Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

"28" жовтня 2014 року
справа № 927/1290/14

Позивач: Мале приватне
виробничо-комерційне підприємство
«Шар»,

юридична адреса: вул. В.Забіли, буд. 5, оф.
89, 03039

поштова адреса: пров. Лабораторний, 1, м.
Київ, 01133

Відповідач: Комунальне підприємство
«Ніжинське управління
водопровідно-каналізаційного
господарства»,

вул. Червонокозача, буд. 5, м. Ніжин,
Чернігівська область, 16600

Предмет спору: про стягнення
заборгованості в сумі 1040000,00 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Шкурупій О.І. довіреність
№ 8 від 14.01.2014 р. представник

Овчаренко Л.Г. довіреність № б/н від
10.09.2014 р. представник

від відповідача: Шевченко О.А.
довіреність № 7 від 20.12.2013 р.
представник

Крутько Л.О. довіреність № 3 від 15.09.2014 р.
представник

Лагойко Б.С. довіреність № 2 від 15.09.2014 р.
представник

В судовому засіданні 28.10.2014 р., на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Малим приватним виробничо-комерційним
підприємством «Шар» подано позов до
Комунального підприємства «Ніжинське
управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» про стягнення з
відповідача, з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог, прийнятої
для розгляду по суті ухвалою суду від
16.09.2014р. ( а.с.55-56 т.1/2), 1040000,00 грн. боргу, з
якого 890000,00 грн. вартість установки
"Аквахлор - 500М" та 150000,00 грн. вартість
послуг по очистки стокових вод за
період січень - березень 2014 р., включно.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору від 01.11.2013 року № 9 про
надання послуг по очистки стокових вод
та продажі установки (з урахуванням
змін та доповнень), а також додатків №№
2, 3 від 30.01.2014 р. до нього.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач відзивом на позов та
представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив, посилаючись на те, що
всупереч твердженням позивача
сторонами не було введено спірну
установку «Аквахлор-500М» в
експлуатацію; подібний механізм не
використовувався відповідачем у його
господарській діяльності через
абсолютну технологічну та економічну
недоцільність; жодної обробки стічних
вод, прийнятих відповідачем в рамках
послуг із водовідведення, або власних
стічних вод відповідача позивачем не
здійснювалось. Крім того, позивач не
може надавати будь-які послуги по
очистці стічних вод, оскільки не має
відповідної ліцензії та такий вид
діяльності не відноситься до статутної
діяльності позивача.Також відповідач
вказав на те, що сформовані позивачем
«умови надання послуг» та розрахунки
за договором, згідно пунктів 1.1, 2.1.1, 2.1.2,
3.1.2, 3.1.6, 4.1.1, 4.1.2, 4.2, Додатків № 1, № 2 та №
3 суперечать один одному, що свідчить
про завідомо фіктивний характер
договору та відсутність будь-яких
юридичних наслідків даного правочину,
окрім тих, що пов'язані з його
недійсністю (а.с. 61-62, т. 1).

У судовому засіданні 03.10.2014 р. позивачем
заявлено клопотання про продовження
строку розгляду справи на 15 днів у
зв'язку із ступенем її складності з
метою повного та всебічного
дослідження обставин справи (а.с. 139, т. 1)

Ухвалою суду від 03.10.2014 р. заява
позивача про продовження строків
розгляду справи задоволена, строк
розгляду справи продовжено на 15 днів у
відповідності до ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України
(а.с.141-142, т. 1).

У судовому засіданні 21.10.2014 р.
відповідачем заявлено клопотання про
призначення та проведення судової
бухгалтерської експертизи (а.с. 20, т. 2).

У відповідності до ст. 41 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд призначає судову
експертизу для роз'яснення питань, що
виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань.

