ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року Справа № 910/23163/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Мележик Н.І. (доповідача),

Самусенко С.С.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу
Приватного акціонерного товариства

"Дельта - Сервіс"

на рішення
господарського суду міста Києва

від 05.02.2014 року

та постанову
Київського апеляційного
господарського

суду
від 19.06.2014 року

у справі №
910/23163/13

господарського суду
міста Києва

за позовом
Приватного акціонерного товариства

"Дельта - Сервіс"

до відповідачів:
1) Товариства з обмеженою

відповідальністю Фінансової компанії
"Комфорт - Капітал"

2) Публічного акціонерного товариства

"УкрСиббанк"

про
визнання недійсним договору

за участю представників:

позивача -
не з"явились

відповідачів - 1)
не з"явились

2) не
з"явились

В С Т А
Н О В И В:

В листопаді 2013 року Приватне
акціонерне товариство "Дельта-Сервіс"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю Фінансова
компанія "Комфорт-Капітал" та
Публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" про визнання недійсним
договору від 12.04.2013 року про
відступлення права вимоги за кредитним
договором № 315-К від 28.08.2006 року.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 року (суддя Гулевець
О.В.), залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014 року
(судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.,
Шапран В.В.), в задоволенні позову
відмовлено.

В касаційній скарзі ПАТ "Дельта-Сервіс"
просить скасувати рішення і постанову
господарських судів попередніх
інстанцій та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали і юридичну оцінку обставин
справи, повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
господарськими судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать про те, що
суди попередніх інстанцій повно й
об'єктивно розглянули в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, дослідили подані, в
обґрунтування вимог і заперечень,
докази сторін.

Судовий захист майнових інтересів
осіб, названих у ст. 1 ГПК України,
відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України та
ч. 2 ст. 20 ГК України здійснюється шляхом
розгляду справ, зокрема, за позовами
про визнання правочину недійсним.

Вирішуючи спір про визнання угоди або
її частини недійсною, господарський
суд має встановити наявність тих
обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди (її частини) недійсною і
настання відповідних наслідків, а
саме: відповідність змісту угоди
вимогам закону, додержання
встановленої форми угоди;
правоздатність сторін за угодою; у чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони тощо.

Загальні підстави визнання недійсними
угод і настання відповідних наслідків
встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу,
відповідно до яких, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства.

Частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 28.08.2006 року між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком "УкрСиббанк" (правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
"УкрСиббанк") та Закритим акціонерним
товариством "Дельта-Сервіс" (в
подальшому переіменовано на Приватне
акціонерне товариство "Дельта-Сервіс")
укладено кредитний договір № 315-К,
відповідно до якого відповідач 2 взяв
на себе зобов'язання надати позивачу
кредит у формі поновлювальної
кредитної лінії в іноземній валюті, а
позивач - прийняти і повернути його
вартість.

12.04.2013 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ
"Фінансова компанія "Комфорт - Капітал"
укладено договір про відступлення
права вимоги за кредитним договором №
315-К від 28.08.2006 року, відповідно до якого
ПАТ "УкрСиббанк" (первісний кредитор)
передав, а ТОВ "Фінансова компанія
"Комфорт-Капітал" (новий кредитор)
прийняв в повному обсязі належне
первісному кредитору право вимоги на
підставі вищевказаного кредитного
договору, укладеного між АТ
"УкрСиббанк" та ЗАТ "Дельта-Сервіс"
(основне зобов'язання); договору поруки
№ 315-К/І від 28.08.2006 року, укладеного між
АТ "УкрСиббанк", ОСОБА_4 та ЗАТ
"Дельта-Сервіс"; договору іпотеки № 3084
від 30.08.2006 року, укладеного між АТ
"УкрСиббанк" та ЗАТ "Дельта-Сервіс".

Відповідно до п. 1.2. договору про
відступлення права вимоги наслідком
відступлення права вимоги є заміна
первісного кредитора в основному
зобов'язанні новим кредитором; до
нового кредитора переходять усі права
первісного кредитора у основному
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існують на момент переходу цих прав, а
також перехід всіх прав, які є
похідними від основного зобов'язання, в
тому числі за договорами іпотеки та
поруки, укладеними з метою
забезпечення основного зобов'язання.

