ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" жовтня 2014 р.Справа № 916/3480/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Морський
будівельний комплекс"

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОГРЕС А-2"

про стягнення 238167,40грн.;

Суддя Погребна К.Ф.

В судових засіданнях приймали участь
представники:

Від позивача: Зубріліна В.В. -
довіреність;

Від відповідача: Жовтан А.В.-
довіреність;

В судовому засіданні 17.10.2014р. приймали
участь представники:

Від позивача: Зубріліна В.В. -
довіреність;

Від відповідача: Жовтан А.В.-
довіреність;

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Морський
будівельний комплекс" звернулось до
господарського суду Одеської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОГРЕС А-2" про
стягнення заборгованості в розмірі
238167,49грн., з яких основний борг в сумі
105603,36грн., пеня в розмірі 130420,15грн. та 3%
річних в сумі 2143,98грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 01.09.2014р. було порушено
провадження у справі №916/3480/14 та
призначено справу до розгляду в
судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання з'явився,
надав відзив на позов відповідно якого
позовні вимоги визнає частково,
заперечує нарахованих сум пені та
трьох відсотків річних.

Справа розглядається в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 15.10.2014р. в порядку
ст. 77 ГПК України проголошувалась
перерва до 17.10.2014р.

У судовому засіданні 17.10.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

02.12.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Морський
будівельний комплекс" (Продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „ПРОГРЕС А-2"
(Покупець) був укладений договір
купівлі-продажу №02/1213-02 (далі - договір).

Договір набирає чинності з моменту
підписання сторонами та скріплення
печатками та діє до 31.12.2014р., але у будь -
якому випадку до повного виконання
сторонами усіх зобов'язань по договору
(п. 10.1 договору).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
продавець зобов'язується передати у
власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти товар,
номенклатура, кількість, вартість
якого зазначається у специфікації або
накладних, які є невід'ємною частиною
договору .

Товар приймається у кількості - згідно
кількості, зазначеної у видатковій
накладній (п. 2.1 договору); по якості -
згідно сертифікату якості заводу -
виробника (п. 2.2 договору).

Відповідно п.3.1 договору, відвантаження
товару проводиться виходячи з
наявності на складі продавця товару м.
Одеса, вул. Чапаєва, 3б згідно накладних.

Розділом 4 договору передбачена ціна
договору та порядок розрахунків. Так,
пунктом 4.1 договору передбачено, що
вартість товару зазначається у
Специфікаціях та накладних, які є
невід'ємною частиною договору. Ціна
відповідного договору вважається
звичайною та визначається виходячи зі
сум, зазначених в накладних, за весь
термін дії відповідного договору (п.4.2
договору). Розрахунки по дійному
договору здійснюються в національній
валюті України - гривні, безготівковою
формою шляхом банківського переказу
грошових коштів на розрахунковий
рахунок продавця (п.4.3 договору). Оплата
здійснюється в наступному порядку та
строки: на протязі 7 (семи) календарних
днів з моменту відвантаження товару зі
складу продавця. Умови оплати можуть
бути змінені, про що сторони
домовляються у відповідній
Специфікації (п.4.4 договору). Датою
оплати вважається дата зарахування на
рахунок продавця грошових коштів
згідно договору (п.4.5 договору).

Продавець зобов'язаний передати
покупцю товару згідно умов договору
(п.5.1 договору). Покупець зобов'язаний
прийняти товар, відповідний умовам
договору та оплатити в порядку
визначеному дійсним договором (п.5.2
договору).

Як вбачається з матеріалів справи
10.12.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Морський
будівельний комплекс" та Товариством з
обмеженою відповідальністю „ПРОГРЕС
А-2" була підписана Специфікація №1,
відповідно якої продавець зобов'язався
поставити товар на загальну суму
135875,30грн.

Позивач зазначає, що на виконання умов
договору 24.04.2014р. поставив відповідачу
товар на загальну суму 105603,36грн., що
підтверджується видатковою накладною
№00001115 від 24.04.2014р., податковою
накладною №80 від 24.04.2014р. та
товарно-транспортною накладною №00099
від 24.04.2014р., копії яких містяться в
матеріалах справи.

Пунктом 1.3 специфікації передбачено, що
покупець здійснює 100% оплату по даній
специфікації до 18.12.2013р. У разі не
оплати партії товару в зазначений
строк, то відповідна партія товару
приймається покупцем на безоплатне
відповідальне зберігання, на протязі
всього строку відповідального
зберігання товар є власністю продавця,
при збільшені ціни на товар в період
строку зберігання його вартість
перераховується пропорційно
збільшенню ціни заводом - виробником.

Втім, відповідач свого обов'язку щодо
оплати вартості поставленого товару не
здійснив, в зв'язку з чим у нього
утворилась заборгованість в розмірі
105603,36грн.

Невиконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором
купівлі-продажу №02/1213-02 від 02.12.2013р.
стало підставою для звернення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Морський
будівельний комплекс" до суду з
відповідним позовом для захисту свого
порушеного права.

Дослідивши в сукупності всі обставини
та матеріали справи, проаналізувавши
норми чинного законодавства, що
регулюють спірні відносини, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Згідно з частиною першою ст. 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно ст.. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно з ст.174 ГК України, господарські
зобов'язання виникають із
господарських договорів.

Як встановлено судом, між сторонами по
справі 02.12.2013р. був укладений договір
купівлі - продажу №02/1213-02, відповідно до
умов якого Продавець передає Покупцю у
власність, а Покупець приймає та
оплачує товар на умовах визначених в
договорі.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України
обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент: вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару.

З матеріалів справи вбачається що
позивач свої зобов'язання за договором
виконав належним чином.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
передбачено що, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних
вимогах звичайно ставляться.

Частина 1 статті 692 ЦК України
встановлює, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Абзац 1 ч. 1. ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунтом 1.3 Специфікація №1 яка є
невід'ємною частиною договору купівлі -
продажу від 02.12.2013р. за №02/1213-02
передбачено, що покупець здійснює 100%
оплату по даній специфікації до 18.12.2013р.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання (
неналежне виконання).

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за договором
купівлі-продажу №02/1213-02 від 02.12.2013р. в
сумі 105603,36 грн. є обґрунтованими та
такими що підлягають задоволенню.

Сторони зобов'язані дотримуватись
діючого законодавства. У випадку
невиконання або неналежного виконання
умов договору сторони несуть
відповідальність згідно діючого
законодавства України (п. 6.1 договору).

У відповідності до ч.2 ст.615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання не звільняє винну
сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

За результатами розгляду справи судом
встановлено, що відповідач перед
позивачем порушив виконання своїх
зобов'язань за договором
купівлі-продажу №02/1213-02 від 02.12.2013р. що
зумовило нарахування останнім пені за
період з 18.12.2013р. по 21.08.2014р. в сумі
130420,15грн.

Так, у відповідності до ч.1 ст.549, п.3 ч.1
ст.611 Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки
-грошової суми, яку боржник повинен
сплатити кредиторові у рази порушення
ним зобов'язання.

Пунктом 6.1.1 договору передбачено, що за
у разі порушення термінів оплати
Товару, Покупець сплачує Постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період
прострочення, за кожен день
прострочення.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання. При цьому,
відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені, передбачений ст.1
вказаного Закону, обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Проте, перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, судом встановлено що
наданий розрахунок не відповідає
вимогам чинного законодавства щодо
розміру пені та періоду розрахунку
пені, в зв'язку з чим судом самостійно
здійснено перерахунок пені.

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУРозмір подвійної облікової ставки
НБУ в деньСума пені за період
прострочення105603.3618.12.2013 - 14.04.20141186.5000 %0.036
%*4438.23105603.3615.04.2014 - 18.06.2014659.5000 %0.052
%*3573.15Отже, відповідно до розрахунку
суду загальний розмір пені який
підлягає задоволенню становить
8011,39грн.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно абз.5, 6 п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
17.07.2012р. №01-06/928/2012 „Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" передбачене
законом право кредитора вимагати
сплати боргу з урахуванням індексу
інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові... Тієї ж позиції
дотримується ВСУ у постановах від
04.07.2011 по справі №13/210/10, від 12.09.2011р. по
справі № 6/433-42/183 та ВГСУ у постанові від
16.03.2011 по справі № 11/109.

Позивачем було нараховано три відсотки
річних на суму простроченого грошового
зобов'язання в розмірі 2143,89грн.
Розглянувши наданий позивачем
розрахунок трьох відсотків річних за
прострочення виконання відповідачем
прийнятих на себе грошових зобов'язань,
суд доходить висновку, що вказаний
розрахунок було здійснено позивачем
обґрунтовано, з урахуванням приписів
чинного законодавства, у зв'язку з чим
позовні вимоги в частині стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОГРЕС А-2" трьох
відсотків річних в сумі 2143,89грн.
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

За при приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги є обґрунтовані,
підтверджені належними доказами та
наявними матеріалами справи проте
враховуючи перерахунок пені
підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст. 44,49 ГПК України, пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОГРЕС А-2" (65009, м.
Одеса, вул. Піонерська, буд. 11, кв. 28; код:
34737193) на користь Товариство з обмеженою
відповідальністю іноземними
інвестиціями "Морський будівельний
комплекс" (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська,
буд. 35, каб. 615; код: 31943276) 105603(сто п'ять
тисяч шістсот три)грн. 36 коп. основного
боргу, 8011 (вісім тисяч одинадцять) грн.
39коп. -пені, 2143 (дві тисячі сто сорок
три)грн.89коп. - 3% річних та 2315 (дві тисяч
триста п'ятнадцять) грн. 17коп.- судового
збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено
22.10.2014р.

Суддя
К.Ф. Погребна