номер провадження справи 13/76/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2014
Справа № 908/3503/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Запоріжгаз», м. Запоріжжя

до відповідача: Відділу освіти, молоді
та спорту Бердянської районної
державної адміністрації Запорізької
області, м. Бердянськ Запорізької
області

про стягнення в сумі 141 294,81 грн.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники сторін:

від позивача: Вініченко О.В.,
довіреність № 19/0020 від 01.10.2013р.

від відповідача: Марч Т.І., довіреність
№ 1242 від 14.10.2014р.;

Смолич В.А., довіреність № 1241 від
14.10.2014р.

Розглядається позовна заява
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Запоріжгаз» про стягнення з Відділу
освіти, молоді та спорту Бердянської
районної державної адміністрації
Запорізької області 141 294,81 грн. за
договором на постачання природного
газу за регульованим тарифом № ТП-Б-22002
від 14.03.2014р., а саме: 0,15 грн. основного
боргу, 56 236,75 грн. пені, 76 038,32 грн.
інфляційних витрат та 9 019,59 грн. - 3 %
річних.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 22.09.2014р.
порушено провадження у справі № 908/3503/14,
присвоєно справі номер провадження
13/76/14, розгляд якої призначено на
16.10.2014р.

До початку розгляду справи
представниками сторін заявлено
клопотання щодо відмови від здійснення
технічної фіксації судового процесу.

16.10.2014р. справу розглянуто, спір
вирішено, прийнято рішення у справі,
вступну та резолютивну частини якого
оголошено в судовому засіданні згідно
із приписами ст. 85 ГПК України.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги на
підставах, зазначених у позовній заяві
№ 19/7374 від 15.09.2014р. та просить суд
стягнути з відповідача на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Запоріжгаз» 141 294,81 грн. за договором на
постачання природного газу за
регульованим тарифом № ТП-Б-22002 від
14.03.2014р., а саме: 0,15 грн. основного боргу,
56 236,75 грн. пені, 76 038,32 грн. інфляційних
витрат та 9 019,59 грн. - 3 % річних. Позовні
вимоги засновані ст. 525, 526, 625 ЦК України,
ст. 193 ГК України та ст. 12, 49, 82 ГПК
України.

Представники відповідача в судовому
засіданні підтримали свої заперечення
на підставах, зазначених у заперечені
проти позовної заяви та просять суд
відмовити у задоволені позовних вимог
у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

14 березня 2014 року Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації «Запоріжгаз»
(Постачальник) та Відділ освіти, молоді
та спорту Бердянської районної
державної адміністрації Запорізької
області (Споживач) було укладено
договір № ТП-Б-22002 на постачання
природного газу за регульованим
тарифом (далі Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору,
Постачальник постачає природний газ
(ДК 016-2010 код 06.20.1 «Газ природний,
скраплений або в газоподібному стані»)
(далі - газ) Споживачу в обсягах і
порядку, передбачених Договором для
забезпечення потреб Споживача, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість газу і наданих послуг у
розмірах, строках, порядку та на умовах,
передбачених Договором.

На виконання умов Договору,
Постачальник передав, а Споживач
прийняв:

- у січні 2014 року - 78,27 тисяч м. куб.
природного газу, на суму 254 148,10 грн., що
підтверджується актом
прийому-передачі природного газу №
БЕР00000406 від 31.01.2014р.;

- у лютому 2014 року - 112,13 тисяч м. куб.
природного газу, на суму 378 419,91 грн., що
підтверджується актом
прийому-передачі природного газу №
БЕР00000854 від 28.02.2014р.;

- у березні 2013 року - 76,243 тисяч м. куб.
природного газу, на суму 257 307,32 грн., що
підтверджується актом
прийому-передачі природного газу №
БЕР00001301 від 31.03.2014р.

Усі перелічені акти прийому-передачі
природного газу, та акти про витрати
газу до Договору, підписано сторонами
договору без застережень.

Відповідно до п. 4.6 Договору, оплата
вартості послуг з постачання газу
здійснюється Споживачем авансовими
та/або плановими платежами із
розрахунку договірного обсягу
постачання газу протягом періоду
оплати відповідно до додатка 2 до
Договору. Споживач самостійно
розраховує суму платежу, виходячі з
ціни газу на наступний розрахунковий
період та відповідної величини
договірного обсягу газу, заявленого на
наступний розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати Споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці. У випадку
недоплати вартості послуг з постачання
газу за розрахунковий період, Споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 10 числа місяця, наступного за
розрахунковим. У разі переплати за
фактично спожитий газ сума переплати
зараховується Постачальником в
рахунок оплати поставленого газу в
наступному розрахунковому періоді або
повертається на поточний рахунок
Споживача на його письмову вимогу. У
разі збільшення підтвердженого обсягу
газу протягом розрахункового періоду,
споживач здійснює оплату додатково
заявлених обсягів газу в п'ятиденний
строк після збільшення цього обсягу у
встановленому договором порядку.

