м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/16610/14 08.10.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства "Всеукраїнський
Акціонерний Банк"доТовариства з
обмеженою відповідальністю "Офіс лайн"
простягнення 1 019 088,74 грн.Суддя Підченко
Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Лисенко Г.О. - заступник
начальника, від відповідача:Євсєєв М.В.
- представник за довіреністю,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
(надалі - ПАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк") звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Офіс лайн" (надалі -
ТОВ "Офіс лайн") про стягнення 1 026 265,35
грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідачем не було виконано умови
Іпотечного договору щодо обов'язку
страхування предмету іпотеки та
надання підтверджуючих документів
позивачу, внаслідок чого останнім було
нараховано відповідачу штраф у розмірі
1 026 265,35 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.08.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
24.09.2014 р.

24.09.2014 р. представником позивача на
виконання вимог ухвали суду від 11.08.2014
р. через загальний відділ суду подано
документи.

24.09.2014 р. представником відповідача
через загальний відділ суду подано
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.09.2014 р. у зв'язку із неявкою
представника відповідача,
невиконанням ним вимог ухвали суду від
11.08.2014 р. та необхідністю витребування
додаткових доказів, розгляд справи
відкладено до 08.10.2014 р.

08.10.2014 р. представником відповідача
через загальний відділ суду було
подано відзив на позовну заяву згідно
змісту якого відповідач проти позовних
вимог заперечує та просить залишити їх
без задоволення. Крім того,
представником відповідача було подано
заяву про застосування строку позовної
давності.

08.10.2014 р. представником позивача на
виконання вимог ухвали суду від 24.09.2014
р. через загальний відділ суду було
подано письмові пояснення в
обґрунтування вимог щодо стягнення з
відповідача штрафу. Згідно вказаної
заяви позивач просить стягнути з
відповідача штраф у розмірі 1 019 088,74 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі змінити підставу або предмет
позову, збільшити розмір позовних
вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до абз. 1 п. 3.10 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України, від 26.12.2011, №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії
позивача не суперечать законодавству
та не порушують права і охоронювані
законом інтереси інших осіб, зменшення
позовних вимог, викладене позивачем у
його письмових поясненнях приймається
до розгляду, а новою ціною позову,
виходячи з якої розглядається спір є 1
019 088,74 грн.

В судове засідання 08.10.2014 р. представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просить
їх задовольнити, надав письмові
пояснення щодо заяви відповідача про
застосування строку позовної давності.

Представник відповідача в судове
засідання 08.10.2014 р. з'явився, проти
позовних вимог заперечує та просить в
їх задоволенні відмовити у зв'язку із
пропуском строку позовної давності.

В судовому засіданні 08.10.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.05.2014 р. між ВАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" правонаступником
якого є ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" (кредитодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Класик - Ход"
(позичальник) було укладено Кредитний
договір №5/К-2006 (надалі - "Кредитний
договір"), відповідно до якого
кредитодавець надає позичальнику
кредит в сумі 1 200 000,00 дол. США, із
строком остаточного повернення до 22
травня 2009 р., сплатою 14% річних за
користування кредитом.

Під час дії Кредитного договору до
нього було внесено зміни та доповнення
на підставі Додаткових угод до
Кредитного договору: №126 від 23.08.2007р.,
№159 від 28.10.2008 р., 169 від 15.05.2009 р., 170 від
24.03.2010 р.

Згідно із п. 1.1.1 Додаткових угод №126 від
23.08.2007 р. та №159 від 28.10.2008 р. до
Кредитного договору сторони погодили,
що кредит надається у формі
мультивалютної кредитної лінії з
максимальним лімітом в сумі
еквівалентній 2 235 000,00 доларів США, що
в еквіваленті при перерахунку на
гривню по курсу, встановленому НБУ на
день підписання цього Договору,
становить 11 957 250,00 грн. з розрахунку 5,35
гривень за 1 (один) долар США.

Відповідно до п. 1.1.2 Додаткових угод №126
та №159 термін остаточного повернення
кредиту встановлено до 27 грудня 2012р.
включно.

