м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
акціонерний банк "ПРИВАТБАНК"
До Товариства з обмеженою
відповідальністю "БРІСПОНТ"
Про стягнення 109 016,23 грн.
Суддя Картавцева Ю.В.
Представники сторін:
від позивача Діденко І.В. -
представник (дов. № 2326-К-О від 11.07.2014 р.)
від відповідача не з'явився
Публічне акціонерне товариство
акціонерний банк «Приватбанк»
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "БРІСПОНТ"
про стягнення заборгованості за
договором банківського обслуговування
№ б/н від 04.06.2013 р. (Договір) у розмірі 109
016,23 грн. (74 000,00 грн. - заборгованість за
процентах за користування кредитом, 7611,
56 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором,
5994,00 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом).
Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем
зобов'язання з погашення кредиту у
строк, передбачений договором
банківського обслуговування № б/н від
04.06.2013 р., внаслідок чого виникла
заборгованість у розмірі 74 000,00 грн.
Також позивач просить суд стягнути з
по процентах за користування кредитом,
7611, 56 грн. пені за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором,
5994,00 грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 08.09.2014 р. порушено провадження у
призначено на 29.09.2014 р.
У судове засідання 29.09.2014 р. представник
відповідача не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
За таких обставин, у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання
представника відповідача,
невиконанням вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі, суд,
відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав
розгляд справи на 20.10.2014 р., про що виніс
У судове засідання 20.10.2014 р. представник
відповідача повторно не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається сторонам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Поштові відправлення з ухвалами
Господарського суду міста Києва №
910/18992/14 про порушення провадження у
справі від 08.09.2014 р. та від 29.09.2014р. були
направлені відповідачу за адресою,
вказаній у позовній заяві (03058, м. Київ,
вул. Вадима Гетьмана, буд. 38, офіс. 179), що
відповідає адресі місцезнаходження
відповідача згідно з інформацією з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням
приписів ст. 64 ГПК України, вважається,
що ухвала про порушення провадження у
справі від 08.09.2014 р., так само, як і
ухвала від 29.09.2014р. вручені відповідачу
належним чином.

При цьому, в матеріалах справи
міститься конверт повернення
поштового відправлення з ухвалою суду
про порушення провадження у справі від
08.09.2014 р. з причиною повернення: «за
закінченням встановленого строку
зберігання».

Вказана правова позиція
підтверджується також позицією Вищого
господарського суду України, що
викладена у частині 3, п. 3.9.1, Постанови
Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", де
зазначено таке. За змістом зазначеної
статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо
поважності причин відсутності
відповідача в судових засіданнях 29.09.2014
р., та 20.10.2014 р. до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
визначений перелік обставин, за яких
суд відкладає розгляд справи. Зокрема,
відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у
разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу та, відповідно до п. 2
ч. 1 названої статті, у разі неподання
витребуваних доказів. Однак стаття 77
ГПК України встановлює не обов'язок
суду відкласти розгляд справи, а
визначає лише право суду при наявності
зазначених випадків.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи по суті в судовому засіданні
20.10.2014 р. та за відсутності представника
відповідача, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами, оскільки відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи
відповідачем не надано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 20.10.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.06.2013 р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "БРІСПОНТ" (клієнт)
звернувся до Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"ПРИВАТБАНК" (банк) із заявою про
відкриття рахунку та із заявою про
приєднання до умов та правил надання
банківських послуг, згідно останньої,
клієнт погоджується із Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
у тому числі з Умовами та Правилами
обслуговування за розрахунковими
картками (що розміщені на сайті банку
http://privatbank.ua, http://сlient-bank.privatbank.ua),
Тарифами банку, які разом із цією та
карткою зі зразками підписів і
відбитком печатки складають договір
банківського обслуговування.

Відповідно до умов договору, банк
зобов'язується відкрити клієнту
поточний рахунок та за наявності
вільних грошових ресурсів здійснює
обслуговування кредитного ліміту за
рахунок кредитних коштів у межах
ліміту, про розмір якого банк
повідомляє клієнту на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку банку та
клієнта. Порядок встановлення, зміни
ліміту, погашення заборгованості та
розмір відсоткової ставки за
користування кредитним лімітом
регламентуються Умовами та Правилами
надання банківських послуг і Тарифами
банку (далі по тексту - Умови), що
розміщені в мережі Інтернет на сайті
www.privatbank.ua, які разом з заявою про
відкриття поточного рахунку складають
договір банківського обслуговування.

Зазначені правила розміщені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua, є
публічною офертою, що містить умови та
правила надання послуг банком його
партнерами, до якої приєднується
клієнт підписуючи заяву у відділенні
банку.

Відповідно до пункту 3.18.1.16. Умов при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
Клієнта до Умов і правил надання
банківських послуг (або у формі заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки, або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
/ інтернет клієнт-банк, або у формі
обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно-цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом "першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

У відповідності до пункту 3.18.1.1. Умов
кредитний ліміт на поточний рахунок
надається на поповнення обігових
коштів та здійснення поточних платежів
клієнта в межах кредитного ліміту. Про
розмір ліміту банк повідомляє клієнта
на свій вибір або в письмовій формі, або
через встановлені засоби електронного
зв'язку банка та клієнта.

