ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" жовтня 2014 р.Справа № 916/2653/14

За позовом: Державне підприємство
"Морський торговельний порт "Южний"

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Олсідз Блек Сі"

Про встановлення земельного сервітуту

Головуючий суддя Рога Н.В.

Суддя Желєзна
С.П.

Суддя
Никифорчук М.І.

Представники:

Від позивача: Загвоздіна Л.С. -
довіреність №05-18/254 від 27.02.2014р.,

Бакало Ю.С. - довіреність
№05-18/244 від 15.01.2014р.

Від відповідача: Сюренко М.О. -
довіреність від 07.07.2014р.,

Прожейко К.С. -
довіреність №06/29-Д від 22.07.2014р.

Суть спору: Позивач - Державне
підприємство (далі - ДП) "Морський
торговельний порт "Южний", звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ) "Олсідз
Блек Сі" про встановлення на користь
відповідача земельного сервітуту на
право проїзду на транспортному засобі
по наявній під'їзній дорозі, згідно з
планом меж земельної ділянки загальною
площею 1,6025 га, яка належить ДП "Морський
торговельний порт "Южний" на підставі
Державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою Серія
ЯЯ 205857 від 10.06.2009р., кадастровий номер:
:02:003:0013, за адресою: Одеська обл.,
м.Южне, а також про визначення таких
істотних умов сервітуту: встановлення
земельного сервітуту в інтересах
відповідача на право проїзду на
транспортному засобі по наявній
під'їзній дорозі, згідно з планом меж
земельної ділянки загальною площею 1,6025
га; встановлення строкового платного
земельного сервітуту строком до 31
грудня 2017р.; платний сервітут із
щомісячною оплатою у розмірі 10 850 грн. 26
коп. (без ПДВ), згідно із розрахунком.

Представники позивача позов
підтримують, наполягають на його
задоволенні.

Відповідач проти позову заперечує
з мотивів, викладених у відзиві на
позовну заяву.

Ухвалою суду від 05.08.2014р. справу
призначено до колегіального розгляду у
складі трьох суддів господарського
суду Одеської області. Розпорядженням
заступника керівника апарату суду від
05.08.2014р. щодо призначення членів
колегії призначено автоматизований
розподіл справи №916/2653/14, за
результатами якого справу передано на
розгляд колегії суддів у складі: Рога
Н.В. (головуючий суддя), суддя Брагіна
Я.В., суддя Никифорчук М.І. Ухвалою від 06.
08.2014р. справу прийнято до колегіального
розгляду у такому складі суду.

Розпорядженням керівника апарату
щодо повторного автоматичного
розподілу справи для внесення змін до
складу колегії суддів від 25 09.2014р., у
зв'язку із перебуванням члена колегії
судді Багіної Я.В. у відпустці,
призначено повторний автоматизований
розподіл справи № 916/2653/14, за
результатами якого справу передано на
розгляд колегії суддів у складі: Рога
Н.В. (головуючий суддя), суддя Желєзна
С.П., суддя Никифорчук М.І. Ухвалою суду
від 25.09.2014р. справу прийнято до
колегіального розгляду у такому складі
суду.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив:

Згідно Державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою Серія ЯЯ 205857, виданого на
підставі рішень Южненської міської
ради від 24.04.2009р. за №1122-У, від 29.05.2002р. за
№34-ХХІУ, ДП "Морський торговельний порт
"Южний" є постійним користувачем
земельної ділянки площею 161,9594 га у
межах згідно з планом. Земельна ділянка
надана у користування для експлуатації
та обслуговування промислових і
господарських об'єктів.

Позивач у справі зазначає, що на
наданій йому у постійне користування
земельній ділянці розташована під'їзна
дорога Воронова - Порт "Южний", що
перебуває на балансі підприємства за
інв.№23613, та обслуговування, ремонт та
утримання якої здійснює позивач.

За даними позивача, ТОВ "Олсідз
Блек Сі", здійснюючі передбачену його
статутом господарську діяльність,
використовує зазначену дорогу у своїх
виробничих потребах для
обслуговування промислового комплексу
по прийманню та відвантаженню
рослинної олії, у зв'язку з чим позивач
вважає, що на користь ТОВ "Олсідз Блек
Сі" має бути встановлений земельний
сервітут на право проїзду на
транспортному засобі по наявній
під'їзній дорозі, згідно з планом меж
земельної ділянки загальною площею 1,6025
га.