Згідно п. 4.7 Договору, оплата вартості
послуг з постачання газу за Договором
здійснюється Споживачем виключно
грошовими коштами, що перераховуються
на поточний рахунок із спеціальним
режимом використання постачальника.

В порядку п. 4.8 Договору, у разі
виникнення у Споживача заборгованості
з оплати вартості послуг з постачання
газу, Сторони за взаємною згодою та у
порядку, передбаченому законодавством,
укладають графік погашення
заборгованості, який оформляється
додатком до Договору.

У разі відсутності графіка погашення
заборгованості, Постачальник має право
грошові кошти, отримані від Споживача
за газ в поточному розрахунковому
періоді, зарахувати в рахунок
погашення існуючої заборгованості
Споживача відповідно до черговості її
виникнення.

Згідно п. 4. 9. Договору, звірка
розрахунків здійснюється Сторонами на
підставі відомостей про фактичну
оплату вартості спожитого газу
Споживачем та акта приймання-передачі
газу протягом 10-ти днів з дати
пред'явлення вимоги однієї із Сторін.

Проте, у порушення названих положень
договору, споживачем у граничні строки,
встановлені договором, оплата за
поставлений природний газ, в сумі 899 875,33
грн., не проводилася.

Так, Споживач провів оплату за
поставлений природний газ в січні -
березні 2014 року 30.04.2014р. на загальну
суму 389 524,45 грн. та 05.09.2014р. на загальну
суму 510 350,73 грн.

Заборгованість за поставлений в січні -
березні 2014 року природний газ складає
0,15 грн. та на момент звернення з позовом
до суду не була погашеною,
підтвердженням чого, є підписаний
Сторонами Акт звіряння взаємних
розрахунків від 11.09.2014 р.

Таким чином, станом на 16.10.2014р., сума
заборгованості Відділу освіти, молоді
та спорту Бердянської районної
державної адміністрації Запорізької
області за поставлений у січні -
березні 2014 року природний газ за
договором № ТП-Б-22002 від 14.03.2014р.,
складає 0,15 грн.

Також, Публічне акціонерне товариство
по газопостачанню та газифікації
«Запоріжгаз» просить суд стягнути з
відповідача 56 236,75 грн. пені, 76 038,32 грн.
інфляційних витрат та 9 019,59 грн. - 3 %
річних.

Проаналізувавши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши представлені
докази, суд дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
заявлених позовних вимог, виходячи з
наступного.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу
України визначено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватись
належним чином і в установлений строк,
є договір.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

За своєю правовою природою, договір по
даній справі є договором поставки.

Згідно зі ст. 265 Господарського кодексу
України за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
другій стороні - покупцеві товар, а
покупець зобов'язується прийняти
вказаний товар і сплатити за нього
певну грошову суму. Договір поставки
укладається на розсуд сторін або
відповідно до державного замовлення.

Підписавши та скріпивши своєю печаткою
договір № ТП-Б-22002 на постачання
природного газу за регульованим
тарифом від 14.03.2014р., відповідач таким
чином прийняв пропозицію позивача
укласти договір на зазначених у ньому
умовах і, відповідно, взяв на себе
зобов'язання по виконанню умов
договору.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено,
що до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

На виконання умов договору № ТП-Б-22002 на
постачання природного газу за
регульованим тарифом від 14.03.2014р.
позивач протягом січня-березня 2014 року
поставив, а відповідач прийняв
природний газ в обсязі 266,643 тис. м. куб
на загальну суму 899 875,33 грн., що
підтверджується актами передачі -
приймання природного газу, які
містяться в матеріалах справи.

Весь поставлений товар був прийнятий
відповідачем без зауважень, щодо
якості та кількості, про що свідчить
підпис та печатка відповідача на актах
передачі-приймання природного газу за
період січень-березень 2014 року за
договором № ТП-Б-22002 на постачання
природного газу за регульованим
тарифом від 14.03.2014р.