Також 30.08.2006 року, з метою забезпечення
належного виконання зобов'язання за
вказаним кредитним договором, між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком "УкрСиббанк" та ЗАТ
"Дельта-Сервіс" укладено іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрований в реєстрі за № 3084,
згідно якого позивач передав в іпотеку
відповідачу 2 нерухоме майно, а саме:
комплекс, І черги будівництва,
розташований за адресою: місто Херсон,
Острівське шосе, 2-Б.

12.04.2013 року між Акціонерним комерційним
інноваційним банком "УкрСиббанк" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фінансова компанія
"Комфорт - Капітал" укладено договір про
відступлення права вимоги за іпотечним
договором від 30.08.2006 року, згідно якого
первісний іпотекодержатель передає, а
новий іпотекодержатель приймає
належне первісному іпотекодержателю
на підставі договору іпотеки,
укладеного між АТ "УкрСиббанк" та ЗАТ
"Дельта-Сервіс", право вимоги виконання
зобов'язання, а також документи, які
засвідчують таке право та інформацію,
яка є важливою для його здійснення.

Відповідно до п. 1.2. Договору про
відступлення права вимоги від 12.04.2013р.
за іпотечним договором від 30.08.2006 року,
наслідком відступлення права вимоги є
заміна первісного іпотекодержателя
новим іпотекодержателем в похідному
зобов'язанні та заміні первісного
кредитора новим кредитором в основному
зобов'язанні та інших похідних від
основного зобов'язаннях, при чому до
нового іпотекодержателя (нового
кредитора) переходять всі права
первісного іпотекодержателя
(первісного кредитора) в похідному,
основному зобов'язанні та інших
похідних від основного зобов'язаннях в
обсязі і на умовах, що існують на момент
переходу права.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ
"Дельта-Сервіс" послалось на
невідповідність договору про
відступлення права вимоги від 12.04.2013
року за кредитним договором № 315-К від
28.06.2006 року вимогам статті 23 Закону
України "Про заставу", оскільки на
момент його укладання відповідачі 1, 2 в
судовому порядку не набули права
звернення на предмет застави.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, місцевий господарський суд, з
позицією якого погодилась апеляційна
інстанція, повно та всебічно дослідив
всі суттєві обставини справи,
правильно встановив відсутність
підстав для визнання недійсним
спірного договору в зв"язку з
невиконанням позивачем обов"язку, в
силу статті 33 ГПК України, щодо надання
доказів невідповідності його нормам
права, що є наслідком для визнання його
недійсним.

Водночас, судами попередніх інстанцій
зауважено на те, що оспорюваний договір
відповідає вимогам закону, оскільки
умови кредитного договору №315-К від
28.08.2006 року не містять обов"язку щодо
отримання у боржника згоди на зміну
кредитора. Крім того, договір про
відступлення прав вимоги від 12.04.2013р. за
іпотечним договором від 30.08.2006 року
також не містить умов про обов'язкову
згоду ПАТ "Дельта-Сервіс" на
відступлення прав вимоги за ним.

Дані висновки суду відповідають
вимогам закону, встановленим судом
обставинам та ґрунтуються на
матеріалах справи.

Відповідно до статті 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

В силу статті 24 Закону України "Про
іпотеку" відступлення прав за
іпотечним договором здійснюється без
необхідності отримання згоди
іпотекодавця, якщо інше не встановлено
іпотечним договором, і за умови, що
одночасно здійснюється відступлення
права вимоги за основним
зобов'язанням. Якщо не буде доведено
інше, відступлення прав за іпотечним
договором свідчить про відступлення
права вимоги за основним зобов'язанням.
Іпотекодержатель зобов'язаний
письмово у п'ятиденний строк
повідомити боржника про відступлення
прав за іпотечним договором і права
вимоги за основним зобов'язанням.
Правочин про відступлення прав за
іпотечним договором підлягає
нотаріальному посвідченню. Відомості
про таке відступлення підлягають
державній реєстрації у встановленому
законодавством порядку. Відступлення
прав за іпотечним договором та
основним зобов'язанням не
допускається у разі видачі заставної.
Після видачі заставної перехід прав
іпотекодержателя за іпотечним
договором та основним зобов'язанням до
іншої особи здійснюється шляхом
передачі заставної у встановленому цим
Законом порядку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 513 та ст. 516
Цивільного кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги). Правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредитору. Заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням.