Відповідачем не було визначено, які
спеціальні знання, окрім правових,
необхідні для з'ясування поставлених
питань. Доводи відповідача про
необхідність встановлення реальності
господарського операції, а саме
передачі спірної установки позивачем
відповідачу, шляхом відстеження її
відображення в бухгалтерській та
податковій звітності відповідача, є
недоцільними, оскільки належне чи
неналежне ведення бухгалтерського та
податкового обліку на підприємстві
відповідача не може ані підтвердити,
ані спростувати факт реальної
передачі, введення в експлуатацію
установки «Аквахлор-500М» та надання
послуг з очистки стокових вод за період
січень - березень 2014 р., що є предметом
розгляду даної справи. Докази на
підтвердження факту реальної передачі,
введення в експлуатацію установки
«Аквахлор-500М» та надання послуг з
очистки стокових вод за період січень -
березень 2014 р., які надані позивачем до
матеріалів справи (договори, акти), і
які відповідач вважає неналежними та
такими, що не є підставою для
відображення цих спірних
господарських операцій в
бухгалтерському та податковому обліку
відповідача, потребують виключно
юридичної оцінки. За таких обставин,
суд відхилив заявлене клопотання про
призначення судової бухгалтерської
експертизи.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши повноважних
представників сторін, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору, господарський суд , -

в с т а н о в
и в:

01 листопада 2013 року між Комунальним
підприємством «Ніжинське управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» (замовник) та Малим
приватним виробничо-комерційним
підприємством «Шар» (виконавець)
укладено договір № 9 про надання послуг
по очистки стокових вод та продажі
установки (а.с.10-13, т. 1) та підписано
Додаток № 1 Специфікацію № 1 до
вказаного договору (а.с. 128, т. 1) Згідно п.
4.2.2 договору кошторис або Додаток № 1
Специфікація № 1 до цього договору є
його невід'ємною частиною.

За умовами вказаного договору позивач
зобов'язується за завданням
відповідача надати послуги по очистки
стокових вод в порядку та на умовах
визначених цим договором (п.п. 1.1
договору). Позивач за свій рахунок,
встановлює на території відповідача у
його приміщенні установку по очищенню
стокових вод «Редо - 500» або «Аквахлор -
500М» у комплекті, які за своїми якостями
ідентичні (надалі у договорі
Установка). Установка є власністю МПВКП
«Шар». Собівартість установки: 1040000,00
грн. (на протязі восьми місяців).
Установка робить у автоматичному
режимі. Після встановлення установки
підписується акт про ввід установки в
експлуатацію. Позивач на протязі дії
договору, своїми робітниками
обслуговує установку по очищенню
стокових вод. Позивач постачає та
забезпечує установку по очищенню
стокових вод засобом дезинфекційним
«Біотоп - Л», яким оброблюється та
очищується не більше 12 000 куб. м.
стокових вод за добу (п.п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.4
договору).

У відповідності до розділу 4 договору
«Ціна та умови оплати» та умов
Специфікації №1 Додатку № 1 до
договору, перший платіж у сумі 300000,00
грн. у т.ч. ПДВ, це часткова оплата за
установку перераховується не пізніше
5-ти календарних днів з дня підписання
акту о прийманні і виробництві
дезинфікуючого засобу «Біотоп - Л».
Сторони домовились, що вартість послуг
по очистки стокових вод згідно з
кошторисом складає 100000,00 грн. в т.ч. ПДВ
за кожний місяць на протязі 7 (семи)
місяців та оплата проводиться не
пізніше 10-го числа кожного місяця і
фіксується сторонами в актах о наданих
послугах. Остаточний розрахунок за
установку в сумі 40000,00 грн. в т.ч. ПДВ при
передачі установки в повну
експлуатацію КП «Ніжинського
управління водопровідно -
каналізаційного господарства». Після
виконання усіх пунктів розділу 4
договору і додатка № 1 по витіканні
восьми місяців установка стає
власністю Водоканалу (а.с. 10-13, 128, т. 1/2).

30.12.2013р. з посиланням на договір №9 від
01.11.2013р., сторонами складено акт
передачі на відповідальне збереження
Установки «Аквахлор - 500М» та
додаткового обладнання установки,
вартістю 1040000 грн.

Як стверджував позивач та зазначено
сторонами в письмовій угоді від
30.01.2014р., у зв'язку з тим, що у
відповідача виникли проблеми по
розрахунку, сторони прийшли до згоди
внести зміни та доповнення від 30.01.2014 р.
до спірного договору. Крім того, на
виконання розділу 2, 4 спірного договору
з урахуванням Змін та доповнень від
30.01.2014 р. сторонами 30.01.2014 р. підписано
Додатки № 2 та № 3 до договору № 9 від
01.11.2013 р., що є його нев'ємними частинами.

