м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9026/13 22.10.14
За позовомПершого заступника
прокурора району міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської радидоКиївської міської
організації Українського товариства
мисливців та рибалокпрозвільнення
самовільно зайнятої земельної
ділянкиСуддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Кохан А.І.від
відповідача:Стоян М.Ф., Зубенко Л.П.від
прокуратури:Бєрова О.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Перший заступник прокурора району
міста Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до Київської міської
організації Українського товариства
мисливців та рибалок про звільнення
самовільно зайнятої земельної ділянки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач самовільно займає земельну
ділянку водного фонду загальною площею
1,8 га, що знаходиться у Оболонському
районі м. Києва по вул. Верболозна, 1, у
зв'язку з чим прокурор просить суд
зобов'язати позивача звільнити вказану
земельну ділянку від нежитлових
будинків та передати її Київській
міській раді, привівши у попередній
Рішенням господарського суду міста
Києва від 13.08.2013 р., залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.01.2014 р., в
задоволенні позовних вимог про
зобов'язання звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку водного фонду
площею 1,8 га, кадастровий номер 78:139:007,
що знаходиться в Оболонському районі м.
Києва по вул. Верболозна, 1, від
нежитлових будинків (приміщень) та
передати її Київській міській раді
відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 08.05.2014 р. рішення
господарського суду міста Києва від
13.08.2013 р. та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
23.01.2014 р. скасовано, а справу №910/9026/13
передано на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату
господарського суду міста Києва №04-23/221
від 20.05.2014 р. призначено повторний
автоматичний розподіл справи.

Згідно автоматизованої системи
документообігу господарського суду
міста Києва справу №910/9026/13 передано на
розгляд судді Босому В.П.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.05.2014 р. справу прийнято до
провадження суддею Босим В.П. та
призначено до розгляду в судовому
засіданні.

Розгляд справи неодноразово
відкладався з незалежних від суду
обставин.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.10.2014 р. розгляд справи
відкладено на 22.10.2014 р. у зв'язку із
неявкою прокурора.

Представник позивача та прокурор в
судове засідання з'явилися, надали
пояснення по суті спору, позовні вимоги
підтримали у повному обсязі,
наголошуючи на використанні
відповідачем спірної земельної
ділянки без правовстановлюючих
документів.

Представники відповідача в судове
засідання з'явилися, вимоги ухвали суду
виконали, надали пояснення по справі,
проти задоволення позовних вимог
заперечували повністю.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників учасників судового
процесу, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позови, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням виконавчого комітету
Київської міської ради народних
депутатів №740 від 28.07.1986 р. «Про дозвіл
міській раді Українського товариства
мисливців та рибалок на влаштування
рибальських баз для
спортивно-любительського відлову риби
на внутрішніх водоймищах м. Києва» було
дозволено міській раді Українського
товариства мисливців та рибалок
(правонаступником якої є відповідач)
влаштування рибальських баз, площею 0,2
га, для спортивно-любительського
відлову риби, зокрема, у Мінському
районі на озері Верблюд.

15.10.2012 р. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві на підставі доручення
прокуратури м. Києва №07/2/2-1138 вих-12 від
11.10.2012 р. проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
відповідачем, за результатами чого
складено акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до зазначеного акту за
результатами перевірки встановлено, що
за вказаною адресою розташована база
відпочинку «Смарагдова», на території
бази розташовані збірно-розбірні
тимчасові будівлі некапітального
характеру.

20.02.2013 р. державними інспекторами
Державної інспекції сільського
господарства в м. Києві проведена
перевірка з питань дотримання вимог
земельного законодавства Відповідачем
при використанні земельної ділянки на
березі затоки р. Дніпро в Оболонському
районі м. Києва.

За результатами вказаної перевірки
складено акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства №43/038
від 20.02.2013 р., відповідно до якого у
станом на 20.02.2013 р. відповідач
використовує земельну ділянку площею
1,80 га в м. Києві на березі затоки р.
Дніпро в Оболонському районі для
розміщення та обслуговування
риболовно-спортивної бази
«Смарагдова». Вказана земельна ділянка
площею 1,80 га зайнята самовільно,
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку відсутні.