Судами попередніх інстанцій
обгрунтовано спростовано доводи
позивача про невідповідність
оспорюваного договору нормам, якими
вимагається його укладення у тій самій
формі, що і основний договір. Так, судом
першої й апеляційної інстанцій
перевірено, що договір про
відступлення права вимоги від 12.04.2013
року за кредитним договором № 315-К від
28.08.2006 року, укладений у тій самій
простій письмовій формі, що і сам
кредитний договір. Водночас, договір
про відступлення прав вимоги від 12.04.2013
року за іпотечним договором від 30.08.2006
року укладений в тій самій формі, що і
іпотечний договір, тобто посвідчено
нотаріально.

Також місцевим й апеляційним
господарськими судами, з врахуванням
приписів статті 24 Закону України "Про
іпотеку" та вищезазначених норм
цивільного законодавства, правильно
проаналізовано та здійснено оцінку
умовам кредитного договору № 315-К від
28.08.2006 року, які не містять обов"язку
щодо отримання у боржника згоди на
зміну кредитора. Крім того, договір про
відступлення прав вимоги від 12.04.2013
року за іпотечним договором від 30.08.2006
року також не містить обов'язкової
згоди ПАТ "Дельта-Сервіс" на
відступлення прав вимоги за ним.

Відтак, за результатами дослідження
оспорюваного позивачем договору на
предмет відповідності його умов нормам
цивільного законодавства, що регулюють
правовідношення, пов'язані з таким
видом договорів, суди попередніх
інстанцій обгрунтовано встановили, що
договір вчинений з дотриманням
відповідних норм законодавства і
матеріали справи не містять фактичних
даних стосовно невідповідності його
чинному законодавству.

Доводи касаційної скарги щодо
незастосування судами попередніх
інстанцій до даних правовідносин
положень статті 10 Закону України "Про
банки і банківську діяльність" не
заслуговують на увагу, оскільки дану
статтю виключено на підставі Закону №
3394-VI від 19.05.2011 року.

Крім того, посилання скаржника на грубе
порушення відповідачем 2 умов пункту 9.6.
кредитного договору щодо
конфіденційності, що призвело до
письмового розголошення суті та змісту
договірних відносин між банком і
клієнтом і суперечить статті 61 цього
Закону, не знайшли свого підтвердження,
оскільки укладання договору про
відступлення права вимоги іншій особі,
за відсутності в умовах обов"язку щодо
отримання у боржника згоди на зміну
кредитора, не є такою підставою.

Враховуючи те, що вищезазначені
положення договору узгоджуються з
вимогами чинного законодавства та не
суперечать ним, висновки судів
попередніх інстанцій про
безпідставність позовних вимог є
обгрунтованими.

Таким чином, матеріали справи свідчать
про те, що суди попередніх інстанцій, в
порядку ст. ст. 43, 47, 43 ГПК України,
врахували наведене, всебічно, повно й
об'єктивно розглянули у судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності; дослідили подані сторонами
в обґрунтування своїх вимог і
заперечень докази та, керуючись
законом, дійшли вірного висновку про
недоведеність і необґрунтованість
позовних вимог, прийнявши обгрунтоване
рішення про відмову в задоволенні
позову, яке відповідає положенням
статті 84 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Дельта -
Сервіс" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 19.06.2014 року у
справі № 910/23163/13 залишити без змін.

Головуючий суддяІ.А. Плюшко СуддіН.І.
Мележик С.С. Самусенко