З урахуванням Змін та доповнень від
30.01.2014 р. до договору № 9 від 01.11.2013 р. та
Додатків № 2, № 3 від 30.01.2014 р. до нього,
сторонами погоджено, що позивач
зобов'язався за завданням відповідача
надати послуги по очистки стокових вод
на протязі трьох місяців, провести
монтажні та установочні роботи і
продати установку «Аквахлор - 500М» на
умовах передоплати (п. 1.1 договору).

Розділом 2 «Відомості про послуги»
договору з урахуванням Змін та
доповнень від 30.01.2014 року та Додатку № 2
від 30.01.2014 р. до спірного договору,
сторони погодили, що собівартість
установки та послуг 1040000,00 грн :
собівартість установки «Аквахлор - 500М»
з монтажем та пуску, налагоджувальними
роботами - 890000,00 грн. в т.ч. ПДВ,
собівартість послуг по очистки
стокових вод 150000,00 грн. в т.ч. ПДВ ( п.2.1.1
Змін, п.4 додатку №2), послуги по очистки
стокових вод надаються в січні, лютому,
березні 2014 року ( п.2 додатку № 2). Після
встановлення установки підписується
акт про ввід установки в експлуатацію.
Виконавець на протязі трьох місяців
своїми силами обслуговує установку по
очищенню стокових вод, а також на
протязі одного року з дня здачі
установки в експлуатацію проводить
гарантійне обслуговування. Виконавець
передає для оплати по місяцям: рахунок,
акт виконаних робіт, податкову
накладну ( п.5 Додатку № 2). Акт виконаних
робіт підписує замовник на протязі
двох днів після його отримання, якщо
акт на протязі двох днів письмово не
опротестовано, то він є таким, що
підписаний (п.6 додатку №2, а.с. 15, т. 1).

Згідно розділу 4 «Ціна та умови
оплати» договору з урахуванням Змін та
доповнень від 30.01.2014 року розрахунки за
установку «Аквахлор - 500М» регулюються
Додатком № 3. Розрахунки за послуги по
обробці дезинтифікатором регулюються
Додатком № 2.

У відповідності до Додатка № 3 до
спірного договору , установка є
власністю позивача до повного
розрахунку по цьому договору
відповідачем. Графік передоплати за
установку «Аквахлор - 500М» з додатковим
устаткуванням (часткова передоплата):
550000,00 грн. в т.ч. ПДВ - 91668,50 грн. - до 25
червня 2014 року; 180000,00 грн. в т. ч. ПДВ -
30000,00 грн. - до 25 липня 2014 року; 160000,00 грн.
в т.ч. ПДВ - 26667,80 грн. - до 25 серпня 2014
року. На суму проведеною передоплати
виконавець передає рахунок, податкову
накладну. Після оплати за устаткування
як передбачено пунктом 1 цього додатку,
а також виконання Додатка № 2 цього
договору установка «Аквахлор - 500М»
стає власністю замовника та
передається по бухгалтерським
документам - доручення, накладна (а.с. 16,
т. 1).

Відповідач у відзиві на позов та
представник у судових засіданнях
звертав увагу суду на розбіжність
редакції договору від 01.11.2013 р. № 9 про
надання послуг по очистки стокових вод,
Додатка № 1 Специфікації № 1 від 01.11.2013
р. (а.с. 10-13, 128, т. 1), Змін та доповнень до
спірного договору від 30.01.2014 р.,
Додатків № 2, № 3 від 30.01.2014 р. (а.с. 14-16, т.
1), та зазначав про те, що умови договору
чітко не визначені сторонами (а.с. 187, т.
1).

Частиною 1 ст. 651 Цивільного кодексу
України визначено, що зміна договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. За приписами ст. 653 вказаного
Кодексу (ч. 1) у разі зміни договору
зобов'язання сторін змінюються
відповідно до змінених умов щодо
предмета, місця, строків виконання
тощо. У разі зміни договору (ч. 3)
зобов'язання змінюється з моменту
досягнення домовленості про зміну
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни. Стаття 654 вказаного Кодексу
визначає, що зміна договору вчиняється
в такій самій формі, що й договір, що
змінюється, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Проаналізувавши вказані документи, суд
дійшов висновку, що редакція договору
№ 9 від 01.11.2013 р., Додатка № 1
Специфікації № 1, що є його невід'ємною
частиною, була змінена сторонами
шляхом підписання Змін та доповнень до
договору від 30.01.2014 р. та Додатків № 2, 3
від 30.01.2014 р., «у зв'язку із складнощами
відповідача щодо проведення
розрахунку», про що зазначено
сторонами у преамбулі Змін та
доповнень від 30.01.2014 р.

Суд дійшов висновку, що за своїм
змістом договір від 01.11.2013 року № 9 про
надання послуг по очистки стокових вод
та продажі установки є договором
купівлі - продажу установки «Аквахлор -
500М» з розстроченням платежу і зі
збереженням права власності за
продавцем до остаточного розрахунку
покупцем у відповідності до ст. 695, 697
Цивільного кодексу України.

Суд виходить с того, що послуги по
очистки стокових вод надає сама
установка «Аквахлор - 500М», при чому, як
зазначено в договорі, в автоматичному
режимі, тому неможливо відокремити
вартість послуг по очистки стокових
вод від собівартості самої установки
«Аквахлор - 500М», яка є незмінною у всіх
редакціях спірного договору та
становить 1040000 грн.. Роздрібнення цієї
вартості установки на 8 чи 3 місяці,
протягом яких спірна установка до
повного розрахунку є власністю
продавця-позивача, однак, зберігається
у відповідача та в автоматичному
режимі «надає послуги по очистки
стокових вод » , за змістом є нічим
іншим, якдоговором купівлі - продажу з
розстроченням платежу і зі збереженням
права власності за продавцем до
остаточного розрахунку покупцем.

Згідно з ч.1 ст. 695 Цивільного кодексу
України, договором про продаж товару в
кредит може бути передбачено оплату
товару з розстроченням платежу.
Істотними умовами договору про продаж
товару в кредит з умовою про
розстрочення платежу є ціна товару,
порядок, строки і розміри платежів. У
відповідності до ч.1 ст. 697 Цивільного
кодексу України, договором може бути
встановлено, що право власності на
переданий покупцеві товар
зберігається за продавцем до оплати
товару або настання інших обставин.

Таким чином, сторонами досягнута згода
щодо усіх істотних умов договору з
урахуванням вимог ст. 695,697 Цивільного
кодексу України, ст.. 180 Господарського
кодексу України (ч. 3), зокрема, предмета
договору, ціни, порядку, строку та
розміру платежів, а саме: продаж
установки «Аквахлор -500М» собівартістю
1040000 грн., (п.п. 1.1, 2.1.1 договору, в т.ч з
урахуванням змін та доповнень від
30.01.2014 р.), порядок, строк та розмір
платежів визначений у р.4 договору та в
Специфікації № 1 до договору (а.с.128 т.1/2),
в подальшому змінені 30.01.2014 р.,
Додатками № 2, № 3 від 30.01.2014 р. Перехід
права власності на установку «Аквахлор
- 500М» до відповідача сторони визначили
в договорі моментом кінцевого
розрахунку, що мав бути проведений
відповідачем залежно від умов
договору.

Зміни та доповнення до договору від
30.01.2014 р., додатки № 2, 3 від 30.01.2014 р., акт
передачі на відповідальне зберігання
установки «Аквахлор - 500М» та
додаткового обладнання до установки
від 30.12.2013 р. до спірного договору
підписані зі сторони відповідача
керівником Арендарем М.І., однак не
засвідчені печаткою підприємства.

У відповідності до ч. 2 ст. 207 Цивільного
кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами). Правочин, який вчиняє
юридична особа, підписується особами,
уповноваженими на це її установочними
документами, довіреністю, законом або
іншими актами цивільного
законодавства, та скріплюється
печаткою. Аналогічна норма закріплена
ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу
України.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців щодо державної
реєстрації відповідача станом на 10.09.2014
р. Арендар Микола Іванович з 29.12.2010 р. є
керівником підприємства, має право
вчиняти дії від імені юридичної особи
без довіреності, у тому числі
підписувати договори. Дані про
наявність обмежень щодо
представництва від імені юридичної
особи відсутні (а.с. 48-49, т. 1).

