ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"21" жовтня 2014 р.
Справа № 911/3993/14

за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «ВВ Імекс»,
м. Київ

до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю «Комплекс
«Агромарс», с. Гаврилівка
Вишгородського району Київської
області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення 208052,23
грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників сторін:

від позивача: Гріщенко В.І.,
керівник, згідно довідки з ЄДРПОУ №
632211;

від відповідача: Чижов В.А.,
уповноважений, довіреність від 23.12.2013р.
№ 111/КАМ/Ю;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю «ВВ Імекс», м. Київ,
звернувся до господарського суду
Київської області з позовною заявою
від 16.09.2014р. до відповідача -товариства
з обмеженою відповідальністю
«Комплекс Агромарс», с. Гаврилівка
Київської області, в якій просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
за договором міжнародного перевезення
вантажів, оформленим міжнародними
автомобільними накладними (CMR) в сумі
208052,23 грн., в тому числі: борг за
перевезення 55014,54 грн., штраф за
понаднормовий простій автомобілів
117160,60 грн., пеня в сумі 4126,09 грн., 3% річних
в сумі 9368,23 грн. та інфляційні втрати в
сумі 22382,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач (замовник) на виконання
договору від 24.09.2012р. № 2409/1-Тр
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в міжнародному сполученні,
укладеним позивачем (перевізником) та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(експедитором) згідно заявки на
перевезення від 24.09.2012р. № 01038 здійснив
для відповідача (вантажоотримувача)
перевезення вантажів у міжнародному
сполученні, про що свідчать міжнародні
автомобільні накладні (CMR).

Позивач твердить, що грошові
зобов'язання, які позивач має право
вимагати на підставі вказаних CMR,
складаються з боргу за перевезення в
сумі 55014,54 грн. та штрафу за
понаднормовий простій автомобілів в
сумі 117160,60 грн.

Позивач твердить, що згідно умов
Конвенції про договір міжнародного
перевезення вантажів від 19.05.1956 року,
складена міжнародна автомобільна
накладна (CMR) є договором перевезення,
укладеним між позивачем та
відповідачем, і згідно умов Конвенції
одержувач зобов'язаний погасити
боргові зобов'язання, що виникли на
підставі накладної.

Оскільки на момент звернення позивача
до суду з позовом дані зобов'язання
погашені не були, позивач також просить
стягнути з відповідача за прострочення
грошового зобов'язання пеню в сумі 4126,09
грн., 3% річних в сумі 9368,23 грн. та
інфляційні втрати в сумі 22382,77 грн.

Ухвалою від 18.09.2014р. порушено
провадження у справі № 911/3993/14 та
призначено справу до розгляду. В
судовому засіданні 30.09.2014р. судом
залучено до участі у справі
експедитора - фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 та відкладено
розгляд справи на 21.10.2014р.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
від 20.10.2014р. проти позову заперечує та
твердить, що провадження у справі має
бути припинено, оскільки є рішення
господарського суду між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав. Так відповідач твердить, що
рішенням у справі № 5/103-12/26 у стягненні
боргу за вказані перевезення з
відповідача позивачу було відмовлено,
оскільки перевезення виконувалось на
виконання договору на перевезення
вантажів автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні від 24.09.2012р.,
укладеним з фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, а відповідач не є
стороною даного договору, відповідно
жодних прав та обов'язків за вказаним
договором у товариства з обмеженою
відповідальністю «Комплекс Агро марс»
не виникло, зокрема і щодо солідарного
здійснення розрахунків за надані
позивачем відповідачу послуги.

В судове засідання 21.10.2014р. з'явились
представники позивача та відповідача.
Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, витребувані
судом документи не подав, хоча
повідомлявся судом про дату, час та
місце проведення судового засідання в
порядку ст. 87 ГПК України шляхом
направлення на адресу, зазначену в
договорі та у Спеціальному витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
копії ухвали від 30.09.2014р.
рекомендованим листом з повідомленням.

Разом із тим, з даних Спеціального
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців встановлено, що 30.07.2014р.
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
здійснив державну реєстрацію
припинення господарської діяльності.

Відповідно до пункту 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час та місце
розгляду справи у разі виконання судом
вимог частини першої ст. ст. 87, 64 ГПК
України.

Відповідно до пункту 3.9.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи обмежений статтею 69 ГПК
України строк розгляду справи, те, що
всі особи, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлялися про дату,
час та місце судового розгляду, та те,
що матеріалів справи достатньо для
вирішення спору по суті, відповідно до
права суду, наданого його ст. 75 ГПК
України, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши позов товариства з
обмеженою відповідальністю «ВВ Імекс»,
м. Київ (далі по тексту - ТОВ « ВВ Імекс»)
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Комплекс Агромарс»,
с. Гаврилівка Вишгородського району
Київської області (далі по тексту - ТОВ
«Комплекс Агромарс»), за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 (далі по тексту ФОП ОСОБА_1.),
вислухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно вивчивши
зібрані у справі докази, господарський
суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають на
підставі договорів (стаття 179 ГК
України) і сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору (стаття 627 ЦК
України).

Підставою виникнення взаємних прав та
обов'язків сторін у справі є укладений
11.06.2013р. між ТОВ "ВВ Імекс" (перевізник)
та ФОП ОСОБА_1 (експедитор) був
укладений договір №2409/1-Тр перевезення
вантажів автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні від 24.09.2012р.
(далі - Договір), відповідно до умов
якого перевізник згідно укладених
договорів зобов'язується доставляти
вантажі, довірені йому експедитором, в
місце призначення та видавати їх
вказаним вантажоодержувачам.
Зазначені договори будуть
оформлюватись у вигляді заявок, які є
невід'ємною частиною даного договору,
на умовах, визначених цим договором (п.
1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору експедитор
діє за дорученням своїх замовників та
не є власником вантажу.

Згідно п. 2.1 договору експедитор не
пізніше ніж за 24 години до запланованої
дати завантаження надсилає
перевізнику заявку не перевезення.
Після погодження всіх умов
перевезення, сторони підписують
заявку, яка є додатком до даного
договору та його невід'ємною частиною.
Заявка повинна містити інформацію про
наступне: маршрут, адресу
вантажовідправника та
вантажоодержувача, дату та місце
завантаження автомобіля, осіб
відповідальних за завантаження та
розвантаження, опис вантажу, тип
необхідного рухомого складу, вартість
перевезення, додаткові чи особливі
умови визначеного перевезення.
Підписана та засвідчена печатками обох
сторін заявка, передана факсом,
електронною поштою, має юридичну силу.

Відповідно до п. 5.1 Договору розмір
оплати послуг перевізника фіксується в
заявці. В розмір оплати не включаються
витрати на транспортування
транспортного засобу до місця
завантаження та після розвантаження.

Разом із рахунком на перевезення
перевізник надсилає експедитору
оригінал CMR, засвідчений одержувачем
вантажу та акт виконаних робіт (п. 5.2
Договору).

Згідно п. 5.3 договору експедитор
здійснює оплату рахунків перевізника
протягом 10 банківських днів з моменту
отримання документів, зазначених в п. 5.2
договору, якщо інше не визначене в
заявці.

Договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та діє до
31.12.2012р. за умови виконання взаємних
зобов'язань за здійсненими
перевезеннями (п. 9.2 Договору).

Відповідно до узгодженої заявки на
перевезення від 24.09.2012р. № 01038, яка є
додатком до договору та завірена копія
якої залучена до матеріалів справи,
експедитор ФОП ОСОБА_1 доручив
перевізнику ТОВ «ВВ Імекс» здійснити
перевезення вантажу - обладнання для
сушилки вагою 4300 кг, висотою 3,0 м, та
обладнання для сушилки вагою 1600 кг,
висотою 2,85 м. за маршрутом м. Массинг
(Німеччина) - м. Кагарлик, Київська обл.
(Україна).

Дата завантаження - 26.09.2012 року. Митний
перехід - Краковець - Корчова. Митне
оформлення - Київська обласна митниця,
Митний пост Святошин, вул. Мала
Кільцева, 10/1.

Адреса пункту розвантаження - Київська
обл., м. Кагарлик, вул. Фрунзе, 95.

Вантажовідправник - Компанія "Стела
Лаксхубер ГмбХ", вантажоотримувач -
згідно CMR.

Загальна вартість перевезення (сума
фрахту) згідно заявки складає 5400 Євро.
Строк оплати - протягом 7-10 банківських
днів після розвантаження автомобіля та
надання факсокопій документів
(рахунок, акт, CMR), розрахунок
здійснюється безготівковим
розрахунком по курсу НБУ на момент
розвантаження автомобіля в
національній валюті України.

На виконання умов заявки, позивачем
вантажними автомобілями DAF державний
реєстраційний номер НОМЕР_3 з
напівпричепом - НОМЕР_4 та MAN державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 з
напівпричепом - НОМЕР_5 було здійснено
перевезення вантажу до місця
призначення і видано його
вантажоодержувачу - ТОВ "Комплекс
Агромарс", зазначене підтверджується
відмітками одержувача у двох
міжнародних товарно-транспортних
накладних (CMR), копії яких залучені до
матеріалів справи.

Як вбачається з відповідних відміток,
проставлених в двох міжнародних
товарно-транспортних накладних, вантаж
одержано 08.11.2012р. представником
вантажоодержувача ОСОБА_6

На підтвердження надання транспортних
послуг позивач склав на надав
експедитору ФОП ОСОБА_1 акт наданих
послуг від 08.11.2012р. № 000000195і на загальну
суму 148202,30 грн., а також виставив
експедитору рахунок від 02.10.2012р. № 116 на
суму 59480 грн.

Проте, акт наданих послуг від 08.11.2012р. №
000000195і експедитор 1 не підписав та від
оплати послуг відмовився, мотивуючи це
тим, що акт включає в себе вартість
штрафних санкцій без деталізації їх
розрахунку та документального
підтвердження.

Зазначені обставини вже
досліджувалися господарським судом
Київської області під час розгляду
справи № 5/103-12/26 за позовом ТОВ «ВВ
Імекс» до відповідачів 1) ФОП ОСОБА_1, та
2) ТОВ «Комплекс Агромарс» про
солідарне стягнення заборгованості в
сумі 220821,28 грн., і не потребують
додаткового доказування та
встановлення, оскільки в порядку
частини третьої ст. 35 ГПК України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду
Київської області від 30.01.2014р. у справі
№ 5/103-12/26, яке в апеляційному або
касаційному порядку не оскаржувалось
та набрало законної сили, встановлено,
що вартість послуг з перевезення
згідно заявки на перевезення від
24.09.2012р. № 01038 становила 55014,54 грн. та
позивачем правомірно заявлено позов
про стягнення заборгованості за надані
послуги з перевезення вантажів в сумі 55
014,54 грн.

Крім того, судом встановлено, що
позивачем правомірно заявлено позов
про стягнення штрафу в сумі 117160,60 грн.
за понаднормовий простій транспортних
засобів, оскільки пунктом 4 особливих
умов, погодженої позивачем та ФОП
ОСОБА_1 заявки на перевезення від
24.09.2012р. № 01038 нормативний час на
завантаження/митне оформлення складає
48 годин та митне
оформлення/розвантаження 48 годин.

Згідно п. 3.1.4 Договору у випадках
документально підтвердженого
наднормативного простою транспортних
засобів експедитор сплачує
перевізнику з коштів, отриманих від
замовника штраф у розмірі:

- при міжнародних перевезеннях в/з
країн Європи перші дві доби - екв. 100
Євро по курсу НБУ в національній валюті
України на день виставлення рахунку за
кожну розпочату добу простою кожного
автомобіля, починаючи з третьої доби -
екв. 150 Євро по курсу НБУ в національній
валюті України на день виставлення
рахунку за кожну розпочату добу
простою кожного автомобіля, якщо інше
не передбачене заявкою та якщо
експедитор не доведе, що простій мав
місце з вини перевізника;

- при міжнародних перевезеннях в/з
країн СНД та митної території України
перші дві доби - екв. 100 доларів США по
курсу НБУ в національній валюті
України на день виставлення рахунку за
кожну розпочату добу простою кожного
автомобіля, починаючи з третьої доби -
екв. 150 доларів США по курсу НБУ в
національній валюті України на день
виставлення рахунку за кожну розпочату
добу простою кожного автомобіля, якщо
інше не передбачене заявкою та якщо
експедитор не доведе, що простій мав
місце з вини перевізника.

Судом встановлено, що транспортні
засоби з вантажем прибули в зону
митного контролю - митного поста
"Краковець" Львівської митниці 27.09.2012р.
о 21:12 год. та 21:27 год. відповідно і були
оформлені в митному відношенні та
пропущені на митну територію України
близько 11 год. 29.09.2012р. На Київську
обласну митницю вказані вище
транспортні засоби з вантажем прибули
01.10.2012р., вибули лише 05.11.2012р., а
розвантаження автомобілів відбулось
08.11.2012р., тобто з перевищенням
погоджених в заявці строків. 02.10.2012р.
був вичерпаний нормативний час на
митне оформлення/розвантаження, який
згідно погодженої заявки складає 2
доби, з урахуванням чого,
понаднормативний простій автомобілів
склав 37 діб.

Також судом здійснено повторний
розрахунок пені за прострочення сплати
коштів за послуги перевезення, і
встановлено, що належним чином
розрахована пеня складає суму 4 103,54 грн.

За таких обставин, рішенням
господарського суду Київської області
від 30.01.2014р. у справі № 5/103-12/26, яке в
апеляційному або касаційному порядку
не оскаржувалось та набрало законної
сили, на користь позивача ТОВ «ВВ
Імекс» стягнуто з експедитора - ФОП
ОСОБА_1 55 014,54 коп. основного боргу, 117 160,60
коп. штрафу та 4 103,54 грн. пені та судовий
збір.

Разом із тим, судом відмовлено позивачу
ТОВ «ВВ Імекс» в задоволенні вимог до
відповідача 2 - ТОВ «Комплекс
«Агромарс», оскільки суд дійшов
висновку, що ТОВ «Комплекс Агромарс» не
був стороною договору № 2409/1-Тр
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в міжнародному сполученні,
відповідно даний договір не породжує
для ТОВ «Комплекс Агромарс» жодних
прав та обов'язків.

Позивач стверджує, що рішення суду у
справі № 5/103-12/26, на виконання якого
14.02.2014р. були видані відповідні накази,
залишилось не виконаним, оскільки у
боржника відсутні грошові кошти та
майно, на яке можна було б звернути
стягнення. За таких обставин, позивач
звернувся до суду з позовом до ТОВ
«Комплекс Агромарс» у справу № 911/3993/14,
вважаючи, що згідно умов Конвенції про
договір міжнародного перевезення
вантажів від 19.05.1956 року, міжнародні
автомобільні накладні (CMR), складені на
виконання заявки на перевезення від
24.09.2012р. № 01038, є договором перевезення,
укладеним між позивачем та
відповідачем, а відтак - ТОВ «Комплекс
«Агромарс» зобов'язаний погасити
борги, що виникли на підставі вказаних
CMR. При цьому позовні вимоги
складаються з боргових зобов'язань,
встановлених рішенням господарського
суду № 5/103-12/26, а саме 55 014,54 коп.
основного боргу, 117 160,60 коп. штрафу та 4
103,54 грн. пені, а також нарахованих на
суму основного боргу та штрафу згідно
ст. 625 ЦК України інфляційних втрат за
період з грудня 2012р. по серпень 2014р. в
сумі 22382,77 грн., та 3% річних за період з
24.11.2012р. по 16.09.2014р. в сумі 9368,23 грн.

Даний позов є необґрунтованим та не
підлягає задоволенню з огляду на те, що
спірні перевезення виконувались
позивачем на виконання договору №
2409/1-Тр перевезень вантажів
автомобільним транспортом в
міжнародному сполученні від 24.09.2012р.,
замовником та зобов'язаною особою за
яким є експедитор - ФОП ОСОБА_1

Згідно частини першої ст. 9
спеціального Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність», частини 1 ст. 316 ГК України
та частини 1 ст. 929 ЦК України за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Так, між експедитором ФОП ОСОБА_1 та
замовником ТОВ «Комплекс Агромарс»
18.09.2012р. укладено договір № 1809/1-Ст/12-1470
на надання транспортно-експедиційних
послуг по організації міжнародних
вантажних перевезень (копія залучена
до матеріалів справи), згідно якого
експедитор зобов'язався від свого
імені за дорученням замовника та за
винагороду надавати замовнику
транспортно-експедиційні послуги, при
цьому експедитор зобов'язаний укласти
договір з перевізником вантажу, а
вартість організації перевезення
включала в себе як кошти, що
передаються замовником експедитору
для відшкодування третім особам,
залученим до виконання договору,
витрат, пов'язаних з перевезенням
вантажів, так і винагороду експедитору.

Відповідно до частини другої ст. 4
Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» експедитори для виконання
доручень клієнтів можуть укладати
договори з перевізниками, портами,
авіапідприємствами, судноплавними
компаніями тощо, які є резидентами або
нерезидентами України.

Саме на виконання даної норми закону та
умов Договору № 1809/1-Ст/12-1470 на надання
транспортно-експедиційних послуг по
організації міжнародних вантажних
перевезень від 18.09.2012р. експедитором
ФОП ОСОБА_1 було укладено з позивачем як
перевізником Договір № 2409/1-Тр від
24.09.2012р. та оформлено заявку на
перевезення від 24.09.2012р. № 01038, на
виконання яких позивачем було
здійснено спірні перевезення.

Відповідно до частини третьої ст. 35 ГПК
України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Рішенням господарського суду
Київської області від 30.01.2014р. у справі
№ 5/103-12/26, яке в апеляційному або
касаційному порядку не оскаржувалось
та набрало законної сили, встановлено,
що по даним борговим зобов'язанням,
заявленим позивачем також у справі №
911/3993/14, відповідальною особою є
експедитор ФОП ОСОБА_1 згідно умов
укладеного між позивачем як
перевізником та ФОП ОСОБА_1 як
експедитором договору №2409/1-Тр
перевезення вантажів автомобільним
транспортом у міжнародному сполученні
від 24.09.2012 року.

Вказаним рішенням, на виконання якого
видано накази від 14.02.2014р., на користь
позивача ТОВ «ВВ Імекс» стягнуто з
експедитора - ФОП ОСОБА_1 55 014,54 коп.
основного боргу, 117 160,60 коп. штрафу, 4
103,54 грн. пені та судовий збір.

За таких обставин, позивач вже
реалізував своє право на судовий
захист у спірних відносинах. У випадку
невиконання рішення суду у справі №
5/103-12/26 позивач як стягувач вправі
оскаржувати дії чи бездіяльність
державного виконавця або заявляти про
зміну способу та порядку виконання
рішення, однак не вправі заявляти новий
позов про стягнення того самого боргу з
іншої особи. Також позивач не
позбавлений права в порядку ст. 625 ЦК
України судовому порядку стягувати з
боржника - ФОП ОСОБА_1 інфляційні втрати
та 3% річних за весь період до повного
погашення заборгованості (постанова
Верховного Суду України від 23.01.2012р. у
справі № 37/64).

Разом із тим, суд відхиляє твердження
відповідача про необхідність
припинити провадження у справі на
підставі пункту 2 частини першої ст. 80
ГПК України у зв'язку із наявністю
рішення господарського суду, який в
межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав, оскільки позов у справі №
5/103-12/26 був заявлений про солідарне
стягнення з вантажоотримувача та
експедитора заборгованості за
перевезення на підставі пункту 5.7
Договору №2409/1-Тр перевезення вантажів
автомобільним транспортом у
міжнародному сполученні від 24.09.2012р.,
тоді як позов у справі № 911/3993/14
заявлений з інших підстав - про
стягнення боргу з вантажоотримувача на
підставі двох міжнародних
автомобільних накладних (CMR) згідно
умов Конвенції про договір
міжнародного автомобільного
перевезення вантажів від 19.05.1956р., до
якої Україна приєдналася згідно Закону
України «Про приєднання України до
Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів»
від 01.08.2006р.

За таких обставин, повно та ґрунтовно
дослідивши матеріали справи,
перевіривши на відповідність закону та
дійсним обставинам справи вимоги
позивача, суд приймає рішення про
відмову в позові.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 4, 9 Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність», частиною 1 ст. 316, ст. 179 ГК
України, ст.ст. 11, 627, частиною 1 ст. 929 ЦК
України, ст.ст. 22, 32, 33, 34, 35, 49, ст.ст. 82-85
ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові товариству з обмеженою
відповідальністю «ВВ Імекс» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Комплекс Агромарс»
відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
Конюх О.В.

Повний текст рішення підписано 27.10.2014р.