Кредит надається в обмін на
зобов'язання клієнта щодо його
повернення, сплаті процентів та
винагороди (пункт 3.18.1.3. Умов).

Відповідно до пункту 3.18.1.8 Умов
проведення платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту
проводиться банком протягом: одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до Умов і правил
надання банківських послуг (або у формі
заяви про відкриття поточного рахунку
та картки із зразками підписів і
відбитка печатки, або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронній
інформацією, або в будь-якій іншій
формі - "Угода").

Положеннями пункту 3.18.1.6. Умов
встановлено, що ліміт може бути
змінений банком в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними: документами
банку. Підписавши угоду, клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
ліміту проводиться банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Таким чином, на виконання умов
договору, на підставі заяви про
відкриття рахунку, банком було
відкрито клієнту поточний рахунок
0945 та картковий рахунок 5841
та встановлено кредитний ліміт на
поточний рахунок 0945, про розмір
якого банк зобов'язався повідомляти
клієнта в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення, інші), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Відповідно до довідки від 26.08.2014 р. вих.
№ 08.7.0.0.0/02 банком надавався
кредитний ліміт на поточний рахунок
відповідача 6896 у встановлених
розмірах: 05.06.2013 - 1000, 00 грн.; 07.06.2013 - 0, 00
грн.; 21.06.2013 - 10000, 00 грн.; 12.07.2013 - 12000, 00 грн.;
09.09.2013 - 52000, 00 грн.; 20.09.2013 - 64000, 00 грн.;
23.10.2013 - 74000, 00 грн.; 01.03.2014 - 74000, 00 грн.

Із зазначеного слідує, що позивач свій
обов'язок за договором виконав у
повному обсязі та належним чином.
Доказів іншого суду не надано, оскільки
відзиву на позов відповідач не надав.

Відповідно до розділу 3.18.4. Умов за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку клієнта при закритті
банківського дня клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (далі - період, в який
дебетове сальдо підлягає обнуленню),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24,00 %
річних, починаючи з останньої дати
періоду, в яку дебетове сальдо
підлягало обнуленню.

У випадку непогашений кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду; в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються,
порушеними. При порушенні клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
клієнт сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48 %
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту передбаченого
Умовами і правилами надання
банківських послуг. Клієнт сплачує
банку пеню у розмірі 0,1315 % від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочення, сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати
(п. 3.18.4.9).

Пунктом 3.18.4.4 Умов встановлено
обов'язок клієнта сплачувати банку
винагороду за користування лімітом
відповідно до п.п. 3.18.1.6 та 3.18.2.3.2 1-го
числа кожного місяця у розмірі 0,9 % від
суми максимального сальдо кредиту на
кінець банківського дня за попередній
місяць у порядку, передбаченому
Умовами. Клієнт доручає банку
здійснювати списання винагороди зі
своїх рахунків.

Положеннями пункту 3.18.1.17 Умов
встановлено, що при перерахуванні
клієнтом з поточного рахунку коштів за
рахунок кредитного ліміту на будь-які
рахунки або пластикові картки,
держателями яких є сам власник
поточного рахунку або пов'язані з ним
фізичні особи, з суми кожного з
проведених за рахунок кредитного
ліміту переказів стягується комісійна
винагорода у розмірі 3% від суми
переказів.

При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні їм дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до пункту 3.18.2.3.4. Умов банк
має право при порушенні клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Як стверджує позивач, та
підтверджується наданими суду
доказами, клієнт належним чином не
виконав взяті на себе зобов'язання за
договором банківського
обслуговування, у зв'язку з чим в
останнього виникла заборгованість по
кредиту у розмірі 74 000,00 грн., 21410, 67 грн. -
заборгованість по процентах за
користування кредитом, 7611, 56 грн. - пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, 5994,00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

01.08.2014 р. позивач направив відповідачу
претензію від 23.07.2014 №30604K3S0S0ON з
вимогами про погашення заборгованості
за договором банківського
обслуговування б/н від 04.06.2013. Проте
зазначена претензія залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

У судові засідання відповідач не
з'являвся, відзиву на позовну заяву, а
також заперечень щодо фактів
викладених позивачем, відповідачем
суду не надано. За таких обставин,
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представника позивача, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 628
Цивільного кодексу України сторони
мають право укласти договір, в якому
містяться елементи різних договорів
(змішаний договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлене
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

Стаття 181 Господарського кодексу
України передбачає загальний порядок
укладання господарських договорів.
Частина 1 зазначеної статті визначає,
що господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до норм статті 639 Цивільного
кодексу України договір може бути
укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Дослідивши зміст укладеного між
сторонами договору банківського
обслуговування, суд приходить до
висновку про його змішану правову
природу, а саме, про те, що договір
містить елементи договору
банківського рахунку та кредитного
договору.

Згідно з частиною 1 статті 1066
Цивільного кодексу України за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.
Банк зобов'язаний укласти договір
банківського рахунка з клієнтом, який
звернувся з пропозицією відкрити
рахунок на оголошених банком умовах, що
відповідають закону та банківським
правилам (частини 1 та 2 стаття 1067
Цивільного кодексу України).