Відсутність печатки на договорі не має
наслідком нікчемність такого договору,
але потребує встановлення факту саме
підписання спірного договору
повноважною особою. Ухвалою суду від
03.10.2014р. було оголошено перерву ( а.с.142
т.1/2), в зв»язку із необхідністю надання
до матеріалів справи за особистим
підписом керівника відповідача
Арендаря М.І. письмового підтвердження
чи спростування факту підписання ним
30.01.2014р. змін та доповнень до договору
№9 від 01.11.2013р., додатків №1, №2, №3 до
договору №9 від 01.11.2013р., двох актів від
30.12.2013р., копії яких містять в
матеріалах справи ( зазначено також в
протоколі судового засіданні від
03.10.2014р.).

На виконання ухвали суду керівником в
письмовому пояснені від 02.10.2014 р. та
повноважним представником в судовому
засіданні від 03.10.2014 р. підтверджено, що
вказані в ухвалі суду вищезазначені
документи дійсно підписані особисто
керівником відповідача Арендарем М.І.,
однак, ним свідомо не було засвідчено
його підпис печаткою підприємства (а.с.
131-132, 138, 140, т. 1).

Таким чином, відсутність печатки на
вищезазначених угодах не тягне їх
недійсність , оскільки підписані зі
сторони відповідача особисто
керівником підприємства.

Крім того, первинна редакція договору
№ 9 від 01.11.2013р. та Специфікація до
нього, які також містять істотні умови
договору визначені у відповідності до
ст.695,697 Цивільного кодексу України, -
були підписані керівниками сторін та
скріплені печатками підприємств, що
встановлено судом при огляді
оригіналів зазначених документів, про
що зазначено в протоколі судового
засідання..

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 61-62,
т. 1), письмових поясненнях (а.с. 183, т. 1) та
представник у судових засіданнях
неодноразово наголошував на тому, що
установка «Аквахлор 500М» не була
введена сторонами в експлуатацію,
жодного акту про введення установки в
експлуатацію сторонами підписано не
було, в бухгалтерському обліку
відповідача установка «Аквахлор - 500М»
як складова основних засобів
останнього не відображена (а.с. 111-117, т.
1). Спірна установка до мереж
водовідведення відповідача не
підключена, подібний механізм ніколи в
господарській діяльності останнього
не використовувався, обробка стічних
вод відповідача позивачем не
здійснювалась. (а.с. 77, т. 1).

Дослідивши матеріалами справи,
заслухавши повноважних представників
сторін, суд дійшов висновку, що
заперечення відповідача
спростовується матеріалами справи
виходячи з наступного.

Так, 30.12.2013 року позивачем та
відповідачем складено та підписано акт
о прийманні та виробництво
дезинфікуючого засобу «Біостоп - Л»,
згідно якого сторонами проведено
контрольний огляд діючої установки
«Аквахлор - 500М» та встановлено, що
установка підготовлена до
експлуатації по очистки стокових вод.
Установка виробляє дезинфікуючий
засіб «Біостоп - Л». Претензій до роботи
установки «Аквахлор - 500М» у сторін не
має (а.с. 18, т. 1).

Позивач у судових засіданнях
неодноразово звертав увагу суду, що
саме на підставі вказаного документу,
що підписаний та завірений печатками
позивача та відповідача, сторонами
було введено спірну установку
«Аквахлор - 500М» в експлуатацію на
підприємстві відповідача.

Суд, проаналізувавши зміст вказаного
акта, дійшов до висновку, що
підтвердження сторонами факту
виробництва установкою «Аквахлор - 500М»
дезинфікуючого засобу «Біотоп - Л» є
підтвердженням факту введення спірної
установки в експлуатацію, оскільки
неможливо без підключення установки
«Аквахлор - 500М» до мережі (електро-,
водо- постачання, системи
водовідведення) відповідача отримати
(виробити) дезинфікуючий засіб . З
наданого позивачем паспорту по
експлуатації установки «Аквахлор - 500»
вбачається, що для роботи установки
вона, згідно п.п. 6.2 -6.10 технічної
документації, обов»язково має бути
під'єднаною, зокрема, до водопровідної
лінії; виходи розташовані на нижній
задній панелі установки:
«атмосфера/перелив», «злив реактора» -
до каналізації; шланг зі штуцера «вихід
хол. води» має бути під'єднаним до
каналізації, або з метою економії води -
до накопичувальної ємності для
наступного використання в побутових
або технічних цілях; від верхнього
штуцеру газорозділення «вихід водню»
має бути прокладена за межі приміщення
лінія для відводу водню (окремо від
кожної установки); шланг із штуцера
«вихід католіта» має бути виведений в
каналізацію або накопичувальну
ємність для збору католіта; штуцер
вихід оксидантів з'єднаний відповідно
до обраної технологічної схеми або з
накопичувальною ємністю або з мережею
транспортування продукту до місця його
використання; кабель електроживлення
установки має бути проведений через
розташований на верхній кришці корпуса
сальник (гермоввід) і під'єднаним до
електричної мережі 220 В/50 Гц; до блоку
управління установки має бути
підключений стаціонарний
газосигналізатор, що входить до
комплекту (а.с. 2-19, т. 2).

