РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

21 жовтня 2014 року
Справа № 903/757/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Маціщук А.В.

судді
Гулова А.Г. ,

судді
Петухов М.Г.

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - пред-ка Стасюка О.Л. (пост.
дов № без номера від 25.09.2014 р.);

третьої особи - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача на рішення
господарського суду Волинської
області від 02.09.14 р. у справі № 903/757/14

за позовом Вищого навчального закладу
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна"

до приватного підприємства "КРП"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача підприємство "Центр
професійної, медичної та соціальної
реабілітації "Надія" Волинського
обласного благодійного фонду "Фонд
розвитку людини"

про усунення перешкод у користуванні
майном

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення господарського
суду Волинської області від 02.09.2014 р. у
справі № 903/757/14 відмовлено в
задоволенні позову Вищого навчального
закладу "Відкритий міжнародний
університет розвитку людини "Україна"
до приватного підприємства "КРП" за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача підприємство "Центр
професійної, медичної та соціальної
реабілітації "Надія" Волинського
обласного благодійного фонду "Фонд
розвитку людини" про усунення перешкод
у користуванні майном.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач Вищий навчальний заклад
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна" подав
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати рішення господарського суду
Волинської області від 02.09.2014 р. у
справі №903/757/14 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, скаржник зазначає, що рішення
судом першої інстанції прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що судом
не надано належної оцінки акту про
перешкоджання доступу до приміщення
від 17.06.2014 р. і оптичному диску із
відеозаписом про недопуск працівників
скаржника до приміщення та не прийняв
до уваги той факт, що доступ до
приміщення був можливий лише з
працівниками прокуратури м.Луцька при
проведенні перевірки.

Вказує, що господарський суд помилково
прийшов до висновку про те, що угода про
спільне користування приміщенням від
20.09.2002 р. втратила чинність,
обґрунтовуючи це тим, що сторона за
договором підприємство «Центр
професійної, медичної та соціальної
реабілітації "Надія"» Волинського
обласного благодійного фонду «Фонд
розвитку людини» продало належну йому
частку приватному підприємству «КРП», -
оскільки таких підстав чинне
законодавство не передбачає.

У судовому засіданні 21.102014 р.
представник відповідача заперечив
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
та надав пояснення на обґрунтування
своєї позиції, просив апеляційну
скаргу позивача відхилити та залишити
без змін рішення господарського суду
Волинської області від 02.09.2014 р. у
справі № 903/757/14.

Вищий навчальний заклад "Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини "Україна" та підприємство "Центр
професійної, медичної та соціальної
реабілітації "Надія" Волинського
обласного благодійного фонду "Фонд
розвитку людини" не забезпечили явку
своїх представників у судове засідання
21.10.2014 р.

Вищий навчальний заклад "Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини "Україна" надіслав телеграму про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю явки представника в
судове засідання 21.10.2014 р. через
перебування представника Горінштейна
Л.О. у відпустці та через хворобу
Президента Таланчука П.М. і провідного
юрисконсульта Вольвака О.М.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення даного клопотання та
вважає його необгрунтованим та таким,
що спрямоване на затягування розгляду
справи.

Колегія суддів відхилила клопотання
позивача про відкладення розгляду
справи як необґрунтоване, оскільки
суду не надані будь-які докази на
підтвердження обставин, викладених у
клопотанні (щодо відпустки чи хвороби)
відповідно - щодо неможливості явки
уповноваженого представника Вищого
навчального закладу "Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини "Україна" в судове засідання
21.10.2014 р. Разом з тим, коло представників
сторін в господарському судочинстві не
обмежено нормами чинного
законодавства, представництво
юридичних осіб забезпечується згідно
зі ст.28 ГПК України, тому юридична особа
не позбавлена можливості забезпечити
свої інтереси шляхом участі в судовому
засіданні іншого
працівника/представника.

Зважаючи, що судом вжито необхідних
заходів для завчасного повідомлення
сторін про час і місце розгляду справи
/а.с.64-66/, явка представників сторін в
судове засідання обов'язковою не
визнавалась та додаткові докази судом
не витребовувались, матеріали справи є
достатніми для вирішення справи в
даному судовому засіданні відповідно
до норм ст.101 ГПК України, колегія
суддів дійшла висновку про можливість
розгляду апеляційних скарг без участі
представників Вищого навчального
закладу "Відкритий міжнародний
університет розвитку людини "Україна"
та підприємства "Центр професійної,
медичної та соціальної реабілітації
"Надія" Волинського обласного
благодійного фонду "Фонд розвитку
людини"

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
представника відповідача в судовому
засіданні, перевіривши оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення
місцевим господарським судом,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає. При цьому
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено слідуюче.