В обґрунтування позову позивач
посилається на ст.ст.401, 402 Цивільного
кодексу України та ст..ст.98, 99, 100
Земельного кодексу України, та
зазначає, що земельний сервітут може
бути встановлений договором між
особою, яка вимагає його встановлення ,
та власником (володільцем) земельної
ділянки. У разі недосягнення
домовленості про встановлення
сервітуту та про його умови спір
вирішується судом за позовом особи, яка
вимагає встановлення сервітуту.

З метою вирішення питання у
досудовому порядку , позивач 08.08.2013р.
направив на адресу відповідача лист
№6803/130/133/13 з пропозицією укласти
договір про встановлення строкового
платного сервітуту, додатком до якого
був проект договору. Але згоди щодо
укладання договору та його істотних
умов досягнуто не було. 21.02.2014р. листом
за №1021/01/133/14 ДП "Морський торговельний
порт "Южний" знов направило на адресу
ТОВ "Олсідз Блек Сі" для підписання
примірники договору про встановлення
земельного сервітуту, але договір
підписаний не був.

Такі дії відповідача позивач
вважає порушенням своїх прав та
охоронюваних законом інтересів, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
за захистом та просить суд про
встановлення на користь ТОВ "Олсідз
Блек Сі" земельного сервітуту на право
проїзду на транспортному засобі по
наявній під'їзній дорозі, згідно з
планом меж земельної ділянки загальною
площею 1,6025 га, яка належить ДП "Морський
торговельний порт "Южний" на підставі
Державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою Серія
ЯЯ 205857 від 10.06.2009р., кадастровий номер:
:02:003:0013, за адресою: Одеська обл.,
м.Южне, а також про визначення таких
істотних умов сервітуту: встановлення
земельного сервітуту в інтересах
відповідача на право проїзду на
транспортному засобі по наявній
під'їзній дорозі, згідно з планом меж
земельної ділянки загальною площею 1,6025
га; встановлення строкового платного
земельного сервітуту строком до 31
грудня 2017р.; платний сервітут із
щомісячною оплатою у розмірі 10 850 грн. 26
коп. (без ПДВ), згідно із розрахунком.

В обґрунтування розміру оплати
позивач зазначає, що Порядком
нормативної грошової оцінки земель
сільськогосподарського призначення та
населених пунктів, затвердженим
наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 27.01.2006р. №18/15/21/11,
для земель комерційного використання
встановлений функціональний
коефіцієнт 2,5. Чинним законодавством
України не визначено методику та
порядок визначення розміру плати за
право сервітуту (обмеженого
користування) земельної ділянки, у
зв'язку з чим ДП "Морський торговельний
порт "Южний", визначаючи для ТОВ "Олсідз
Блек Сі" розмір плати за право
земельного сервітуту, застосував
функціональний коефіцієнт 2,5 , з
урахуванням того, що ТОВ "Олсідз Блек
Сі" згідно довідки з Єдиного Державного
реєстру підприємств та організацій
України серії АА №889887, виданої
Головним управлінням статистики у
м.Києві, здійснює комерційну
діяльність, яка підпадає під опис
економічної діяльності на землях, що
використовуються в комерційних цілях.
Крім того, при визначенні розміру плати
за користування правом земельного
сервітуту позивач також керувався тим,
що при обслуговуванні промислового
комплексу по прийманню та
відвантаженню рослинної олії, ТОВ
"Олсідз Блек Сі" використовує габаритні
вантажні машини, які, в свою чергу,
значно збільшують навантаження на
дорожнє полотно.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що ініціатором
встановлення земельного сервітуту
може бути власник або користувач
земельної ділянки, що потребує
використання суміжної (сусідньої)
земельної ділянки, щоб усунути
недоліки своєї ділянки, обумовлені
місцем розташування або природним
станом. Він повинен звернутися до
власника (користувача) суміжної
ділянки за дозволом на обмежене
постійне або тимчасове користування
цією ділянкою в рамках конкретного
земельного сервітуту. У даному ж
випадку ініціатором - особою що вимагає
встановлення земельного сервітуту,
виступає позивач, який не є власником
(користувачем) суміжної земельної
ділянки, та у якого не виникає
необхідності для задоволення потреб у
доступі до свого майна вживати заходів
для встановлення земельного сервітуту
або іншим способом отримати право
користування земельною ділянкою. За
таких обставин, відповідач вважає, що
позивач звернувся до суду із неналежно
обраним способом захисту своїх прав, що
передбачені в ст. 16 Цивільного кодексу
України, не пов'язаним із правом
користування чужою земельною ділянкою
на умовах саме земельного сервітуту.

