ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р.Справа № 922/3481/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства
"Маршал", смт. Новопокровка до
Дочірнього підприємства "Харківський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія Автомобільні дороги України",
м. Харків про стягнення 48348,34 грн. за
участю представників сторін:

позивача - Красільніков А.М., за
довіреністю № 5 від 03.09.2014 року;

відповідача - Перевєрзєва К.М., за
довіреністю № 1332 від 29.09.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Маршал"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до Дочірнього підприємства
"Харківський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "ДАК
Автомобільні дороги України" в о. філії
"Нововодолазьке ТЕП" про стягнення
140950,00 грн. Судові витрати позивач
просить суд покласти на відповідача.
Свої позовні вимоги обґрунтовує
неналежним виконанням відповідачем
умов договору поставки ПММ № 20 від
04.01.2012 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20 серпня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 15 вересня 2014
року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 05.09.2014 року від
представника позивача супровідним
листом (вх. № 30568) надійшли документи
для долучення до матеріалів справи.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 12.09.2014 року від
представника відповідача надійшло
клопотання (вх. № 31680) про відкладення
розгляду справи.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15.09.2014 року
розгляд справи було відкладено на
29.09.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29.09.2014 року
розгляд справи було відкладено на
13.10.2014 року.

В судовому засіданні 13.10.2014 року було
оголошено перерву до 14.10.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 14.10.2014 року від
представника позивача надійшла заява
про зменшення позовних вимог (вх. № 36183),
в якій просить суд зменшити розмір
позовних, у зв`язку з частковою оплатою
відповідачем боргу в сумі 92601,66 грн. та
просить суд стягнути з відповідача
48348,34 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні 14.10.2014 року позовні вимоги
підтримав з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог, просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 14.10.2014 року визнав позовні в
сумі 48348,34 грн.

Суд, дослідивши надану заяву позивача
про зменшення розміру позовних вимог,
зазначає наступне .

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи
по суті позивач має право змінити
предмет або підставу позову шляхом
подання письмової заяви.

Приймаючи до уваги п.6 Інформаційного
листа від 14.08.2007 року №01-8/675 "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року" на
запитання, чи вправі позивач частково
відмовитись від позову, не виключає
можливості часткової відмови. Однак
вона можлива лише у випадку, якщо
позивачем заявлено дві чи більше вимог,
і позивач відмовляється не від усіх цих
вимог.

Як вбачається зі змісту наданої заяви
позивача вона подана у відповідності
до ст. 22 ГПК України та підписана
директором ПП "Маршал" Бичковим О.І.
Зменшення позовних вимог стосується
часткової відмови позивача від
позовних вимог, оскільки як вбачається
з матеріалів справи в ході розгляду
справи відповідачем було частково
сплачено суму боргу в розмірі 92601,66 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд, приймає
вищезазначену заяву до розгляду та
подальший розгляд справи ведеться з
урахуванням цієї заяви.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

04.01.2012 року між Приватним підприємством
«Маршал» (позивач) та Публічним
акціонерним товариством «Шляхове
ремонтно - будівельне управління № 33»
(первинний боржник) було укладено
договір поставки ПММ № 20, у
відповідності до умов якого позивач
зобов`язується передати у власність
первинного боржника, через АЗС у
встановлені договором строки згідно до
заявки, паливно - мастильні матеріали
(товар), а первинний боржник
зобов`язується сплатити за нього
встановлену цим договором грошову суму
і прийняти товар.

На виконання умов вказаного договору
позивачем було поставлено відповідачу
товар на підставі видаткових
накладних, що наявні в матеріалах
справи.

З боку відповідача товар був отриманий
уповноваженими особами на підставі
довіреностей.

Відповідно до п. 4.2 договору первинний
боржник проводить 100% попередню сплату
за товар.

Первинний боржник в порушення п.4.2.
договору свої зобов'язання належним
чином не виконав, а здійснив лише
часткове погашення, що підтверджується
виписками з банківського рахунку
позивача, у зв`язку із чим у первинного
боржника утворився борг перед
позивачем в сумі 140950,00 грн.

Вищезазначена заборгованість
первинного боржника підтверджується
актом звірки взаємних розрахунків від
04.10.2013 року (а.с. 50).

