КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р. Справа№ 910/9871/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання
Шалівського В.О.

за участю представників

від позивача: Лозицький О.В. - дов. від
14.11.2013 року № 14

від відповідача: Пономаренко О.В. - дов.
від 26.09.2014 року № 176

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Діагностичний
центр „Медекс" на рішення
господарського суду міста Києва від
21.07.2014 року

у справі № 910/9871/14 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Діагностичний
центр „Медекс" (м. Київ)

до Публічного акціонерного товариства
„Родовід Банк" (м. Київ)

про витребування документів

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва
звернулося Товариство з обмеженою
відповідальністю „Діагностичний
центр „Медекс" з позовом до Публічного
акціонерного товариства „Родовід
Банк" про зобов'язання відповідача
надати позивачу заяви, платіжні
доручення, квитанції інші розрахункові
та касові документи, що стали підставою
для проведення операцій по поточному
рахунку підприємства № 0570 у АТ
„Родовід Банк" на суму 8 600 000,00 грн.
13.02.2009 року і 27.02.2009 року відповідно.

Рішенням від 21.07.2014 року господарський
суд міста Києва в задоволенні позову
відмовив.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
місцевого господарського суду ТОВ
„Діагностичний центр „Медекс"
звернулося до апеляційного
господарського суду з заявою про
поновлення пропущеного строку на
подання апеляційної скарги та
апеляційною скаргою в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 21.07.2014 року повністю і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.09.2014 року
апеляційна скарга ТОВ „ДЦ „Медекс"
було відновлено строку на апеляційне
оскарження, його апеляційна скарга
була прийнята до провадження та
призначено розгляд справи № 910/9871/14 у
судовому засіданні за участю
представників сторін.

В судовому засіданні 02.10.2014 року
оголошувалася перерва до 09.10.2014 року до
10 год. 15 хв.

В судових засіданнях 02.10.2014 року та
09.10.2014 року представник позивача
підтримував вимоги апеляційної скарги.
Представник відповідача проти вимог
апеляційної скарги заперечував з
підстав, викладених у запереченні на
апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, судова
колегія виходить із наступного.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
09.07.2007 року між Відкритим акціонерним
товариством „Родовід Банк" (змінено
найменування на Публічне акціонерне
товариство „Родовід Банк") (банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Діагностичний
центр „Медекс" (клієнт) укладено
договір № 0570.1 банківського
мультивалютного рахунку, відповідно до
умов якого банк відкриває клієнту
поточний мультивалютний рахунок №
0570 в національній валюті України
для зберігання коштів клієнтів та
зобов'язується здійснювати
розрахунково-касове обслуговування
клієнта за цим рахунком за плату,
встановлену в розділі 3 цього договору,
відповідно до вимог чинного
законодавства України, банківських
правил та умов цього договору, а клієнт
- здійснювати операції за рахунком
відповідно до вимог чинного
законодавства України, банківських
правил та умов цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору від 09.07.2007
року № 0570.1 клієнт здійснює операції за
рахунком на підставі платіжних
інструментів, включаючи
розрахунково-касові документи, які
передбачені чинним законодавством
України та банківськими правилами.

За відкриття рахунку та виконання
банком операцій за рахунком, клієнт
сплачує банку плату, розмір оплати якої
встановлено в тарифах банку, що діють
на день здійснення клієнтом операцій
за рахунком, згідно п. 3.1 договору.

Відповідно до п. 9.1 договору від 09.07.2007
року № 0570.1 він вважається укладеним з
моменту його підписання обома
сторонами і діє протягом не
визначеного строку.

13.02.2009 року на поточний рахунок ТОВ „ДЦ
„Медекс" були зараховані грошові кошти
у розмірі 8 600 000 грн. як внески до
статутного фонду від учасників
товариства, згідно банківської виписки
від 13.02.2009 року.

А 27.02.2009 року з поточного рахунку
товариства були списані грошові кошти
у розмірі 8 600 000 грн. як „повернення
помилкового перерахованих коштів
згідно заяви ОСОБА_4.", згідно
банківської виписки від 27.02.2009 року, що
було встановлено постійно діючою
інвентаризаційною комісією за
результатами інвентаризації
банківських документів за 2009 рік та
оформлено протоколом від 04.11.2013 року та
актом від 01.11.2013 року.