У відповідності до норм частини 1 та 2
статті 1069 Цивільного кодексу України
якщо відповідно до договору
банківського рахунка банк здійснює
платежі з рахунка клієнта, незважаючи
на відсутність на ньому грошових
коштів (кредитування рахунка), банк
вважається таким, що надав клієнтові
кредит на відповідну суму від дня
здійснення цього платежу. Права та
обов'язки сторін, пов'язані з
кредитуванням рахунка, визначаються
положеннями про позику та кредит
(параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Пунктом 3.18.7 розділу 3.18 Умов визначено,
що кредитною угодою є даний розділ
"Умов та правил надання банківських
послуг" разом з угодою на приєднання
клієнта до "Умов та правил надання
банківських послуг" (або у формі "Заяви
на відкриття поточного рахунку з
карткою зі зразками підписів і
відбитком печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди у системі
клієнт банк/ інтернет клієнт банк, або у
формі обміну паперовою або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі) та/або розрахунковими
документами клієнта на використання
коштів в рамках кредитного ліміту у
межах вказаних ним сум.

Відповідно до норм статей 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що свої зобов'язання за
Договором позивач виконав належним
чином, тоді як, відповідачем обов'язок
щодо погашення кредитної
заборгованості згідно умов Договору, у
повному обсязі не виконано.

Таким чином, факт порушення
відповідачем умов договору судом
встановлено.

Перевіривши наданий позивачем,
розрахунок заборгованості по кредиту у
розмірі 74 000,00 грн., заборгованість по
процентах за користування кредитом у
розмірі 21410, 67 грн. та 5994,00 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом, суд вважає його
обґрунтованим, у зв'язку з чим дані
вимоги позивача підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

У зв'язку з неналежним виконанням
грошових зобов'язань за договором
позивач нарахував відповідачу пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором у розмірі 7611, 56 грн.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (частина 1 статті 230
Господарському кодексі України).

Згідно з частинами 1, 3 статті 549
Цивільного кодексу України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551
Цивільного кодексу України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства. Розмір
неустойки, встановлений законом, може
бути збільшений у договорі. Сторони
можуть домовитися про зменшення
розміру неустойки, встановленого актом
цивільного законодавства, крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з пунктом 3.18.5.1 Умов при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
пунктами 3.18.2.2,2, 3.18.4.1, 3.18.4.2. 3.18.4.3,
термінів повернення кредиту,
передбачених пунктами 3.18.1.8, 3.18.2.2.3.
3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої
пунктами 3.18.2.2.5, 3.18.4.4. 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт
сплачує банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня, (у %
річних) від суми простроченого платежу
за кожний день прострочення платежу. А
в разі реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню у
розмірі, зазначеному в пункті 3.18.4.1.3.
від суми заборгованості за кожен день
прострочення.

У відповідності до пункту 3.18.5.4. Умов
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої пунктами 3.18.5.1., 3.18.5.2.,
3.18.5.3., здійснюється на протязі 3 (трьох)
років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконане
клієнтом.

Дії відповідача є порушенням умов
договору та норм чинного законодавства
України, що є підставою для
господарсько-правової
відповідальності відповідно до
Господарського кодексу України.

З огляду на вищенаведене та доведення
факту несвоєчасності виконання
грошового зобов'язання за договором,
позивачем було правомірно нараховано
пеню.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені у розмірі 7611, 56 грн., суд
вважає його обґрунтованим та таким, що
відповідає положенням договору та
приписам чинного законодавства, у
зв'язку з чим вимога позивача про
стягнення з відповідача пені у розмірі
7611, 56 грн. підлягає задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки, відповідачем доказів сплати
коштів на користь позивача суду не
надано, документів які б
підтверджували наявність розбіжностей
у сумі взаєморозрахунків, а також
таких, які б спростовували здійснений
позивачем розрахунок суми боргу,
відповідачем суду також не надано, тому
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі у розмірі 109 016,23 грн., з
яких 74 000,00 грн. - заборгованість за
кредитом, 21410, 67 грн. - заборгованість по
процентах за користування кредитом, 7611,
56 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором,
5994,00 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судові витрати - судовий збір -
відповідно до приписів статті 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "БРІСПОНТ" (03058, м.
Київ, вул. Вадима Гетьмана, буд. 38, офіс.
179, ідентифікаційний код 38185611) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, буд. 50,
ідентифікаційний код 14360570)
заборгованість по кредиту у розмірі 74000
(сімдесят чотири тисячі) грн. 00 коп.,
заборгованість по процентам за
користування кредитом у розмірі 21410
(двадцять одна тисяча чотириста десять)
грн. 67 коп., заборгованість по комісії
за користування кредитом у розмірі 5994
(п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто
чотири) грн. 00 коп. та пеню за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором у розмірі 7611 (сім тисяч
шістсот одинадцять) грн. 56 коп., а також
судовий збір в розмірі 2180 (дві тисячі
сто вісімдесят) грн. 32 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 27.10.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева