КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. Справа№ 910/13322/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі
Шаповаловій К.В.

за участю представників:

від позивача - Слободянюк О.В.

від відповідача - не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства «Європейський газовий
банк» на рішення Господарського суду м.
Києва від 01.09.2014 року (суддя Марченко
О.В.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Капітал Страхування»

до Публічного акціонерного
товариства «Європейський газовий
банк»

про стягнення 39311,22 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «СК «Капітал Страхування»
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом до ПАТ «Європейський
газовий банк» про стягнення коштів.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 01.09.2014 року позовні вимоги
були задоволені повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій вказує, що
рішення суду прийняте при неповному
з`ясуванні всіх обставин справи, з
порушенням норма матеріального та
процесуального права, а тому просить
суд скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.09.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду.

Через відділ документального
забезпечення до суду від представника
позивача надійшли заперечення на
апеляційну скаргу, в яких зазначено, що
рішення суду першої інстанції є
правомірними та обґрунтованим, а тому
просив апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду без змін.

Представник позивача в судове
засідання на вказану дату з`явився та
надав усні пояснення стосовно предмету
спору.

Представник апелянта в судове
засідання на вказану дату не з`явився.
Про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином. Причини
неявки суду не повідомив.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

08.12.2009 року ПАТ «Європейський газовий
банк» і ПАТ «СК «Капітал-Страхування»
був укладений договір.

Згідно п 1.1 договору банк відповідно до
чинного законодавства України,
нормативно-правових актів
Національного банку України та
внутрішніх положень банку,
зобов'язується приймати та
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнту, грошові кошти, що йому
надходять, виконувати розпорядження
клієнта про перерахування і видачу
відповідних сум з рахунку та
проведення інших операцій за рахунком.

Банк відкриває клієнту поточний
рахунок № 48 в національній валюті
України та іноземних валютах
відповідно до Інструкції про порядок
відкриття, використання і закриття у
національній та іноземних валютах і
здійснює його розрахунково-касове
обслуговування

Пунктом 2.3.2 та 2.3 договору сторони
передбачили, що банк зобов'язується за
розпорядженням клієнта перерахувати з
його рахунку грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не встановлений договором або
законодавством України.

Згідно із банківською випискою за
особовими рахунком за 17.06.2014 року на
розрахунковому рахунку ПАТ «СК
«Капітал-Страхування» (№48), який
відкрито у ПАТ «Європейський газовий
банк», знаходяться грошові кошти у сумі
39516,08 грн.

Позивачем надіслано відповідачу лист
від 25.06.2014 року № 398 з вимогою
перерахувати залишок коштів і подано
до виконання банку платіжне доручення
від 25.06.2014 року № 369 на суму 39311,22 грн.

Відповідач платіжне доручення не
виконав та грошові кошти на
розрахунковий рахунок позивача не
перерахував, про причини невиконання
умов договору не повідомив, чим змусив
позивача звернутися до суду із даним
позовом.

Відповідно до статті 1067 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.
Банк зобов'язаний укласти договір
банківського рахунка з клієнтом, який
звернувся з пропозицією відкрити
рахунок на оголошених банком умовах, що
відповідають закону та банківським
правилам. Банк не має права відмовити у
відкритті рахунка, вчинення
відповідних операцій за яким
передбачено законом, установчими
документами банку та наданою йому
ліцензією, крім випадків, коли банк не
має можливості прийняти на банківське
обслуговування або якщо така відмова
допускається законом або банківськими
правилами. У разі необґрунтованого
ухилення банку від укладення договору
банківського рахунка клієнт має право
на захист відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з частиною третьою статті 1068 ЦК
України банк зобов'язаний за
розпорядженням клієнта видати або
перерахувати з його рахунка грошові
кошти в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Приписами пункту 8.1 статті 8 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні» встановлено,
що банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження. У разі
надходження розрахункового документа
клієнта до обслуговуючого банку після
закінчення операційного часу банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в цьому
розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня. Банки та їх
клієнти мають право передбачати в
договорах інші, ніж встановлені в
абзацах першому та другому цього
пункту, строки виконання доручень
клієнтів.

Частинами першою, другою та сьомою
статті 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Пунктом 1.12 Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
правління Національного банку України
від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція),
встановлено, що банк (філія,
відділення), який не може виконати
розрахунковий документ на
списання/примусове списання/стягнення
коштів з рахунку клієнта банку в
установлений законодавством України
термін, якщо немає/недостатньо коштів
на своєму кореспондентському рахунку,
зобов'язаний: узяти розрахунковий
документ платника/стягувача на
обліковування за відповідним
позабалансовим рахунком; надіслати
письмове повідомлення
платнику/стягувачу про невиконання
його розрахункового документа із
зазначенням причини:
«Немає/недостатньо коштів на
кореспондентському рахунку банку»;
ужити заходів для відновлення своєї
платоспроможності.

Відповідно до частино першої пункту 2.19
Інструкції розрахункові документи, що
надійшли до банку протягом
операційного часу, банк виконує в день
їх надходження. Розрахункові
документи, що надійшли після
операційного часу, банк виконує
наступного операційного дня.