Право власності позивача Вищого
навчального закладу "Відкритий
міжнародний університет розвитку
людини "Україна" на частину приміщення
будівлі загальною площею 976,1 кв.м, яка
знаходиться за адресою: м.Луцьк,
вул.Карбишева, 2 і складається з 7
поверху загальною площею 324,0 кв.м, 8
поверху загальною площею - 323,0 кв.м і
технічного поверху /літер Х-9/ загальною
площею 329,1 кв.м підтверджено договором
купівлі-продажу за № 19-09, укладеним
19.09.2002 р. Спільним
українсько-російським підприємством
«Укрбашнафта»/продавцем та ВНЗ
«Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна"»/покупцем
/а.с.10-12/, актом прийому-передачі від
01.10.2002 р., який підписаний та скріплений
печатками юридичних осіб /а.с.13/ та
свідоцтвом про право власності серії
САА № 457113 , виданим на підставі рішення
виконкому Луцької міської ради № 29 від
29.01.2003 р. /а.с.14/.

20.09.2002 р. Вищим навчального закладу
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна"/стороною1
приватним підприємством "КРП"/стороною2
та підприємством "Центр професійної,
медичної та соціальної реабілітації
"Надія" ВОБФ "Фонд розвитку
людини"/стороною3 укладено угоду № 1 про
спільне користування площами
загального призначення у приміщенні за
адресою м.Луцьк вул.Карбишева,2, яке
належить кожному із них у відповідній
частині на праві власності /а.с.15/.

За умовами п.2 угоди сторони погодили,
що площі спільного користування
визначаються згідно з технічнім
паспортом, виданим БТІ і відповідно
становлять:

- Луцький інститут розвитку людини
ВМУРоЛ «Україна» - 27,1 кв.м.;

- ПП "КРП" -185,8 кв.м.;

- Центр "Професійної, медичної та
соціальної реабілітації "Надія " ВОБФ
"Фонд розвитку людини" - 278,4 кв.м.

Згідно з п.3 угоди сторони встановили,
що спільне користування здійснюється
безоплатно.

Угода набуває чинності з моменту
підписання її сторонами (п.8), і за
умовами п.5 угоди визначено, що в разі
відчуження своєї частки приміщення
сторони зобов'язуються повідомляти
нового власника про умови даної угоди,
які стають обов'язковими для нього.
Інші наслідки відчуження однією із
сторін своєї частки приміщення умовами
цієї угоди не передбачені. З
урахуванням наведенного колегія
суддів вважає необгрунтованим
висновок суду першої інстанції про те,
що даний договір втратив свою чинність,
оскільки сторона за договором
підприємство "Центр професійної,
медичної та соціальної реабілітації
"Надія" ВОБФ "Фонд розвитку людини" за
договором купівлі-продажу від 10.03.2003
р./а.с.36-38/ продало належну йому частку
приватному підприємству "КРП".

Разом з тим, невірний висновок щодо
такої обставини не впливає на
правильність рішення суду в даній
справі. Колегія суддів звертає при
цьому увагу, що позивач у позові
доводить про існування перешкод у
користуванні власними приміщеннями (і
негаторний позов не передбачає
зобовязально-правових способів
захисту), тоді як угодою врегульовані
відносини зі спільного користування
приміщеннями загального призначення.

Позивач Вищий навчальний заклад
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна" звернувся до
господарського суду з позовною вимогою
до приватного підприємства "КРП" про
усунення перешкод у користуванні
нерухомим майном шляхом забезпечення
безперешкодного доступу до приміщень 7,
8 та 9 (технічного) поверхів нежитлової
будівлі/, розташованої у м.Луцьк по
вул.Карбишева, 2, які належать ВНЗ
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна" на праві
приватної власності. Колегія суддів
звертає увагу, що спосіб, в який
чиняться, на його думку, перешкоди у
користуванні приміщеннями 7, 8 та 9
(технічного) поверхів, позивач у позові
не визначає. Не визначено, відповідно,
спосіб, в який необхідно усунути
перешкоди в користуванні нерухомим
майном.

Одночасно позивач не надав суду
достатніх доказів про те, що
підприємство "КРП" чинить йому першкоди
в користуванні власними приміщеннями.

Так, позивачем на підтвердження
порушеного права у користуванні 7, 8, 9
поверхами подані акти від 17.06.2014 р. та
від 29.08.2014 р. і оптичний диск із записом
від 29.08.2014 р. /а.с.16, 22, 29-30/.

Колегія суддів погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
надані позивачем акти складені
стороною в односторонньому порядку та
не доводять факт вчинення
підприємством "КРП" перешкод у
користуванні власником/позивачем
своїм майном:

- акт від 17.06.2014 р. містить інформацію, що
особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в
присутності дільничного інспектора
Бєлова О. мали намір потрапити до
приміщення, де перебував інститут
розвитку людини Університету
«Україна» з метою отримання речей, які
належать інституту, але перед ними
закрили вхідні двері і не впустили в
приміщення /а.с.16/. Колегія суддів
звертає увагу, що акт підписаний лише
особами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без
визначення їх посадових становищ чи
інших повноважень діяти від імені
позивача, а підпис дільничного
інспектора Бєлова О. відсутній.
Відсутні також будь-які відомості про
звернення позивача до органів міліції
чи про реагування дільничного
інспектора Бєлова О. на можливі
протиправні дії відповідача. Таким
чином, участь працівника міліції в
описанному заході є недоведеною, акт
складений в односторонньому порядку, і
наведені обставини в їх сукупності не
дозволяють оцінити такий акт як
допустимий доказ у спорі;

- так само акт від 29.08.2014 р. складений в
односторонньому порядку. За змістом
акту охоронець ПВНЗ «Академія
реакраційних технологій і права»
перешкоджала доступу працівникам
позивача до власного майна та
приміщень Університету «Україна»,
посилаючись на розпорядження в.о.
директора ПВНЗ «Академія реакраційних
технологій і права». Разом з тим, за
змістом акту не ідентифіковано особу
охоронця ПВНЗ «Академія реакраційних
технологій і права» та особу в.о.
директора, про заборону якого йдеться,
а також - не визначено, яким чином дії
працівників ПВНЗ «Академія
реакраційних технологій і права»
можуть свідчити про вчинення перешкод
підприємством "КРП"/відповідачем;

- відеозапис також вчинений позивачем в
одностороньому порядку, тому не має
формального значення. Є безпідставними
при цьому твердження скаржника про те,
що суд першої інстанції не надав оцінки
оптичному запису, оскільки в
мотивувальній частині рішення судом
викладений висновок, що з відеозапису
не вбачається будь-яких обставин, що
чиняться перешкоди в доступі до
приміщень 7,8,9 поверхів, належних
позивачеві на праві приватної
власності, та відеозапис не
підтверджує, що перешкоди створенні зі
сторони ПП "КРП" та не доведено яким
саме способом вони чиняться.

Крім того, у позовній заяві позивач
зазначає, що відповідач не бажає
розглядати питання про усунення
перешкод у добровільному порядку.

Відповідач заперечує, що ним
створюються фізичні чи формальні
перешкоди у доступі позивачем до його
власних приміщень. Представник
відповідача пояснив судовій колегії,
що жодні перешкоди не існують, доступ в
приміщення по вулиці Карбишева, 2 є
необмеженим і охорони, окрім вахтера,
немає. Матеріалами справи такі
пояснення не спростовані.

Колегія суддів встановила, що суду не
надані в порядку ст.ст.33-34 ГПК України
ні докази наявності спору, ні докази
того, що позивачем направлялись
відповідачеві будь-які
претензії/вимоги про усунення перешкод
в користуванні власним майном.

Відповідно до норм ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно зі ст.34 ГПК України,
господарський суд приймає ті докази,
які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст.391 ЦК України
встановлено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном. Наведена
норма (на яку посилається позивач в
обгрунтування позову) регулює захист
права власності або права користування
не в будь-якому випадку, а саме в разі
його порушення шляхом вчинення
перешкод у здійсненні власником
(користувачем) його правомочностей з
користування та (або) розпорядження
майном.

Надаючи оцінку наявним у справі
доказам відповідно до норм ст.ст.43, 101
ГПК України, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
позовної вимоги, оскільки в порядку
ст.ст.33-34 ГПК України позивач не довів
обставин перешкоджання підприємством
"КРП" у доступі до приміщень
Університету "Україна", а саме частини
приміщень (7-й,8-й, і 9-й літер Х-9 поверхи)
загальною площею 976,1 кв.м., розташованих
в місті Луцьку на вулиці Карбишева за №
2, як на момент подання позовної заяви,
так і на момент прийняття рішення
судом.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позову. Рішення господарського суду
Волинської області від 02.09.2014 р. у
справі № 903/757/14 прийняте на підставі
матеріалів справи, відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Доводи скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, висновків
місцевого господарського суду не
спростовують, а відтак, не є такими, що
можуть бути підставою згідно зі ст.104
ГПК України для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

Оскільки апеляційна скарга позивача
задоволенню не підлягає, судові
витрати покладаються на скаржника
відповідно до норм ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 99,101,103-105 ГПК України,
суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення, рішення
господарського суду Волинської
області від 02.09.2014 р. у справі № 903/757/14
залишити без змін.

Головуючий суддя
Маціщук А.В.

Суддя
Гулова А.Г.

Суддя
Петухов М.Г.