Однак, відповідач у встановлений
Договором строк за поставлений товар
сплатив частково у розмірі 899 875,18 грн.,
чим порушив умови договору № ТП-Б-22002 на
постачання природного газу за
регульованим тарифом від 14.03.2014р.

Таким чином, у зв'язку із неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань по своєчасній та повній
оплаті поставки газу, в нього виникла
заборгованість перед позивачем в сумі
0,15 грн.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов`язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов`язання не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Аналогічний
припис містять п.п.1, 7 ст.193
Господарського кодексу України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Доказів повного виконання зобов'язання
по оплаті поставленого товару
відповідач суду не надав та в
матеріалах справи вони відсутні.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд зазначає, що
відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу
України особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання. Відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідачем не надано жодного доказу
в підтвердження відсутності вини та
доказів вжиття всіх залежних від нього
заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

З урахуванням наведеного, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з Відділу
освіти, молоді та спорту Бердянської
районної державної адміністрації
Запорізької області 0,15 грн. основної
заборгованості за поставлений газ за
договором № ТП-Б-22002 на постачання
природного газу за регульованим
тарифом від 14.03.2014р. обґрунтованими,
заснованими на законі, договорі, і
такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлені вимоги про
стягнення з відповідача пені в розмірі
56 236,75 грн., інфляційні витрати в сумі 76
038,32 грн. та 3% річних в розмірі 9 019,59 грн.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, розмір 3%
річних від простроченої суми та індекс
інфляції грошових коштів за період
прострочення з лютого по вересень 2014
року складають інфляційні витрати в
сумі 76 038,32 грн. та 3% річних в сумі 9 019,59
грн.

Однак, відповідно до п. 4.7.1 Договору (з
урахуванням Додаткової угоди № 1 від
14.03.2014р.), платіжні зобов'язання та
розрахунки за фактично спожитий
природний газ виникають та
здійснюються в межах реального
фінансування Споживача.

Фінансування видатків на оплату
фактично спожитого природного газу
Відділ освіти, молоді та спорту
Бердянської районної державної
адміністрації Запорізької області
отримав 03.09.2014р. у розмірі 510 350,73 грн., що
підтверджується випискою з органу
Державного Казначейства (копія в
матеріалах справи).

Після фінансування видатків на оплату
фактично спожитого природного газу
Відділ освіти, молоді та спорту
Бердянської районної державної
адміністрації Запорізької області
05.09.2014р. сплатив заборгованість на
загальну суму видатків у розмірі 510 350,73
грн., у відповідності до п. 4.7.1 Договору
з урахуванням Додаткової угоди № 1 від
14.03.2014р.).

Таким чином, перевіривши правильність
розрахунку позивача, суд визнав
позовні вимоги в частині стягнення з
Відділу освіти, молоді та спорту
Бердянської районної державної
адміністрації Запорізької області
інфляційних витрат в сумі 76 038,32 грн. та
3% річних в сумі 9 019,59 грн.
необґрунтованими, недоведеними, та не
заснованими на договорі, та такими, що
не підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено позовні вимоги про
стягнення пені за період з лютого по
вересень 2014 року.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України,
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних
санкцій віднесено господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з
правових наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки
(штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно приписів ст.3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

У той же час, в п. 6.2.2 Договору, у разі
порушення Споживачем строків оплати,
передбачених розділом 4 Договору, із
Споживача стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Як вбачається зі змісту викладеного
пункту договору, взагалі не зазначено
та не передбачено договором розмір
пені. Тобто, конкретний розмір пені за
порушення строків оплати товару
сторонами при укладенні Договору не
визначено.

З огляду на викладене, наданий
позивачем розрахунок суми пені судом
не може бути прийнятий, оскільки він є
необґрунтованим, у зв'язку із чим в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача 56 236,75 грн. пені
судом відмовляється.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44. 49, 82 - 85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відділу освіти, молоді та
спорту Бердянської районної державної
адміністрації Запорізької області (71112,
Запорізька область, м. Бердянськ, пр.
Перемоги, 3, ) на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Запоріжгаз» (69035, м. Запоріжжя, вул.
Заводська, 7, ) 0 (нуль)
грн. 15 коп. основного боргу та 0 (нуль)
грн. 02 коп. судового збору. Видати наказ
після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову - відмовити.

Суддя
В.Г. Серкіз

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

Рішення оформлено і підписано згідно з
вимогами ст. 84 ГПК України 22.10.2014р.