Пунктом 1.1.4 Кредитного договору (в
редакції Додаткової угоди №159 від
28.10.2008 р.) визначено, що надання кредиту
здійснюється в доларах США, гривні в
повному обсязі або окремими частинами,
надалі за текстом кожна частина окремо
- "Транш", а у сукупності "Транші".

Як вказує позивач в позовній заяві, ним
на виконання умов Кредитного договору
було надано ТОВ "Класик - Ход" кредит у
розмірі 1 665445,00 доларів США та 720 887,44
грн.

Повернення кредиту ТОВ "Класик - Ход"
(позичальник) повинен здійснювати
відповідно до графіку, зазначеного в п.
2.3 Кредитного договору (в редакції
Додаткової угоди №159 від 28.10.2008 р.) зі
зниженням максимального ліміту по
поновлювальний кредитній лінії, тобто
починаючи з 28.01.2008 р. по 28.11.2012 р. зі
строком остаточного повернення до
27.12.2012 р.

Згідно умов Кредитного договору ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" за
користування кредитом нараховує
проценти за користування кредитними
коштами у відповідності до п. 2.7
Кредитного Договору, з дня
перерахування коштів з позичкового
рахунку позичальника до моменту
фактичного повернення кредиту/траншу.

ТОВ "Класик - Ход" (позичальник)
відповідно до п. 2.8.1 Кредитного
договору (в редакції Додаткової угоди
№169 від 15.05.2009 р.) зобов'язаний: проценти,
нараховані за місяць відповідно до
пункту 2.7 цього договору, сплачувати
щомісячно, не пізніше 03 календарного
числа місяця наступного за тим, за який
вони нараховані.

Пунктом 3.3.6 Кредитного договору
визначено обов'язок позичальника на
вимогу кредитодавця достроково
повернути наявну заборгованість за
кредитом та сплатити відсотки за його
користування, комісій, можливі штрафні
санкції у випадках, визначених п.п. 2.10,
5.2 Договору.

Відповідно до п. 3.3.21 Кредитного
договору (в редакції Додаткової угоди
№169 від 15.05.2009 р.) позичальник
зобов'язаний забезпечувати дійсність
та належне виконання умов договорів
страхування щодо страхування предмету
іпотеки/застави згідно із договорами
іпотеки/застави, що згадані в п. 1.3.1,
протягом всього строку дії цього
Договору.

Згідно до п. 3.3.22 Кредитного договору (в
редакції Додаткової угоди №169 від
15.05.2009 р.) позичальник зобов'язаний не
пізніше 20 (двадцяти) календарних днів
до закінчення чергового періоду
страхування за договорами страхування,
згаданими в п. 3.3.21 Договору, надавати
кредитодавцю оригінали платіжних
документів, що підтверджують сплату
страхових платежів (премій) на
наступний період страхування чи
оригінали договорів страхування
(полісів), укладених на умовах, що
задовольняють кредитодавця.

23.08.2007 р. з метою забезпечення виконання
зобов'язань за Кредитним договором між
ВАТ "Всеукраїнський акціонерний банк"
та ТОВ "Офіс Лайн" укладено Договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1,
зареєстрований в реєстрі за №1369
(надалі - "Договір іпотеки"), у
відповідності до умов якого
іпотекодавець передав в іпотеку
нерухоме майно, а саме: нежитлові
будівлі та споруди, загальною площею 2
192,60 кв.м., що складає 82/100 частин
майнового комплексу та розташовані за
адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 21, а
саме: заготівельний відділ та
ковальний цех (Літер Б) площею 704,70 кв.м.;
прибудова, механізований склад штампів
(Літер Б) площею 704,70 кв.м.; прибудова,
механізований склад штампів (Літер Б)
площею 861,30 кв.м.; механізований склад
металів (Літер Б) площею 85,30 кв.м.;
механічний склад моделей 6115 (Літер ІІ)
площею 58,10 кв.м.; механізований склад
готової продукції (Літер ІІІ) площею
177,50 кв.м.; споруда для автокарів (Літер
ІV) площею 177,50 кв.м.; споруда для
автокарів (Літер ІV) площею 265,90 кв.м.;
градирня (Літер ІV) площею 39,80 кв.м.

Відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки
іпотекодавець на підставі цього
Договору забезпечує як виконання
зобов'язання та Кредитним договором,
так і вимоги іпотекодержателя щодо
відшкодування:

- витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за зобов'язанням і зверненням
стягнення на предмет іпотеки;

- витрат на утримання і збереження
предмета іпотеки;

- витрат на страхування предмета
іпотеки, у випадку, передбаченому п. 4.5
цього Договору;

- штрафні санкції, що передбачені
умовами цього Договору іпотеки та всіх
збитків, завданих внаслідок порушення
умов цього договору.

Пунктом 4.1 Іпотечного договору
визначено, що обов'язок щодо
страхування предмета іпотеки від всіх
видів ризиків (в тому числі від ризиків
випадкового знищення, випадкового
пошкодження або псування) покладено на
іпотекодавця.

Іпотекодавець зобов'язаний протягом 10
(десяти) робочих днів з дати укладення
цього договору застрахувати предмет
іпотеки на його повну вартість, але не
на меншу за узгоджену сторонами і
зафіксовану в п. 1.6 цього договору
оцінюючу вартість, та надати
іпотекодержателю нотаріально
посвідчену копію договору страхування
(страхового полісу). Предмет іпотеки
страхується на користь
іпотекодержателя за рахунок
іпотекодавця (п. 4.2 Договору іпотеки).

У разі настання страхового випадку
щодо предмета іпотеки
іпотекодержатель має переважне право
на задоволення своєї вимоги за
зобов'язанням із суми страхового
відшкодування (п. 4.3 Договору іпотеки).

Згідно п. 4.6 Іпотечного договору у
випадку недотримання іпотекодавцем
умов, передбачених п.п. 4.1, 4.2, 4.5 цього
договору іпотекодержатель на власний
вибір має право:

- застраховувати на підставі договору
предмет іпотеки за власний рахунок, на
свою користь, з подальшим
відшкодуванням всіх здійснених
страхових платежів з іпотекодавцем, з
чим останній погоджується. Вибір
страховика є привілеєм
іпотекодержателя, з чим іпотекодавець
погоджується;

- вимагати сплати штрафу у розмірі 5%
(п'ять процентів) від суми кредиту;

- вимагати дострокового виконання
зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 5.1.1 Іпотечного
договору іпотекодержатель має право у
будь-який час протягом дії цього
договору за умови попереднього, не менш
ніж за один робочий день, письмового
повідомлення іпотекодавця перевіряти
документально і в натурі наявність,
стан, умови збереження та користування
предметом іпотеки.

Пунктом 5.3.1 Іпотечного договору
визначено, що іпотекодавець
зобов'язаний надати іпотеко держателю
нотаріально посвідчену копію договору
страхування, згідно з яким предмет
іпотеки застрахований іпотекодавцем
на повну вартість на користь
іпотекодержателя.

Іпотекодавець зобов'язаний не
перешкоджати реалізації
іпотекодержателем права на перевірку
як документально так і в натурі
наявності, стану, умов збереження та
користування предметом іпотеки,
надавати іпотекодержателю всі
документи, необхідні для такої
перевірки, а також негайно на вимогу
іпотекодержателя забезпечити йому
фізичний доступ до предмета іпотеки (п.
5.3.4 Іпотечного договору).

26.06.2014 р. позивачем на адресу
відповідача та позичальника було
направлено лист-вимогу №31-8073 від 26.06.2014
р., в якому ПАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" вимагало в строк до
04.07.2014 р. надати йому копії всіх
договорів страхування предмету
іпотеки укладених в період дії
Кредитного та Іпотечного договорів, а
також платіжні доручення, які б
підтверджували сплату страхових
платежів за цими договорами
страхування.

Вказана вимога отримана відповідачем
02.07.2014 р., що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення копія якого наявна в
матеріалах справи проте, дана вимога
залишена відповідачем без задоволення
та без відповіді.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем умов
Кредитного та Іпотечного договорів
щодо страхування предмету іпотеки та
надання підтверджуючих документів.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до статті 575 Цивільного
кодексу України іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи.