Тобто, лише після вводу установки в
експлуатацію сторони могли встановити
те, що установка є діючою та виробляє
дезинфікуючий засіб «Біотоп - Л», про що
ними зазначено в акті від 30.12.2013 р.

Оскільки чинним законодавством не
закріплено вимог щодо конкретної форми
та змісту документу, що фіксує введення
сторонами подібного механізму в
експлуатацію, суд, враховуючи
вищевикладене дійшов висновку що
установка «Аквахлор - 500 М» була введена
сторонами в експлуатації актом о
прийманні та виробництві
дезинфікуючого засобу «Біотоп - Л» від
30.12.2013 р., що підписаний та завірений
печатками обох сторін.

Крім того, перебування ОСОБА_7
начальника дільниці очисних споруд
відповідача (наказ № 40 від 01.04.2005р.,
посадова інструкція від 01.11.2010 р. (а.с. 93,
94-99, т. 1) у трудових відносинах з МПВКП
«Шар», що підтверджується заявою про
прийняття на роботу від 19.12.2013 р., наказу
№ 51 від 19.12.2013 р. на посаді оператора
установки «Аквахлор - 500М» за
сумісництвом, свідчить про те, що
сторонами було дотримано вимоги п. 3.1.2
договору, згідно якого на території
відповідача має знаходитись
співробітник позивача, який пройде ТБ і
повинен мати вільний доступ до
установки.

Твердження відповідача про те, що
ОСОБА_7 не міг працювати у позивача,
оскільки згідно наданих відповідачем
документів ОСОБА_7 є працівником
відповідача, спростовується довідкою
(форма ОК-7-з) від 14.10.2014 р. № 16539/05
Управління Пенсійного фонду України в
Голосіївському районі м. Києва (а.с. 173
-174, т.1), згідно якої на протязі січня 2014
р. - вересня 2014 р. позивачем як
роботодавцем було сплачено страхові
внески на користь застрахованої особи
ОСОБА_7

Зі змісту наданої відповідачем
службової доповідної від 11.04.2014 р.
складеної начальником очисних споруд
відповідача ОСОБА_7 вбачається, що
установка «Аквахлор - 500 М»
пропрацювала на підприємстві
відповідача певний період часу (тобто,
була введена в експлуатацію). В даній
доповідній начальником очисних споруд
відповідача надано технічну
характеристику установки «Аквахлор -
500М» за результатами її фактичного
використання на підприємстві
відповідача (а.с. 100-101, т. 1).

Посилання відповідача на відсутність
даних про передачу позивачем та
отримання відповідачем установки
«Аквахлор - 500 М» в податковій та
бухгалтерській звітності останнього
(а.с. 111-117, т. 1), не спростовує факту
здійснення сторонами господарської
операції. Крім того, згідно п. 8 Додатка
№ 3 до спірного договору установка
«Аквахлор - 500М» стає власністю
відповідача та передається останньому
по бухгалтерських документах
(доручення, накладна) після оплати за
устаткування як передбачено пунктом 1
вказаного додатку.