14.10.2013 року між Публічним акціонерним
товариством «Шляхове ремонтно -
будівельне управління № 33» (первинний
боржник), Дочірнього підприємства
«Харківський облавтодор» Публічного
акціонерного товариства Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» (новий боржник) та
Приватним підприємством «Маршал»
(кредитор) було укладено договір про
переведення боргу № 14/10/13, у
відповідності до умов якого, новий
боржник приймає на себе право
виконання зобов`язань перед кредитором
по оплаті боргу у сумі 140950,00 грн., який
виник в результаті господарських
взаємовідносин згідно договору № 20 від
04.01.2012 року в рахунок зменшення
зобов`язань перед первісним боржником
згідно договору підряду № 07-08-ДР від
07.08.2012 року.

У відповідності до ст. 520 та ст. 521
Цивільного кодексу України, боржник у
зобов'язанні може бути замінений
іншою особою (переведення боргу)
лише за згодою кредитора, якщо інше
не передбачено законом. Форма
правочину щодо заміни боржника у
зобов'язанні визначається відповідно
до положень статті 513 цього Кодексу,
відповідно до приписів якої, правочин
щодо відповідної заміни у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що
і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому боржнику.

Відповідно до п. 3 договору згідно ст. 520
ЦК України первісний боржник передає
новому боржнику документи, що свідчать
про право вимоги, а саме: копію договору
№ 20 від 04.01.2012 року, акт звірки, що
підтверджує заборгованість первісного
боржника перед кредитором. Передача
документів здійснюється шляхом
додання документів до цього договору.

Відповідно до п. 8 договору цей договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та його скріплення печатками
сторін та діє до закінчення дії
договору № 20 від 04.01.2012 року, а у частині
виконання сторонами своїх фінансових
зобов`язань - до їх повного виконання.

Як вбачається із матеріалів справи,
новий боржник (відповідач), порушив
умови договору та не виконав свого
обов`язку по сплаті грошового боргу, в
строк, передбачений договором про
переведення боргу.

Як зазначає позивач, при зверненні до
суду з відповідним позовом, відповідач
свої обов'язки за договором не виконав,
борг в сумі 140950,00 грн. не сплатив.

З матеріалів справи вбачається, що в
ході розгляду справи, відповідачем
було частково сплачено заборгованість
в сумі 92601,66 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 1282 від 13.10.2014
року, у зв`язку з чим позивачем було
подано до суду заяву про зменшення
позовних вимог, в якій просить суд
стягнути з відповідача 48348,34 грн., яка
прийнята судом до розгляду.

Надаючи правову кваліфікацію
вищевикладеним обставинам,
господарський суд виходить з
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України, яка містить
аналогічні положення, зобов`язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526
ЦК України та ст. 193 ГК України
зобов`язання повинні виконуватись
сторонами у встановлених договором або
законом порядку і строках, приймаючи до
уваги викладені обставини; доведеність
з боку позивача факту порушення
відповідачем умов договору та діючого
законодавства та визнання
відповідачем заборгованості, - суд
визнає вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача заборгованості за
договором переведення боргу № 14/10/13 від
14.10.2013 року у розмірі 48348,34 грн.
обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ч. 2 статті 49 ГПК
України, відповідно до якої, якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Згідно з п. 4.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.03.2013
р. № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України», що в
разі коли спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною. Зокрема, якщо зменшення
позивачем розміру позовних вимог
пов'язане з частковим визнанням та
задоволенням позову відповідачем
після подання позову, то судовий збір у
відповідній частині покладається на
відповідача.

В даному випадку наслідком подачі
позивачем заяви про зменшення
позовних вимог стали дії відповідача
(сплата частини боргу після звернення
позивача з позовом до суду), а тому
здійснені судові витрати покладаються
на нього.

У зв'язку з чим, суд вважає за доцільне
стягнути з відповідача на користь
позивача судовий збір в сумі 2819,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 11, 509, 520, 526, 530, 610 Цивільного
кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Харківський облавтодор» Публічного
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» (61202, м. Харків, вул.
Ахсарова, 2, р/р 2570 Харківське ГРУ
ПАТ КБ «Приватбанк», м. Харків, МФО 351533,
) на користь Приватного
підприємства «Маршал» (63523, Харківська
область, смт. Новопокровка, вул.
Гагаріна, буд. 58, р/р 2020 в АТ
«Райффайзен Банк Аваль» м. Київ, МФО
380805, ) 48348,34 грн.
заборгованості та 2819,00 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 16.10.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/3481/14