Апелянт, звертаючись із скаргою на
рішення суду першої інстанції,
обґрунтовує свої вимоги тим, що банком
не було виконано, відповідно до
зобов`язань за договором 08.12.2009 року,
платіжне доручення через недостатню
кількість коштів на
кореспондентському рахунку банку, крім
того з 16.07.2014 року Виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення, згідно якого в
банку введено тимчасову адміністрацію
строком на три місяці до 17.10.2014 року, а
відповідно до вимог чинного
законодавства України а даний період
вводиться мораторій на задоволення
вимог вкладників та інших кредиторів
банку.

Проте, колегія суддів не погоджується
із таким твердженням банку, виходячи з
наступного.

За своєю правовою природою договір
банківського рахунку (на відміну від
договорів на відкриття депозитних
рахунків), є договором надання послуг.

Як зазначав відповідач у апеляційній
скарзі, 16.07.2014 року Виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб прийнято рішення, згідно
якого в банку введено тимчасову
адміністрацію строком на три місяці до
17.10.2014 року

Правове регулювання мораторію на
задоволення вимог кредиторів банку
здійснюється Законом України «Про
банки і банківську діяльність»,
зокрема у статті 2 вказаного Закону
міститься визначення поняття
мораторію, останнім є зупинення
виконання банком майнових зобов'язань
і зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), строк
виконання яких настав до дня введення
мораторію, та зупинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

У відповідності із ст. 85 Закону України
«Про банки і банківську діяльність», з
метою створення сприятливих умов для
відновлення фінансового стану банку,
який відповідав би встановленим цим
Законом та нормативно-правовими актами
Національного банку України вимогам,
Національний банк України має право
введення мораторію на задоволення
вимог кредиторів під час здійснення
тимчасової адміністрації, але на строк
не більше шести місяців.

Мораторій на задоволення вимог
кредиторів поширюється на
зобов'язання, строки виконання яких
настали до призначення тимчасової
адміністрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 1066 Цивільного
кодексу України банк гарантує клієнту
право безперешкодно розпоряджатися
коштами на рахунку останнього.

Згідно з умовами договору, укладеного
між позивачем та відповідачем,
останній зобов`язувався відповідно до
чинного законодавства України,
нормативно-правових актів
Національного банку України та
внутрішніх положень банку,
зобов'язується приймати та
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнту, грошові кошти, що йому
надходять, виконувати розпорядження
клієнта про перерахування і видачу
відповідних сум з рахунку та
проведення інших операцій за рахунком.

Мораторій не поширюється на
обслуговування поточних операцій,
здійснюваних тимчасовим
адміністратором, на вимоги щодо
виплати заробітної плати, аліментів,
відшкодування шкоди, заподіяної
здоров'ю та життю громадян, авторської
винагороди, а також на задоволення
вимог кредиторів, що виникли у зв'язку
із зобов'язаннями банку під час
здійснення тимчасової адміністрації
банку.

Із наведених вище норм чітко
вбачається, що за своїм змістом
мораторій є спеціальним заходом, що
спрямований на відновлення
фінансового стану банку за рахунок
тимчасового припинення останнім
виконання майнових зобов'язань перед
кредиторами.

Відповідно до визначень, наведених в
ст. 2 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» кредитор банку
- це юридична або фізична особа, яка має
документально підтверджені вимоги до
боржника щодо його майнових
зобов'язань (очевидно, під "боржником" в
даному випадку розуміється власне
банк). Натомість, клієнт банку - це
будь-яка фізична чи юридична особа, що
користується послугами банку.

Отже, власники поточних (не депозитних)
рахунків, відкритих в установі банку,
не є кредиторами банку стосовно коштів,
які зберігаються на відповідних
рахунках, адже ці кошти належать не
банку, а власникам рахунків, а, відтак,
на операції з цими коштами жодним чином
не може розповсюджуватися мораторій,
до того ж, зупинення операцій за цими
рахунками навіть теоретично не може
призвести до «відновлення фінансового
стану банку», адже відновлювати
власний фінансовий стан можна лише за
рахунок власних активів, а не за
рахунок коштів, що належать третім
особам.

Тобто, зупинення виконання банком
майнових зобов'язань під час дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів означає, що з метою
відновлення власної платоспроможності
банк тимчасово, на строк, встановлений
Національним банком України, припиняє
розраховуватися за власними боргами,
за рахунок чого акумулює власні кошти
та власне майно, запобігаючи у такий
спосіб подальшого банкрутства і
ліквідації.

Зобов'язання банку «виконати доручення
клієнта на переказ грошей» не є
грошовим зобов'язанням, адже клієнт в
даному випадку не вимагає від банку
сплати належних останньому грошей, а
доручає виконати певну операцію з
власними грошима.

Таким чином зобов'язання відповідача
перед позивачем, виконання яких є
предметом даного позову, полягають в
наданні послуги, а не у сплаті грошей, а
тому вимоги позивача є законними та
обґрунтованими.

Аналогічної позиції дотримується і
Вищий господарський суду України у
постанові від 23.12.2008 року у справі №
8/512/08.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Зважаючи на те, що відповідачем не
надано суду обгрунтованих та
допустимих доказів на підтвердження
законності своїх дій та вмотивованого
невиконання умов договору, колегія
суддів погоджується із висновком суду
першої інстанції про задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано
обставини справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, з повним
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, правомірно задоволені
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Капітал Страхування», а тому
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Європейський
газовий банк» не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Європейський
газовий банк» залишається без
задоволення, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Європейський
газовий банк» залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду міста Києва від 01.09.2014 року у
справі № 910/13322/14- без змін.

Матеріали справи № 910/13322/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко