ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014
Справа №917/1807/14

За позовом Комунального підприємства
"Лубни-водоканал" Лубенської міської
ради, вул. Авіаторська, 52, м. Лубни,
Лубенський район, Полтавська область,
37500

до Приватного підприємства "Лубенський
хлібзавод", вул. Радянська, 54/2, м. Лубни,
Лубенський район, Полтавська область,
37500

про стягнення грошових коштів в сумі
28358,96 грн.

Суддя Плотницька Н.Б.

Представники сторін:

від позивача: Крамаренко В.В., дов. №1
від 19.12.2013,

від відповідача: Гусаренко О.М., дов.
№27/1 від 10.05.2010.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення згідно
статті 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості за
договором про надання послуг з
водопостачання №104, а саме: 13 531,59 грн.
основного боргу, 4 252,57 грн. пені та 10574,80
грн. різницю донарахованих послуг з
відведення дощових та талих вод.

Ухвалою суду від 02.09.2014 порушено
провадження у справі. Розгляд справи
неодноразово відкладався у зв'язку із
необхідністю надання сторонами
додаткових доказів та пояснень.

Позивач заявив клопотання про
залучення в якості третьої особи, що не
має самостійних вимог на предмет спору,
на стороні позивача Лубенську
об'єднану державну фінансову
інспекцію, оскільки частина позовних
вимог ґрунтується на результатах
перевірки зазначеного органу.
Відповідач проти задоволення даного
клопотання заперечував. Суд відхилив
дане клопотання як необґрунтоване.

В судовому засіданні 16.10.2014 представник
позивача виклав зміст позовних вимог
та наполягає на їх задоволенні.
Представник відповідача проти
задоволення вимог заперечує, з підстав
викладених у відзиві. Крім того,
відповідач надав докази часткової
сплати суми основного боргу.

Представником відповідача заявлено
клопотання про відкладення розгляду

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
представника позивача, суд встановив:

01.01.2014 між Комунальним підприємством
"Лубни-водоканал" Лубенської міської
ради (далі - Позивач, Виконавець) та
Приватним підприємством "Лубенський
хлібзавод" (далі - Відповідач, Споживач)
було укладено договір про надання
послуг з водопостачання та
водовідведення №104 (далі - Договір),
відповідно до якого Виконавець
зобов'язується надавати Споживачеві
вчасно та відповідної якості послуги з
водопостачання та водовідведення, а
Споживач зобов'язується своєчасно
здійснювати оплату за споживання та
користування послугами за
встановленими тарифами у строках і на
умовах, передбачених Договором. Крім
того, сторони Договору узгодили
наступне:

- тарифи на послуги водопостачання та
водовідведення (п. 3 Договору);

- плата за надані послуги справляється
згідно отриманих рахунків відповідно
до показань засобів обліку та
проводиться на протязі 5 банківських
днів після отримання рахунку, але не
пізніше 25-го числа розрахункового
місяця (п. 4, 8 Договору);

- об'єм стічних вод, що надходить до
систем водовідведення Виконавця,
визначається за показниками приладів і
засобів обліку стічних вод, а при їх
відсутності визначається за кількістю
питної води, що надходить із систем
централізованого водопостачання та
інших джерел водопостачання, а також
відповідно до п. 4.10 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008 №190 (далі - Правила)
щодо визначення обсягів дощових, талих
стічних вод, що потрапили до системи
каналізації з площі території, яка
визначена у додатку №4 до Договору (п.13.1
Договору);

- за несвоєчасні розрахунки за спожиті
послуги Споживач сплачує пеню в
розмірі 1% від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення (п.
18.4 Договору);

- сторонами Договору досягнуто згоди,
що площа, з якої здійснюється скид
дощових та талих вод, складає 0,168 га (п. 5
додатку №4 до Договору).

Позивачем відповідно до укладеного з
Полтавським обласним центром з
гідрометеорології договору від 08.12.2013
№8 отримано дані про кількість опадів у
січні-липні 2014 року (а.с. 13-19). Виходячи з
отриманих даних та враховуючи вимоги
чинного законодавства, Позивач
нараховував Відповідачу вартість
послуг з водовідведення дощових
(снігових) та поливно-миєчних стічних
вод в період дії договору.

Відповідач не в повній мірі виконував
взяті на себе зобов'язання, зокрема,
сплачував за надані послуги з
водопостачання за січень-квітень 2014
року, за водовідведення за січень-лютий
2014 року та частково за березень-квітень
2014 року (за виключенням відведення
дощових та талих вод). З травня 2014 року
Відповідач взагалі припинив оплату
послуг Позивача, внаслідок чого
утворилась загальна заборгованість по
Договору за період березень-липень 2014
року в сумі 13 531,59 грн.

При цьому Позивач зазначив, що в
результаті планової виїзної ревізії
фінансово-господарської діяльності
Позивача, проведеної
Держфінінспекцією відповідно до п.3.3.4.1
Плану роботи, було встановлено, що
площа, з якої Відповідачем
здійснюється скид дощових та талих вод,
становить 0,45 га замість 0,168 га,
зазначених у підписаному сторонами
додатку №4 до Договору. У зв'язку із цим,
керуючись статтею 15 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" та
приписами Держфінінспекції, Позивач
виставляв Відповідачу рахунки на
оплату відведення дощових та талих вод
з площі 0,45 га. Розмір відповідних
донарахувань різниці між договірним
об'ємом та приписами Держфінінспекції
становить 10 574,80 грн. за січень-липень 2014
року.

Крім того, Позивачем у позовній заяві
нараховано Відповідачу пеню за
несвоєчасну оплату наданих послуг з
водопостачання та водовідведення (без
врахування вартості відведення
дощових та талих вод) у розмірі 4 252,57
грн.

Відповідач факту споживання послуг з
водопостачання та водовідведення не
спростовує, однак проти позову
заперечує з мотивів необґрунтованості,
на думку Відповідача, виставлених
рахунків, зокрема, щодо вартості послуг
з водовідведення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
вказує, що неодноразово звертався до
Позивача з проханням розділити рахунки
за послуги водопостачання та
водовідведення, оскільки, не
погоджуючись частково з виставленими
рахунками, Відповідач позбавлений
можливості належним чином сплатити за
послуги ті суми, які вважає
обґрунтованими. Позивач на таку
пропозицію не погодився. У зв'язку із
цим Відповідач заперечує нараховану
Позивачем пеню, посилаючись на статті
612-614 ЦК України, а саме на прострочення
кредитора в даному зобов'язанні.

Стосовно донарахованих за вимогою
Держфінінспекції сум за послуги
водовідведення дощових та талих вод
Відповідач зазначає, що відповідні
зміни до Договору сторонами не
узгоджувались, просить суд в цій
частині у позові відмовити.

Однак, попри все вищевикладене,
Відповідачем не надано ані за своєю
ініціативою, ані за пропозицією суду
контррозрахунку заборгованості за
договором.

Під час розгляду справи Відповідачем
було сплачено частину основної
заборгованості, а саме оплачено
послуги з водопостачання та
водовідведення (без врахування
вартості відведення дощових та талих
вод) за травень-липень 2014 року на
загальну суму 8 453,98 грн. (платіжні
доручення в матеріалах справи).

Уважно вивчивши матеріали справи,
оцінивши надані сторонами докази в їх
сукупності, враховуючи норми діючого
законодавства, суд прийшов до висновку
про часткове задоволення позову,
виходячи з наступного.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Статтею 629 Цивільного
кодексу України, встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Зобов'язання припиняється, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Згідно з ч. 1
статті 548 Цивільного кодексу України
виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом.
Одним із видів забезпечення виконання
зобов'язань відповідно до статей 546, 549
Цивільного кодексу України та статті 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

У статті 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено, що комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне виконання плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" встановлено,
що суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують нежилі
будинки і приміщення, належні їм на
праві власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності:

- сплачують комунальні послуги за
тарифами, які у встановленому
законодавством порядку відшкодовують
повну вартість їх надання та
пропорційну частку витрат на утримання
прибудинкової території;

- за несвоєчасні розрахунки за
спожиті комунальні послуги сплачують
пеню в розмірі одного відсотка від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення, якщо інший розмір пені не
встановлено угодою сторін, але не
більше 100 відсотків загальної суми
боргу.

Частиною першою статті 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, а згідно частини
другої цієї ж статті ніякі докази не
мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Відповідно до статей 4-3, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з матеріалів справи, доказів,
наданих сторонами, судом встановлено
договірний обов'язок Відповідача
оплачувати надані комунальні послуги з
водопостачання та водовідведення, який
останній не виконав належним чином, у
зв'язку із чим Позивачем правомірно
нараховано штрафні санкції у вигляді
пені відповідно до умов Договору та
вимог чинного законодавства.

Що стосується оплати Відповідачем
частини основної заборгованості, суд
зазначає наступне. Відповідно до
пункту 1-1 частини першої статті 80 ГПК
України господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору, зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу),
якщо між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.
Таким чином, провадження у справі в
частині стягнення оплати за послуги з
водопостачання та водовідведення (без
врахування вартості відведення
дощових та талих вод) за травень-липень
2014 року на загальну суму 8 453,98 грн.
підлягає припиненню.

В частині позовних вимог щодо
донарахованих за вимогою
Держфінінспекції сум за послуги
водовідведення дощових та талих вод за
січень-липень 2014 року на загальну суму
10 574,80 грн. суд погоджується з
Відповідачем, що такий обов'язок
Договором не передбачений. Доводи
Позивача з посиланням на статтю 15
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" суд до уваги не
приймає, оскільки в ній зазначено, що
вимоги службових осіб державної
фінансової інспекції є обов'язковими
для виконання службовими особами
суб'єктів, що ревізуються, а Відповідач
до таких суб'єктів не належить. Доказів,
що свідчать про внесення змін до
додатку №4 до Договору стосовно площі,
з якої Відповідачем здійснюється скид
дощових та талих вод, Позивачем не
надано, а тому позов в цій частині
задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд приходить до висновку
про задоволення позову в частині
стягнення основного боргу за
водовідведення дощових та талих вод у
сумі 5 077,61 грн. та 4 252,57 грн. пені

Статтею 49 ГПК України встановлено
правила розподілу судових витрат за
результатами вирішення спору,
відповідно до яких у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, судовий збір
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Частиною другою статті 49 ГПК
передбачено, що в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною.

В разі якщо зазначені дії є наслідком
дій відповідача (погашення боргу після
звернення позивача з позовом до суду),
то припиняючи провадження у справі,
згідно з положеннями частини третьої
статті 80 ГПК України суд має вирішити
питання про розподіл судових витрат
між сторонами (покладення таких на
позивача або на відповідача у справі).

Звернення позивача до суду обумовлено
порушеннями умов договору саме з боку
відповідача, припинення існування
спору по стягненню частини основного
боргу відбулось через погашення його
відповідачем вже після порушення
провадження у справі за поданим
позовом.

Зважаючи на викладене, суд покладає
витрати по сплаті судового збору
пропорційно задоволеним позовним
вимогам та в частині припинення
провадження на Відповідача. Судові
витрати в частині відмови у позові
покладаються на Позивача.

Керуючись статтями 33, 43, 49, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 8 453,98 грн. основного
боргу.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Приватного підприємства
"Лубенський хлібзавод", вул. Радянська,
54/2, м. Лубни, Лубенський район,
Полтавська область, 37500 () на користь Комунального
підприємства "Лубни-водоканал"
Лубенської міської ради, вул.
Авіаторська, 52, м. Лубни, Лубенський
район, Полтавська область, 37500 () 5 077,61 грн. основного боргу, 4
252,57 грн. пені та 1 145,73 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 17.10.2014.

Суддя
Плотницька Н.Б.

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційною
інстанцією.