Спір у справі виник у зв'язку із
використанням, на думку прокурора,
відповідачем земельної ділянки без
достатніх правових підстав (самовільне
зайняття земельної ділянки).

Згідно зі ст. 19 Земельного кодексу
України землі України за основним
цільовим призначенням поділяються на
такі категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення; е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу
України до земель водного фонду
належать землі, зайняті: а) морями,
річками, озерами, водосховищами, іншими
водними об'єктами, болотами, а також
островами, не зайнятими лісами; б)
прибережними захисними смугами вздовж
морів, річок та навколо водойм, крім
земель, зайнятих лісами; в)
гідротехнічними, іншими
водогосподарськими спорудами та
каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них; г) береговими
смугами водних шляхів.

За змістом ст. 59 Земельного кодексу
України землі водного фонду можуть
перебувати у державній, комунальній та
приватній власності. Громадянам та
юридичним особам за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування можуть безоплатно
передаватись у власність замкнені
природні водойми (загальною площею до 3
гектарів). Власники на своїх земельних
ділянках можуть у встановленому
порядку створювати рибогосподарські,
протиерозійні та інші штучні водойми.
Громадянам та юридичним особам
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування із земель
водного фонду можуть передаватися на
умовах оренди земельні ділянки
прибережних захисних смуг, смуг
відведення і берегових смуг водних
шляхів, а також озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови для
сінокосіння, рибогосподарських потреб,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт
тощо.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу
України землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності. До земель
комунальної власності, які не можуть
передаватись у приватну власність,
належать, в тому числі, землі водного
фонду, крім випадків, визначених цим
Кодексом.

Статтею 116 Земельного кодексу України
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Згідно зі ст. 123 Земельного кодексу
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: зміни цільового
призначення земельних ділянок
відповідно до закону; надання у
користування земельних ділянок, межі
яких не встановлені в натурі (на
місцевості).

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки.

Як вбачається із матеріалів справи,
Київська міська організація
Українського товариства мисливців і
рибалок на виділеній земельній ділянці
розташувала риболовецько-спортивну
базу

«Смарагдова» та в 1986 р. (додатково в 2009
р.) побудувала нежитлові приміщення

Листом Мінської районної державної
адміністрації м. Києва №04-3178 від 04.09.1997
р. Київській міській організації
Українського товариства мисливців та
рибалок було надано згоду на
закріплення за
риболовецько-спортивною базою
«Смарагдова» земельної ділянки,
виділеної рішенням виконавчого
комітету Київської міської ради
народних депутатів №740 від 28.07.1986 р.

24.05.2007 р. Київським міським Головою було
надано згоду на розроблення
документації із землеустрою для
відведення відповідачу земельної
ділянки орієнтовною площею 1,893 га для
експлуатації та обслуговування
риболовно-спортивної бази
«Смарагдова» та передання її в оренду
на 15 років.

Станом на дату отримання такої згоди
Київського міського голови на
розроблення документації із
землеустрою, був чинним Порядок
передачі надання земельних ділянок у
користування в м. Києві, затверджений
рішенням Київської міської ради від
15.07.2004 р. № 457/1867, згідно з частинами 1 та 2
статті 9 якого передбачено, що
підставою для розроблення
документації із землеустрою є згода
Київського міського голови або
заступника міського голови - секретаря
Київради та технічне завдання на
розробку відповідної документації із
землеустрою, погоджене з Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київради (КМДА).
Особи, які отримали відповідно до цього
Регламенту згоду на розроблення
документації із землеустрою, мають
право звертатися із відповідним
замовленням до землевпорядних
організацій.

На підставі зазначеної згоди за
замовленням відповідача було
розроблено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
експлуатації та обслуговування
риболовно-спортивно бази «Смарагдова»
в Оболонському районі м. Києва.

Суд відзначає, що механізм розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок станом на момент
надання згоди відповідачеві на
розроблення проекту землеустрою було
врегульовано Порядком розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
№ 667 від 26.05.2004 р., яким передбачено, що
проект відведення земельної ділянки
погоджується із землевласником або
землекористувачем, органом земельних
ресурсів, природоохоронним органом,
санітарно-епідеміологічною службою,
органом містобудування і архітектури
та охорони культурної спадщини.
Погоджений проект відведення
земельної ділянки підлягає державній
експертизі, яка проводиться органом
земельних ресурсів відповідно до
законодавства.

