставки природного газу
походження України - виконаний
належним чином, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
виникнення обов'язків відповідача-4 в
якості поручителя за договором поруки
№01/04 від 01 квітня 2014 року, та про
відсутність підстав для задоволення
позову в цій частині.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Суд, вирішуючи питання розподілу
судових витрат, керується ст.ст.44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до яких, судовий
збір покладається на сторін
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.cт.525, 526, 530, 553, 612, 624, 629, 837, 854
Цивільного кодексу України, ст.193
Господарського кодексу України,
ст.ст.1,2, 32, 33, 43, 44, 49,75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Визнати право Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр Енерго Холдінг»
на розпорядження належними йому на
праві власності 4 285,867 тисячами
кубічних метрів природного газу,
шляхом заборони Публічному
акціонерному товариству "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
() та Публічному
акціонерному товариству "Укртрансгаз"
() вчиняти дії по не
допуску Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр Енерго Холдінг»
() до роботи на газовому
ринку України.

Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" () та Публічне акціонерне
товариство "Укртрансгаз" () в особі філії Управління
магістральних газопроводів
«Харківтрансгаз» усунути перешкоди в
реалізації права власності Товариства
з обмеженою відповідальністю «Укр
Енерго Холдінг» () на
природний газ, шляхом включення в
баланс надходження та розподілу по
Україні природного газу, належного
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Укр Енерго Холдінг»
(), видобутого
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Газконтиненталь»
(спільна діяльність з державним
акціонерним товариством
«Чорноморнафтогаз»), для постачання
промисловим споживачам об'ємів
видобутого природного газу за березень
2014 року у кількості 4 285,867 тисяч
кубічних метрів.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (, адреса: 01001, м.Київ,
вул.Б.Хмельницького, 6, п/р 1 в АТ
"Ощадбанк", МФО 300465, ЕДР банка 00032129) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр Енерго Холдінг»
(код 38038769, адреса: 08150, Київська обл.,
Києво-Святошинський р-н, м.Боярка,
вул.Васильківська, буд.32-А, п/р 4474 в
ПАТ "Терра Банк", МФО 380601) 1218,00 гривень
судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" (Код , адреса: 01021, м.Київ, вул.Кловський
узвіз, б.9/1, п/р 2001 в ПАТ КБ"Надра" у
м.Київі, МФО 380764) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю «Укр
Енерго Холдінг» (код 38038769, адреса: 08150,
Київська обл., Києво-Святошинський р-н,
м.Боярка, вул.Васильківська, буд.32-А, п/р
4474 в ПАТ "Терра Банк", МФО 380601) 1218,00
гривень судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр Енерго Холдінг»
(, адреса: 08150, Київська
обл., Києво-Святошинський р-н, м.Боярка,
вул.Васильківська, буд.32-А, п/р 4474 в
ПАТ "Терра Банк", МФО 380601) на користь
Державного бюджету України (одержувач
коштів - Управління державної
казначейської служби у Дзержинському
районі м.Харкова (,
адреса: 61166, м.Харків, вул.Бакуліна 18,
рахунок 3003, банк одержувача -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) 1205,83
гривень судового збору.

Видати відповідні накази після
набрання рішенням законної сили.

В частині позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Укр
Енерго Холдінг» щодо визнання права на
розпорядження належними йому на праві
власності 4 285,867 тисячами кубічних
метрів природного газу, шляхом
заборони Публічному акціонерному
товариству "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" () та Публічному акціонерному
товариству "Укртрансгаз" () вчиняти дії по не допуску до
роботи на газовому ринку України
комісіонера позивача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Газтрейдінвест" ()
відмовити.

В частині позову щодо зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" () та
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" () в особі
філії Управління магістральних
газопроводів «Харківтрансгаз» усунути
перешкоди в реалізації права власності
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр Енерго Холдінг»
() на природний газ,
шляхом включення в баланс надходження
та розподілу по Україні природного
газу, належного Товариству з обмеженою
відповідальністю «Укр Енерго Холдінг»
(), видобутого
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Газконтиненталь»
(спільна діяльність з державним
акціонерним товариством
«Чорноморнафтогаз»), для постачання
промисловим споживачам обсягів
природного газу, що будуть видобуті в
майбутньому, відмовити.

В позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укр Енерго Холдінг»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «АДЦ» () та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лідерпромінвест»
() про солідарне
стягнення пені за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором
купівлі-продажу природного газу №25/03
від 25 березня 2014 року в розмірі 151641,38
гривень відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.10.2014 р.

Суддя К.В. Аріт

справа №922/3425/14