м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20820/14 20.10.14Суддя Мудрий С.М.,
розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного
товариства "Європейський страховий
союз"

до відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта"

про відшкодування шкоди в порядку
регресу у розмірі 9 569,60 грн.

Представники:

від позивача: Гоголь О.Я. -
представник за довіреністю № 01-14-01/55
від 08.05.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги приватного
акціонерного товариства "Європейський
страховий союз" до відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
"Оранта" про стягнення страхового
відшкодування в розмірі 9 569,60 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 21.05.2012 року між
приватним акціонерним товариством
"Європейський страховий союз" та ОСОБА_3
укладено договір добровільного
страхування № 02-0109-12-ТЗ, відповідно до
якого застраховано транспортний засіб
Toyota, НОМЕР_2.

16.03.2013 року в м. Київ по вул.
Гетьмана-Індустріальний шляхопровід
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля марки Toyota, НОМЕР_2,
під керуванням водія ОСОБА_3 та
автомобіля марки ВАЗ, д.н. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 17.04.2013 року ОСОБА_2
визнано виним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика
з заявою про виплату страхового
відшкодування.

На виконання вимог договору страховик
виплатив страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 10 169,60 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 2060 від 15 травня 2013 року.

Транспортний засіб марки ВАЗ, д.н.
НОМЕР_1 належить ОСОБА_2. Останній уклав
з відкритим акціонерним товариством
«Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальність власників наземних
транспортних засобів № НОМЕР_3.

Так, до приватного акціонерного
товариства "Європейський страховий
союз" у порядку регресу перейшло право
на отримання від відповідача
компенсації шкоди.

З метою досудового врегулювання спору
позивач направив заяву про регресні
вимоги вих. № 27АГ/ЄСС від 27 травня 2014
року, отримана останнім 10.06.2014 року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 01.

Вимоги відповідач не виконав, тому
позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 02.10.2014 року порушено провадження у
справі та призначено справу на 20.10.2014
року.

20.10.2014 року до загального відділу
діловодства господарського міста
Києва позивач подав документи на
виконання вимог ухвали суду від 02.10.2014
року.

В судове засідання 20.10.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення № 018, хоча 20.10.2014 року до загального
відділу діловодства господарського
міста Києва подав відзив на позовну
заяву.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Заслухавши пояснення представника
позивача дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

21.05.2012 року між приватним акціонерним
товариством "Європейський страховий
союз" та ОСОБА_3 укладено договір
добровільного страхування № 02-0109-12-ТЗ,
відповідно до якого застраховано
транспортний засіб Toyota, НОМЕР_2.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

З відомостей № 9172218 про
дорожньо-транспортну пригоду
вбачається, що 16.03.2013 року в м. Київ по
вул. Гетьмана-Індустріальний
шляхопровід сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки Toyota, НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
марки ВАЗ, д.н. НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_2.

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 17.04.2013 року ОСОБА_2
визнано виним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика
з заявою про виплату страхового
відшкодування.

Відповідно до звіту про визначення
вартості матеріального збитку від
02.04.2013 року, вартість матеріального
збитку, заподіяного власнику КТЗ Toyota,
НОМЕР_2 складає 12 308,28 грн.

Страховик склав страховий акт № 2/78 від
08.05.2013 року та розрахунок страхового
відшкодування, відповідно до яких
розмір страхового відшкодування
становить 10 169,60 грн.

На виконання вимог договору страховик
виплатив страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 10 169,60 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 2060 від 15 травня 2013 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про
страхування», страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачає, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

Транспортний засіб марки ВАЗ, д.н.
НОМЕР_1 належить ОСОБА_2. Останній уклав
з відкритим акціонерним товариством
«Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" поліс обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальність власників наземних
транспортних засобів № НОМЕР_3,
франшизи становить 510,00 грн.

Так, до приватного акціонерного
товариства "Європейський страховий
союз" у порядку регресу перейшло право
на отримання від відповідача
компенсації шкоди.

З метою досудового врегулювання спору
позивач направив заяву про регресні
вимоги вих. № 27АГ/ЄСС від 27 травня 2014
року, отримана останнім 10.06.2014 року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 01.

Відповідач вимоги не виконав.

У відзиві на позовну заяву,
зареєстрований за вх. № 06-21/5892/14
відповідач зазначає, що відповідно до
п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» пропущений річний строк для
подання заяви про виплату страхового
відшкодування, так як потерпіла особа
не звернулася до відповідача із заявою
про виплату страхового відшкодування у
порядку регресу, а ДТП сталась 16.03.2013
року.

Підпунктом 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону
України ,,Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено одну з підстав для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати) -
неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року,
якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, і трьох років, якщо шкода
заподіяна здоров'ю або життю
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до преамбули даного Закону,
він регулює відносини в сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів і спрямований на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України.

У статті 37 Закону України ,,Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено підстави для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати),
наявність яких враховується
страховиком під час прийняття ним
рішення, передбаченого приписами ст. 36
Закону, на підставі заяви потерпілого
чи іншої особи, яка має право на
отримання відшкодування (ст. 35 Закону).
Позивач не належить до числа
зазначених у ст. 35 Закону України ,,Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" інших осіб.

У даному випадку спірні правовідносини
виникли між двома страховиками з вимог
позивача (страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування), які перейшли до
нього на підставі ч.1 статті 1191 ЦК
України та пункту 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», а не щодо здійснення
страхового відшкодування потерпілому
на підставі Закону України ,,Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Стосовно застосування позовної
давності за вимогами про відшкодування
виплаченого страхового відшкодування
суд зазначає, що у даному випадку
застосовується загальний строк
позовної давності три роки, а пропуск
строку, встановленого у п. 37.1.4 ст. 37
Закону України ,,Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів"не є підставою
для відмови у задоволенні
пред'явленого позову.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 12.1 ст. 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», розмір
страхового відшкодування складає: 10
169,60 грн. (сплачена страхова сума
страховиком страхувальнику) - 510,00 грн.
(франшиза) = 9 56,60 грн.

Оскільки, відповідач не довів факт
того, що шкоду транспортному засобу
марки Toyota, НОМЕР_2, було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
водія, та не надав доказів сплати
відшкодування заподіяної шкоди на
користь власника зазначеного
автомобіля, тому позовні вимоги
позивача визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська, 17-а, )
на користь приватного акціонерного
товариства "Європейський страховий
союз" (01025, м. Київ, вул. Володимирська, 7,
оф. 1, ) страхове
відшкодування в розмірі 9 569 (дев'ять
тисяч п'ятсот шістдесят дев'ять) грн. 24
коп., судовий збір в розмірі 1 827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
27.10.2014 року.

Суддя
С.М.Мудрий