Відповідач також звернув увагу
суду на те, що надана позивачем до
матеріалів справи технічна
документація із землеустрою щодо
встановлення меж частини земельної
ділянки, на яку поширюється право
проїзду на транспортному засобі по
наявному шляху, що була виготовлена на
замовлення що ДП "Морський
торговельний порт "Южний", не
відповідає нормам діючого
законодавства України, зокрема, ст. 55-1
Закону України "Про землеустрій"
(відсутній кадастровий план), п.15
Порядку ведення державного земельного
кадастру, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р.
№1051 (не виготовлено електронних копій
технічної документації).

Розглянув матеріали справи, суд
доходить до такого висновку :

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Отже, підставою звернення до суду є
порушення, невизнання або оспорювання
немайнового або майнового права та
інтересу особи. При цьому, для захисту
свого порушеного, невизнаного або
оспорюваного права та інтересу особа
має обрати такий спосіб захисту, який
би відповідав як способам захисту прав,
передбаченим ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст..20 Господарського кодексу
України, так і заявленим позовним
вимогам.

Відповідно до ст. 98 Земельного
кодексу України право земельного
сервітуту - це право власника або
користувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками).

За приписами ст.401 Цивільного
кодексу України право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) для задоволення потреб інших
осіб, які не можуть бути задоволені
іншим способом.

Стаття 404 Цивільного кодексу
України визначає, що право
користування чужою земельною ділянкою
полягає у можливості проходу, проїзду
через чужу земельну ділянку,
прокладання та експлуатації ліній
електропередачі, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення
водопостачання, меліорації тощо. Особа
має право вимагати від власника
(володільця) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності - від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.

Види права земельного сервітуту також
визначає ст. 99 Земельного кодексу
України, положення якої є такими, що
встановлюють підстави, за наявності
яких можливе звернення з вимогою про
встановлення сервітуту. Зазначена
стаття визначає конкретних суб'єктів,
між якими виникають відносини щодо
сервітуту. Вимагати встановлення
земельних сервітутів можуть власники
або землекористувачі земельних
ділянок. Ініціатором встановлення
земельного сервітуту може бути власник
або користувач земельної ділянки, у
яких є потреба у використанні суміжної
(сусідньої) земельної ділянки, щоб
усунути недоліки своєї ділянки,
зумовлені її місцем розташування або
природним станом.

Отже, виходячи з наведених вище норм
законодавства можна дійти висновку про
те, що особою, яка має право вимагати
встановлення земельного сервітуту
може бути лише власник або користувач
земельної ділянки щодо користування
чужою (сусідньою) земельною ділянкою у
зв'язку із неможливістю в інший спосіб
задовольнити свої потреби у
користуванні своєю земельною ділянкою,
щоб усунути недоліки своєї ділянки,
зумовлені її місцем розташування або
природним станом.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно Державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою Серія ЯЯ 205857, виданого на
підставі рішень Южненської міської
ради від 24.04.2009р. за №1122-У, від 29.05.2002р. за
№34-ХХІУ, ДП "Морський торговельний порт
"Южний" є постійним користувачем
земельної ділянки площею 161,9594 га у
межах згідно з планом. Земельна ділянка
надана у користування для експлуатації
та обслуговування промислових і
господарських об'єктів. До складу
земель, що надані у постійне
користування, входить земельна ділянка
загальною площею 1,6025 га - під'їзна
дорога Воронова - Порт "Южний".

ДП "Морський торговельний порт
"Южний" здійснює користування
земельними ділянками, утому числі і
земельною ділянкою загальною площею
1,6025 га - під'їзна дорога Воронова - Порт
"Южний".

Доказів неможливості користування
своєю земельною ділянкою, наявності її
недоліків, зумовлених місцем
розташування або природним станом, а
також наявності встановлених
законодавством підстав для звернення
позивача до суду з позовом саме про
встановлення сервітуту щодо
встановлення права проїзду по належній
йому на праві постійного користування
земельній ділянці, позивачем до
матеріалів справи не надано. Крім того,
виходячи з викладених позивачем
позовних вимог можна зробити висновок
про те, що фактично вимогу про
встановлення сервітуту заявлено на
користь відповідача у справі - ТОВ
"Олсідз Блек Сі".

За таких обставин, на думку суду,
позивачем невірно обрано спосіб
захисту його порушеного права.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів доходить до висновку про те, що
позовні вимоги Державного
підприємства "Морський торговельний
порт "Южний" не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Державного
підприємства "Морський торговельний
порт "Южний" - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги

рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27
жовтня 2014р.

.

Головуючий суддя
Н.В. Рога

Суддя
С.П. Желєзна

Суддя
М.І. Никифорчук