На виконання вимог вказаного порядку
відповідачем було отриманого
погодження у державних органах проекту
відведення спірної земельної ділянки,
зокрема у природоохоронного органу,
санітарно-епідеміологічної служби,
органу містобудування і архітектури.

Матеріалами справи підтверджується, що
Київська міська організація
Українського товариства мисливців та
рибалок неодноразово зверталася як до
Головного управління земельних
ресурсів Виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), так і до
позивача з метою оформлення та
затвердження проекту землеустрою
спірної земельної ділянки.

Із листа Головного управління
земельних ресурсів Виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
№05-360/36310 від 26.12.2011 р. вбачається, що
проект землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки знаходився
на доопрацюванні у землевпорядної
організації.

Відповідно до п. 3.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 17.05.2011 р. «Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин»
відповідно до вимог чинного
законодавства обов'язковою умовою
фактичного використання земельної
ділянки є наявність у особи, що її
використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а
відсутність таких документів може
свідчити про самовільне зайняття
земельної ділянки. Разом з тим, у
вирішенні питання про застосування
відповідальності за самовільне
зайняття земельної ділянки
господарським судам необхідно
враховувати, що саме по собі
встановлення судом наявності
фактичного користування земельною
ділянкою без документів, що
посвідчують права на неї, не є
достатньою підставою для кваліфікації
такого використання земельної ділянки
як самовільного її зайняття.
Господарським судам у вирішенні таких
спорів необхідно досліджувати, чи
передбачено спеціальним законом
отримання правовстановлюючих
документів на земельну ділянку для
розміщення певних об'єктів, причини
відсутності таких документів у особи,
що використовує земельну ділянку,
наявність у особи права на отримання
земельної ділянки у власність чи в
користування, вжиття нею заходів до
оформлення права на земельну ділянку
тощо.

Таким чином суд приходить до висновку,
що хоча спірна земельна ділянка площею
1,80 га використовувалася відповідачем
без належних правовстановлюючих
документів, ним було вчинено всі
залежні від нього дії для оформлення
права користування земельною ділянкою,
тобто для прийняття позивачем
відповідного рішення та укладення
договору оренди такої земельної
ділянки.

Більш того, рішенням господарського
суду міста Києва від 22.09.2011 р. у справі
№6/298 було встановлено, що Київською
міською організацією Українського
товариства мисливців та рибалок
вчинені дії щодо оформлення
правовстановлюючих документів, що і
стало підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог прокурора
Оболонського району міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради до Київської міської ради
Українського товариства мисливців та
рибалок про повернення самовільно
занятої ділянки, що знаходиться у
Оболонському районі за адресою: м. Київ,
вул. Верболозна, 1.

Вказане рішення господарського суду
міста Києва від 22.09.2011 р. у справі №6/298
набрало законної сили у встановленому
Господарським процесуальним кодексом
України порядку.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку, що відповідачем у
встановленому законодавством порядку
було отримано дозвіл на виготовлення
документації із землеустрою земельної
ділянки та чисельні погодження щодо її
відведення, тобто вживались дії щодо
оформлення права користування
земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 187 Земельного кодексу
України контроль за використанням та
охороною земель полягає в забезпеченні
додержання органами державної влади,
органами місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями і громадянами
земельного законодавства України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» серед основних
завдань державного контролю за
використанням та охороною земель є
забезпечення додержання органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, фізичними та
юридичними особами земельного
законодавства України.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»
державний контроль за використанням та
охороною земель, дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель і моніторинг ґрунтів
здійснюються шляхом, зокрема,
проведення перевірок.

Як вбачається із матеріалів справи,
15.10.2012 р. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві на підставі доручення
прокуратури м. Києва №07/2/2-1138 вих-12 від
11.10.2012 р. проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил
відповідачем, за результатами чого
складено акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
яким встановлено, що за вказаною
адресою розташована база відпочинку
«Смарагдова», на території бази
розташовані збірно-розбірні тимчасові
будівлі некапітального характеру.