Крім того, в справі є лист № 118/04 від
16.10.2014 р. (а.с. 169, т. 1) старшого наукового
співробітника Наукового центру
превентивної токсикології, харчової та
хімічної безпеки ім. академіка Л.І.
Медведя Худойікулова О.О., з якого
вбачається, що станом на 23.01.2014 р. на
очисних спорудах відповідача було
проведено експрес аналіз на
присутність активного хлору в стокових
водах; на час проведення аналізу в
хлорному цеху відповідача працювала в
автоматичному режимі установка
«Аквахлор - 500 М», що виробляла
дезинфікуючий засіб «Біостоп - L», що
напряму подавався в стокові води.
Оскільки вказаний лист було надано до
суду лише 21.10.2014 р., суд, у зв'язку із
закінченням строків розгляду справи з
урахуванням його продовження на 15 днів,
був позбавлений можливості викликати
вказану особу в судове засідання для
дачі пояснень в порядку ст.ст. 30, 65
Господарського процесуального кодексу
України.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи та заслухавши повноважних
представників сторін, суд дійшов
висновку, що спірна установка була
введена в експлуатацію та задіяна в
процесі очистки стокових вод
відповідача.

За приписами ст. 193 Господарського
кодексу України та ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається. Статтею 193 частиною 1
Господарського кодексу України
визначено, що до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодеком.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 695 Цивільного
кодексу України, договором про продаж
товару в кредит може бути передбачено
оплату товару з розстроченням платежу.
Істотними умовами договору про продаж
товару в кредит з умовою про
розстрочення платежу є ціна товару,
порядок, строки і розміри платежів.

Пунктом 6 Додатку № 3 до спірного
договору встановлений кінцевий строк
оплати за установку «Аквахлор - 500М» в
розмірі 550000,00 грн.- 25.06.2014 року, у розмірі
180000,00 грн. - 25.07.2014 року, у розмірі 160000,00
грн. - 25.08.2014 р.

Згідно умов спірного договору та
графіку передоплати, встановленого
додатком № 3 до спірного договору,
позивачем були виставлені
рахунки-фактури № СФ-134 від 24.06.2014 року
на суму 550000,00 грн., № СФ-162 від 23.07.2014 року
на суму 180000,00 грн., № СФ-194 від 26.08.2014 р. на
суму 160000,00 грн. (а.с. 30, 31, 43) на оплату
вартості установки «Аквахлор -500М», що
були направлені відповідачу 23.07.2014 року
разом із претензією від 23.07.2014 року № 75,
та 09.09.2014 р., що підтверджується
фіскальним чеком № 8443 від 23.07.2014 року та
описом вкладення до цінного листа від
23.07.2014 р., фіскальним чеком № 8870 від
09.09.2014 р. та описом вкладення до цінного
листа від 09.09.2014 р. (а.с. 21-22, 41). Позивачем
також було складено акти здачі -
прийняття робіт № ОУ- 0000001 від 31.01.2014
року , № ОУ-0000002 від 28.02.2014 року , №
ОУ-0000003 від 31.03.2014 року (а.с. 24-26) та
виставлено рахунки-фактури на оплату №
СФ-00016 від 10.01.2014 року, № СФ-40 від 26.02.2014
року, № СФ-43 від 25.03.2014 року (а.с. 27-29) на
загальну суму 150000,00 грн. Вказані
документи направлені на адресу
відповідача 27.06.2014 року, що
підтверджується фіскальним чеком № 6951
від 27.06.2014 року та описом вкладення до
цінного листа від 27.06.2014 р. (а.с. 32-33), що
отриманні останнім 11.07.2014 року, що
підтверджується витягом з офіційного
сайту «Укрпошта - відстеження
пересилання поштових відправлень» (http:
//services. ukrposhta.com/) (а.с. 63-64 т.2)

Відповідач акти не опротестував, за
установку «Аквахлор - 500М» не
розрахувався чим порушив умови
договору,.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін), якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Таким чином, заслухавши повноважних
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, судом встановлено, що
позовні вимоги є правомірними,
підтверджуються матеріалами справи та
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача з
урахуванням вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 49, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
«Ніжинське управління
водопровідно-каналізаційного
господарства» (16600, Чернігівська
область, м. Ніжин, вул. Червонокозача, 5,
р/р 0020, ПАТ «Банк «Демарк», МФО 353575,
) на користь Малого
приватного виробничо-комерційного
підприємства «Шар» (03039, м. Київ, вул. В.
Забіли, 5, оф. 89, р/р 5212 в філії ГУ АТ
«Ощадбанк» м. Київ, МФО 322669, ) - 1040000,00 грн. боргу, 20800,00 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Повне рішення оформлено відповідно до
ст. 84 Господарського процесуального
кодексу України та підписано 30.10.2014р.

Суддя
І.Г.Мурашко

.