ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" жовтня 2014 р.Справа № 916/3280/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства „Донбасенерго", в особі
структурної одиниці публічного
акціонерного товариства
„Донбасенерго" „Слов'янська теплова
електрична станція"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Южметиз"

про стягнення 444486,67 грн. та зобов'язання
вчинити певні дії.

Суддя Демешин О.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Кулигіна А.В.
-довіреність № 01 від 01.01.2014 р.;

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне
товариство „Донбасенерго", в особі
структурної одиниці публічного
акціонерного товариства
„Донбасенерго" „Слов'янська теплова
електрична станція" (далі позивач)
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Южметиз" (далі -
відповідач) про стягнення суми
штрафних санкцій за невиконання
зобов'язань щодо поставки продукції за
договором №186 від 12.03.2014 у розмірі 444486,67
грн. та про зобов'язання належним чином
виконувати зобов'язання за договором
№186 від 12.03.2014 року, зокрема, виконати у
натурі зобов'язання з поставки
Продукції за заявкою №21-183/765 від 14.04.2014
року.

Відповідач позов не визнав, з
підстав, викладених у відзиві на позов.

Під час розгляду справи
оголошувалась перерва у судовому
засіданні до 15.10.2014р. о 12:30.

В С Т А Н О В И В :

12.03.2014 року між позивачем (покупець) та
відповідачем (постачальник) було
укладено договір №186 на поставку
продукції, згідно з п.1.1 якого
Постачальник зобов'язався передати у
власність Покупця Продукцію, а
Покупець зобов'язався прийняти та
оплатити Продукцію, найменування
(номенклатура, асортимент), кількість,
строки поставки та інші характеристики
якої зазначені в Додатку №1 до
договору.

Згідно п.3.1. договору Постачальник
здійснює поставку Продукції за умовами
згідно Додатку №1 до Договору. Згідно з
п.3.2 договору місце, строк поставки
Продукції визначається в Додатку №1 до
Договору. Відповідно до п.3.3 договору
фактичний об'єм кожної партії
Продукції (якщо поставка Продукції
здійснюється партіями) зазначається у
відповідній письмовій заявці Покупця,
яка стає невід'ємною частиною даного
Договору.

Згідно з п.7 Додатку №1 до Договору
строк поставки: на протязі 10 (десяти)
календарних днів з моменту отримання
заявки Покупця.

Пунктом 7.3.1 договору визначено, що
Постачальник зобов'язаний забезпечити
поставку Продукції у порядку й строки,
встановлені цим Договором.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що 14.04.2014 в адресу
відповідача було направлено
факсограму №21-183/765 „Про поставку", в
якій Покупець просив Постачальника
згідно умов договору здійснити
поставку Продукції (позиції №8, №9
пункту З Додатку №1 до договору): канат
19,5 мм ГОСТ 2688-80 у кількості 270 м.; канат
31,0 мм ГОСТ 7668-80 у кількості 1200 м.

З чого позивач робить висновок, що, з
урахуванням дати отримання
Постачальником заявки Покупця на
поставку (14.04.2014), строк поставки,
передбачений п.7 Додатку №1 до договору
(10 календарних днів), сплинув 24.04.2014р.

Однак, у зазначений строк, Постачальник
не здійснив поставку продукції згідно
письмової заявки Покупця, чим саме, на
думку позивача, порушив свої
зобов'язання за договором.

В адресу відповідача позивачем було
також направлено факсограми №21-183/953
від 13.05.2014 „Про поставку" та №21-183/1043 від
30.05.2014 „Про поставку, повторно", в яких
Покупець, крім іншого, повідомляв про
недопустимість односторонньої відмови
від зобов'язань за договором та просив
здійснити поставку Продукції згідно
письмової заявки №21-183/765 від 14.04.2014,
однак поставка здійснена не була.

Отже, позивач рахує, що, станом на 01.08.2014
порушення строку поставки Продукції за
заявкою №21-183/765 від 14.04.2014 складає 99
календарних днів (з 25.04.2014 по 01.08.2014).

З посиланням на п. 9.1., 9.2. Договору,
позивачем розраховано розмір штрафної
санкції, за невиконання чи несвоєчасне
виконання зобов'язань щодо поставки,
який станом на 01.08.2014 складає 444 486,67 грн.

Крім того, враховуючи, що у п.9.7 договору
зазначено, що сплата неустойки не
звільняє Сторону від виконання
зобов'язань за Договором, позивач також
просить відповідача належним чином
виконувати зобов'язання за договором
№186 від 12.03.2014 року, зокрема, виконати у
натурі зобов'язання з поставки
Продукції за заявкою №21-183/765 від 14.04.2014
року.