У відповідності зі статтею 1 Закону
України "Про іпотеку" іпотека - це
різновид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено судом 23.08.2007 р. з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором між ВАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" та
ТОВ "Офіс Лайн" укладено Договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_1,
зареєстрований в реєстрі за №1369.

Згідно із п. 35 ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про страхування" до обов'язкових видів
страхування віднесено зокрема
страхування предмета іпотеки від
ризиків випадкового знищення,
випадкового пошкодження або псування.

Статтею 8 Закону України "Про іпотеку"
визначено, що іпотекодавець
зобов'язаний застрахувати предмет
іпотеки на його повну вартість від
ризиків випадкового знищення,
випадкового пошкодження або псування,
якщо іпотечним договором цей обов'язок
не покладено на іпотекодержателя. У
разі наступної іпотеки страхування
предмета іпотеки не є обов'язковим.
Договір страхування укладається на
користь іпотекодержателя, який у разі
настання страхового випадку набуває
право вимоги до страховика. У разі
набуття прав за іпотечним договором
новим іпотекодержателем він також
набуває право вимоги до страховика.

Відповідно до п. 4.2 Договору іпотеки
іпотекодавець зобов'язаний протягом 10
(десяти) робочих днів з дати укладення
цього договору застрахувати предмет
іпотеки на його повну вартість, але не
на меншу за узгоджену сторонами і
зафіксовану в п. 1.6 цього договору
оцінюючу вартість, та надати
іпотекодержателю нотаріально
посвідчену копію договору страхування
(страхового полісу). Предмет іпотеки
страхується на користь
іпотекодержателя за рахунок
іпотекодавця.

Матеріалами справи підтверджується
(лист-вимога №31-8073 від 26.06.2014 р.)
звернення до позивача відповідача та
позичальника з вимогою надати йому
копії всіх договорів страхування
предмету іпотеки укладених в період
дії Кредитного та Іпотечного
договорів, а також платіжні доручення,
які б підтверджували сплату страхових
платежів за цими договорами
страхування.

Проте вказана вимога залишена
відповідачем без відповіді та без
виконання.

Як визначено абз. 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем умов Іпотечного договору
позивачем було нараховано відповідачу
штраф у розмірі 1 019 088,74 грн.

Судом встановлено, що відповідач свого
обов'язку щодо надання договорів
страхування предмету іпотеки
укладених в період дії Кредитного та
Іпотечного договорів, а також
платіжних доручень, які б
підтверджували сплату страхових
платежів за цими договорами
страхування позивачу не надав, а тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), а
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського
кодексу України встановлено, що у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно п. 4.6 Іпотечного договору у
випадку недотримання іпотекодавцем
умов, передбачених п.п. 4.1, 4.2, 4.5 цього
договору іпотекодержатель на власний
вибір має право зокрема вимагати
сплати штраф у розмірі 5% (п'ять
процентів) від суми кредиту.

Оскільки сторонами узгоджена умова
договору щодо нарахування штрафних
санкцій у вигляді 5% штрафу від суми
кредиту за порушення умов,
передбачених п.п. 4.1, 4.2, 4.5 Іпотечного
договору, то вимога позивача про
стягнення штрафу у розмірі 1 019 088,74 грн.
є законною, обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Судом відхиляється заява відповідача
про застосування наслідків спливу
позовної давності, оскільки обов'язок
страхування предмету іпотеки
покладено на ТОВ "Офіс Лайн" та є
обов'язковим на весь час дії Іпотечного
договору, а тому позивач заявляючи
вимоги про стягнення з відповідача
штрафу на підставі п. 4.6 Іпотечного
договору за порушення умов Договору
щодо надання договорів страхування та
платіжних доручень, які б
підтверджували сплату страхових
платежів не пропустив строк позовної
давності.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Офіс лайн» (04119, м.
Київ, вул. Дегтярівська, буд.21, ) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" (04119,
м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27т, ) штраф в сумі 1 019 088 (один
мільйон дев'ятнадцять тисяч вісімдесят
вісім) грн. 74 коп. та судовий збір у
розмірі 20 381 (двадцять тисяч триста
вісімдесят одна) грн. 78 коп. Видати
наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 13.10.2014 року

Суддя
Ю.О. Підченко