Крім того, 20.02.2013 р. державними
інспекторами Державної інспекції
сільського господарства в м. Києві
проведена перевірка з питань
дотримання вимог земельного
законодавства Відповідачем при
використанні земельної ділянки на
березі затоки р. Дніпро в Оболонському
районі м. Києва.

За результатами вказаної перевірки
складено акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства №43/038
від 20.02.2013 р., відповідно до якого у
станом на 20.02.2013 р. відповідач
використовує земельну ділянку площею
1,80 га в м. Києві на березі затоки р.
Дніпро в Оболонському районі для
розміщення та обслуговування
риболовно-спортивної бази
«Смарагдова». Вказана земельна ділянка
площею 1,80 га зайнята самовільно,
правовстановлюючі документи на
земельну ділянку відсутні.

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
25.02.2013 р. № 132 затверджено Порядок
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства, яким
визначено процедуру планування та
здійснення планових та позапланових
заходів державного нагляду (контролю) з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, які
використовуються ними у процесі
ведення господарської діяльності,
визначає організаційні заходи, які
необхідно здійснити перед початком
проведення перевірок, загальні вимоги
до їх здійснення, а також вимоги до
оформлення матеріалів за результатами
проведених перевірок.

Як вбачається з матеріалів справи, в
порушення вимог пунктів 5.6, 6.2-6.4
вказаного Порядку планування та
здійснення контрольних заходів з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства, в актах
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві від 15.10.2012 р. та Державної
інспекції сільського господарства в м.
Києві №43/038 від 20.02.2013 р. відсутній
підпис керівника або уповноваженого
представника відповідача, а також
відсутні відповідні відмітки про
відмову керівника або уповноваженого
представника відповідача бути
присутнім під час проведення
перевірки, ознайомитись із актом,
перевірити та підписати його, відсутні
також і будь-які зауваження зі сторони
представника відповідача до акту, що
свідчить про відсутність представника
відповідача під час проведення
перевірки.

В матеріалах справи відсутні докази
повідомлення відповідача про
проведення позапланової перевірки,
докази присутності представника
відповідача під час проведення
перевірки, докази надсилання актів
відповідачу.

Тобто, перевірка дотримання вимог
земельного законодавства відповідачем
проведена Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві та Державною інспекцією
сільського господарства в м. Києві з
чисельними та суттєвими порушеннями
порядку, встановленого законодавством,
у зв'язку з чим вказані акти, виходячи з
приписів статей 32-34 Господарського
процесуального кодексу України, не
можуть слугувати належними доказами
самовільного зайняття відповідачем
спірної земельної ділянки.

Аналогічні висновки містяться у
постанові Вищого господарського суду
України від 15.07.2014 р. у справі № 910/23066/13.

Згідно із ст. 33 Господарського
процесуального України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що у даному випадку хоча і має
місце користування відповідачем
земельною ділянкою без документів, що
підтверджують права на неї, при цьому,
вказані обставини не є достатньою
підставою для кваліфікації такого
використання земельної ділянки як
самовільного її зайняття, оскільки ним
було отримано дозвіл на виготовлення
документації із землеустрою земельної
ділянки, а також вживаються заходи до
оформлення права на таку земельну
ділянку.

За таких обставин, в задоволенні
позовних вимог Першого заступника
прокурора району міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради необхідно відмовити
повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд
відзначає наступне.

Частиною 3 статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судовий збір, від
сплати якого позивач у встановленому
порядку звільнений, стягується з
відповідача в доход бюджету
пропорційно розміру задоволених вимог,
якщо відповідач не звільнений від
сплати судового збору.

Згідно з п. 4.6 постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» №7 від 21.02.2013 р.
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

З урахуванням того, що судом у
задоволенні позовних вимог Першого
заступника прокурора району міста
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради відмовлено, а
Київська міська рада не звільнена від
сплати судового збору у визначеному
законом порядку, відповідно до вимог
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України судові витрати
покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Першого
заступника прокурора району міста
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради відмовити
повністю.

2. Стягнути з Київської міської ради
(01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 36;
ідентифікаційний код 22883141) в дохід
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1 147 (одна тисяча сто
сорок сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27.10.2014 р.

Суддя
В.П. Босий