Відповідач позов не визнав, вказавши у
відзиві на позов, що Позивач помилково
сприймає ситуацію, яка склалась,
односторонньою відмовою Відповідача
від виконання умов Договору, при тому,
що Відповідач був зацікавлений
співпрацювати з Позивачем, про що
неодноразово зазначив в своїх листах,
пропонував компромісні рішення,
надсилав комерційні пропозиції та
нагадував про своє існування і
докладав зусиль на збереження
договірних відносин, по можливості.

Заслухавши пояснення сторін надані під
час розгляду справи та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити,
виходячи з наступного.

Однією із загальних засад цивільного
законодавства України є свобода
договору, відповідно ст. 3 ЦК України.

Згідно п. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Ч. 1 ст. 13 ЦК України передбачено, що
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства.

В той же час, ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України
встановлено, що цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК
України.

Аналогічні положення містить і ГК
України.

Як було зазначено, 12.03.2014 року між
позивачем (покупець) та відповідачем
(постачальник) було укладено договір
№186 на поставку продукції, згідно з п.1.1
якого Постачальник зобов'язався
передати у власність Покупця
Продукцію, а Покупець зобов'язався
прийняти та оплатити Продукцію,
найменування (номенклатура,
асортимент), кількість, строки поставки
та інші характеристики якої зазначені
в Додатку №1 до договору.

Пунктами 3.1. та 3.2. Договору
передбачено, що постачальник здійснює
поставку Продукції за умовами згідно
Додатку № 1 до Договору а також місце,
строк поставки Продукції визначаються
в Додатку № 1до Договору.

Згідно п. 3.3. Договору встановлено,
що фактичний об'єм кожної партії
Продукції зазначається у відповідній
письмовій заявці Покупця, яка стає
невід'ємною частиною даного Договору.

Пунктом 7.3.1 договору визначено, що
Постачальник зобов'язаний забезпечити
поставку Продукції у порядку й строки,
встановлені цим Договором.

Відповідно п. 7 Додатку № 1 до
Договору - строк поставки встановлений
на протязі 10 календарних днів з моменту
отримання заявки Покупця.

Отже, за умовами Договору обов'язок
відповідача поставити Продукцію
позивачу виникає з моменту отримання
письмової заявки позивача (Покупця).

Відповідач заперечує проти того, що
ним отримувались будь-які письмові
заявки на поставку товару. Також,
відповідач заперечує і проти отримання
ним вищевказаних факсограм від
позивача.

В якості доказів отримання
відповідачем факсограм №21-183/765 від
14.04.2014р., №21-183/953 від 13.05.2014р. та №21-183/1043
від 30.05.2014р. позивачем надано витяг з
Журналу вихідних факсограм
Слов`янської ТЕС, оригінал якого був
оглянутий в судовому засіданні, однак,
зазначений доказ не підтверджує факту
отримання цих факсограм відповідачем,
оскільки навіть у Журналі не міститься
відомостей щодо особи, яка від імені
ТОВ „Метиз" отримувала вказані
факсограми.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на
умови пункту 3.3. Договору про те, що
письмова заявка на кожну партію товару
є невід`ємною частиною договору, а сам
договір укладений двома сторонами, у
т.ч. і відповідачем, - то зазначена
заявка має містити відомості що
свідчать про волевиявлення обох сторін
щодо її направлення - боку позивача та
щодо її отримання - з боку відповідача,
оформлені підписами осіб,
уповноважених вчиняти правочини від
імені кожної із сторін договору.

Таким чином, позивач не надав суду
доказів звернення до відповідача з
письмовою заявкою на поставку
Продукції, на умовах, укладеного між
ними договору. Тому, суд вважає позовні
вимоги про нарахування штрафних
санкцій у розмірі 444486,67 грн. та про
зобов`язання відповідача належним
чином виконувати договорі №186 від
12.03.2014 року, зокрема, виконати у натурі
зобов'язання з поставки Продукції за
заявкою №21-183/765 від 14.04.2014 року -
безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Отже, суд вважає, що позивачем не надано
належних доказів в обґрунтування
позову та не доведено факту порушення
відповідачем договірних зобов`язань.

На підставі викладеного, в задоволенні
позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову
відмовити повністю

Рішення суду набирає законної сили, в
порядку ст. 85 ГПК України
Повне
рішення складено 20.10.2014р..

Суддя
О.А. Демешин