РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р.
Справа № 5004/1113/12

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Огороднік К.М.

суддя
Саврій В.А. ,

суддя
Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Ващук
К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Доброслав-Луцьк" на ухвалу
господарського суду Волинської
області від 09.07.2014 року у справі №
5004/1113/12 (суддя Слободян П.Р.)

за заявою Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Волинькисень ЛХЗ"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Доброслав-Луцьк"

за участю Прокуратури Рівненської
області

про визнання банкрутом

за участю представників:

ініціюючого кредитора 1 - не з'явився

ініціюючого кредитора 2 - не з'явився

боржника - не з'явився

прокуратури - Кондратюк А.В.

В судовому засіданні 15.10.2014 року
відповідно до ст.ст. 85, 99 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Волинської області від 11.02.2014 року
припинено процедуру розпорядження
майном боржника; визнано ТзОВ
"Доброслав-Луцьк" банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру; ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Василюка І.М.; вирішено інші
питання процедури банкрутства.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 25.02.2014 року
провадження у справі №5004/1113/12 за заявою
ТзОВ "Волинькисень ЛХЗ"; фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1, про визнання
банкрутом ТзОВ "Доброслав-Луцьк"
зупинено до розгляду Рівненським
апеляційним господарським судом
апеляційної скарги ТзОВ
"Доброслав-Луцьк" на постанову
господарського суду Волинської
області від 11.02.2014 року та повернення
матеріалів справи до господарського
суду Волинської області.

До господарського суду Волинської
області із заявою звернувся Кобак М.М.
як директор ТзОВ "Доброслав-Луцьк" із
заявою про роз'яснення резолютивної
частини ухвали господарського суду
Волинської області від 25.02.2014 року у
справі № 5004/1113/12, а саме: чи має право
арбітражний керуючий Василюк І.М.
здійснювати ліквідаційну процедуру
під час зупинення господарським судом
Волинської області провадження у даній
справі.

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 09.07.2014 року у
справі № 5004/1113/12 роз'яснено, що ухвала
суду від 25.02.2014 року про зупинення
провадження у справі про банкрутство
ТзОВ "Доброслав-Луцьк" не припиняє та не
зупиняє виконання арбітражним
керуючим Василюком І.М. заходів
ліквідаційної процедури у справі про
банкрутство ТзОВ "Доброслав-Луцьк" у
відповідності до визначеної
законодавством компетенції.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
ТзОВ "Доброслав-Луцьк" звернулось до
Рівненського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду Волинської
області від 09.07.2014 року у справі №
5004/1113/12 та постановити нову, якою
роз'яснити ухвалу від 25.02.2014 року.

В судове засідання представники
ініціюючого кредитора, боржника не
з'явились, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
судом апеляційної скарги. Крім того,
розгляд останньої неодноразово
відкладався, однак учасники
провадження відзиву чи пояснень з
приводу поданої апеляційної скарги
суду не надали.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що у задоволенні вимог
апеляційної скарги слід відмовити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
ухвали та постанова про визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури, прийняті
господарським судом у справі про
банкрутство, набирають законної сили з
моменту їх прийняття, якщо інше не
передбачено цим Законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 цього ж Закону з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури: господарська діяльність
банкрута завершується закінченням
технологічного циклу з виготовлення
продукції у разі можливості її продажу
за виключенням укладення та виконання
договорів, що мають на меті захист
майна банкрута або забезпечення його
збереження (підтримання) у належному
стані, договорів оренди майна, яке
тимчасово не використовується, на
період до його продажу в процедурі
ліквідації тощо; строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута
вважається таким, що настав; у банкрута
не виникає жодних додаткових
зобов'язань (у тому числі зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів)), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури; припиняється
нарахування неустойки (штрафу, пені),
процентів та інших економічних санкцій
за всіма видами заборгованості
банкрута; відомості про фінансове
становище банкрута перестають бути
конфіденційними чи становити
комерційну таємницю; продаж майна
банкрута допускається в порядку,
передбаченому цим Законом;
скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника. Накладення
нових арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається; вимоги за зобов'язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що
виникли під час проведення процедур
банкрутства, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної процедури
протягом двох місяців з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає. Кредитори,
вимоги яких заявлені після закінчення
строку, встановленого для їх подання,
або не заявлені взагалі, не є
конкурсними, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу в ліквідаційній процедурі;
виконання зобов'язань боржника,
визнаного банкрутом, здійснюється у
випадках і порядку, передбачених цим
розділом.

З дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури припиняються повноваження
органів управління банкрута щодо
управління банкрутом та, розпорядження
його майном, якщо цього не було
зроблено раніше, керівник банкрута
звільняється з роботи у зв'язку з
банкрутством підприємства, а також
припиняються повноваження власника
(власників) майна банкрута.

Таким чином, постанова господарського
суду Волинської області від 11.02.2014 року,
якою припинено процедуру
розпорядження майном боржника; визнано
ТзОВ "Доброслав-Луцьк" банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру
набрала законної сили саме 11.02.2014 року.
Цього ж дня припинено повноваження
органів управління товариства
(боржника, банкрута).

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд Волинської області
дійшов вірного висновку, що зупинення
провадження у справі про банкрутство
унеможливлює подальший рух справи до
завершення апеляційного розгляду
справи, однак не має наслідками
зупинення дії постанови суду про
визнання боржника банкрутом та
повноважень ліквідатора. Оскільки
припинення (зупинення) повноважень
призначеного постановою суду
ліквідатора на підставі ухвали суду
про зупинення провадження у справі
призвело б до негативних наслідків у
вигляді відсутності єдиного органу
управління.

Крім того, судова колегія зауважує, що
згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" у
випадках, передбачених цим Законом,
господарський суд у судовому засіданні
за участю сторін приймає постанову про
визнання боржника банкрутом і
відкриває ліквідаційну процедуру
строком на дванадцять місяців.

Вказаний строк відповідно до Закону
поновленню чи продовженню не підлягає.
Отже, для здійснення ліквідатором
повноважень, що передбачені ст. 41
Закону про банкрутство, встановлено
строк у 12 місяців.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції, викладеними в оскаржуваній
ухвалі щодо роз'яснення ухвали суду.

Судова колегія вважає, що посилання
скаржника, викладені ним в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими,
документально не підтвердженими,
такими, що не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства, висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
відтак, скаржник, в порушення вимог ст.
33 ГПК України, не довів тих обставин, на
які він посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105,
106 ГПК України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Доброслав-Луцьк" залишити без
задоволення, а ухвалу господарського
суду Волинської області від 09.07.2014 року
у справі № 5004/1113/12 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Саврій В.А.

Суддя
Грязнов В.В.