Для з'ясування обставин здійснення
зазначеної операції, 14.11.2013 року
позивач звернувся до відповідача з
листом № 02/04-04/644 для надання банком
документів, що стали підставою для
проведення операцій по поточному
рахунку № 0570 на суму 8 600 000 грн.

Лист отриманий відповідачем 14.11.2013 року
згідно вхідного штампу № 9603.

У відповідь на лист банк зазначив, що
відповідно до п. 5.3.3 Договору від 09.07.2007
№ 05701.1 банківського мультивалютного
рахунку товариство зобов'язане
повідомляти банк про всі помічені
неточності або помилки у виписках з
рахунку та інших документах або про не
визнання (не підтвердження)
підсумкового сальдо за рахунком не
пізніше наступного дня після отримання
виписки/документа.

Тому, у листі від 10.12.2013 року №
13.4-11-006297/7418 банк зазначив, що
товариством в обумовлений договором
термін, не повідомлялось банку про
неточності або помилки у виписках з
рахунку та документах.

Також, банк зазначив, що відповідно до
додаткової угоди від 26.09.2013 року № 2
вказаний договір був розірваний у
зв'язку із закриттям рахунку.

Як свідчать матеріали справи, 23.01.2014
року позивач звернувся до банку з
вимогою № 02/04-04/44 про надання
інформації та документів, на яку банк
надав відповідь згідно листа від 18.03.2014
року № 13.4-11-9226/1405, аналогічного змісту,
що й попередній лист-відповідь.

Вважаючи права та охоронювані законом
інтереси держави порушеними, що
полягає у відмові банку у наданні
документів на отриманні клієнтом
інформації, ТОВ „ДЦ „Медекс"
звернулося з даним позовом до суду.

Дослідивши докази, що є у справі,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги судова
колегія апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, а
рішення місцевого господарського суду
має бути залишено без змін, виходячи із
наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є:
договори та інші правочини.

Положенням абз. 4 ч. 1 ст. 174
Господарського кодексу України
визначено, що господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено, що після укладення
договору від 09.07.2007 року № 0570.1
банківського мультивалютного рахунку,
26.09.2013 року сторони уклали додаткову
угоду № 2 про закриття поточного
мультивалютного рахунку № 0570 в
національній валюті та в іноземних
валютах (дол. США та Євро).

Крім того, в п. 2 додаткової угоди від
26.09.2013 року № 2 сторони погодили, що з
моменту набрання чинності цією угодою
зобов'язання сторін, що виникли з
договору від 09.07.2007 року № 0570.1
припиняються і сторони не вважають
себе пов'язаними будь-якими правами та
обов'язками, що виникли за договором.

Відповідно до п.п. 3, 4 додаткової угоди
від 26.09.2013 року № 2 сторони домовились,
що у зв'язку з припиненням дії договору,
жодна із сторін не має претензій до
іншої сторони по договору; ця додаткова
угода вважається укладеною і набирає
чинності з моменту її підписання
сторонами та скріплення її печатками
сторін.

Додаткова угода від 26.09.2013 року № 2
підписана та скріплена печатками
сторін, доказів визнання її недійсною
суду не надано.

Відповідно до п. 1.37 ст. 1 Закону України
„Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні" розрахунково-касове
обслуговування - послуги, що надаються
банком клієнту на підставі
відповідного договору, укладеного між
ними, які пов'язані із переказом коштів
з рахунка (на рахунок) цього клієнта,
видачею йому коштів у готівковій формі,
а також здійсненням інших операцій,
передбачених договорам.

Згідно п. 1.4 глави 1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою правління Національного
банку України від 21.01.2004 року № 22,
розрахунково-касове обслуговування -
надання банком клієнту на підставі
укладеного між ними договору послуг,
які пов'язані з переказом коштів з/на
рахунку/ок цього клієнта, видачею йому
коштів у готівковій формі, а також
здійсненням інших операцій,
передбачених договором, форму та зміст
якого банк розробляє самостійно.

Положення п. 5.1.3 договору від 09.07.2007 року
№ 0570.1 передбачали, що банк
зобов'язаний, наступного робочого дня
після здійснення операції за рахунком
видавати клієнту виписки з рахунку з
доданням необхідних документів. У разі
втрати клієнтом виписки за рахунком
видавати дублікат виписки за письмовим
запитом клієнта та з отриманням банком
плати, визначеної в розділі 3 цього
Договору.

Крім того, згідно з п. 5.3.3 цього договору
від 09.07.2007 року № 0570.1 передбачено, що
клієнт зобов'язаний повідомляти банк
про всі помічені неточності або
помилки у виписках з рахунку та інших
документах або про невизнання (не
підтвердження) підсумкового сальдо за
рахунком не пізніше наступного дня
після отримання виписки/документа.

Як свідчать матеріали справи та
пояснення позивача, він звернувся із
запитом до банку 14.11.2013 року та 23.01.2014
року, доказів звернення позивача
протягом часу дії договору від 09.07.2007
року № 0570.1 із відповідними запитами,
суду надано не було.

Списання коштів у розмірі 8 600 000 грн.
проведено 27.02.2009 року на підставі
договору від 09.07.2007 року № 0570.1, який в
подальшому розірваний за згодою
сторін, згідно додаткової угоди № 2 від
26.09.2013 року, тобто позивач звернувся до
банку після 26.09.2013 року (розірвання
договору).

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про те, що обраний позивачем
спосіб захисту, а саме, вимога про
зобов'язання надати позивачу заяви,
платіжні доручення, квитанції, інші
розрахункові та касові документи, що
стали підставою для проведення
операцій по поточному рахунку, не
передбачений ані статтею 16 Цивільного
кодексу України, ані статтею 20
Господарського кодексу України.

Слід зазначити, що предметом позову
може бути матеріально-правова чи
немайнова вимога позивача до
відповідача, відносно якої суд повинен
прийняти рішення.

Захист майнового або немайнового права
чи законного інтересу відбувається
шляхом прийняття судом рішення про
примусове виконання відповідачем
певних дій або зобов'язання утриматись
від їх вчинення. Заявлена позивачем
вимога про витребування документів не
призводить до поновлення порушеного
права позивача та, у разі її
задоволення, не може бути виконана у
примусовому порядку, оскільки
відсутній механізм виконання такого
рішення.

Місцевий господарський суд вірно
зазначив, що наявність права на
пред'явлення позову не є безумовною
підставою для здійснення судового
захисту, а лише однією з необхідних
умов реалізації, встановленого
вищевказаними нормами, права. Тому,
вирішуючи переданий на розгляд
господарського суду спір по суті, суд
повинен встановити наявність у особи,
яка звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист якого
подано позов.

Лише встановивши наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист яких подано
позов, суд з'ясовує наявність чи
відсутність факту порушення або
оспорення і відповідно ухвалює рішення
про захист порушеного права або
відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог
(аналогічна позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 05.03.2014 року по справі №
910/878/13).

Позивач при зверненні з позовом не
конкретизував свої позовні вимоги та
не використав свої процесуальні права
на визначення предмету позову.

Таким чином, оскільки позивач не довів
суду наявності конкретних документів
для витребування та права на їх
отримання від банку, місцевий
господарський суд правомірно відмовив
в задоволенні позову.

Також місцевий господарський суд
правомірно відмовив відповідачу у
застосуванні строку позовної давності,
оскільки за змістом статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушеного права.

Крім того відповідно до п. 2.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України „Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів" від
29.05.2013 року № 10 перш ніж застосувати
позовну давність, господарський суд
повинен з'ясувати та зазначити в
судовому рішенні, чи порушено право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
позивача, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому відсутні підстави для
скасування рішення господарського
суду.

Колегія суддів вважає, що
господарський суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, належним чином дослідив наявні
докази, дав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення у відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права,
а тому, рішення підлягає залишенню без
змін, а апеляційна скарга - без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Діагностичний центр „Медекс" на
рішення господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 року по справі № 910/9871/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
міста Києва від 21.07.2014 року по справі №
910/9871/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/9871/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Повний текст постанови
підписано__10.10.2014 р.__

Головуючий суддя
О.М. Гаврилюк

Судді
А.Г. Майданевич

О.М. Коротун