ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.10.14р. Справа № 904/6619/14За позовом
Публічного акціонерного товариства
"Магазин "будинок меблів", м.Київ

до Публічного акціонерного товариства
"АКТАБАНК", м.Дніпропетровськ

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Крижановська Н.І.,
представник за довіреністю № 198 від
18.09.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою господарського суду від 02.09.14р.
порушено провадження у справі №904/6619/14
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Магазин "будинок меблів"
(далі-позивач) до Публічного
акціонерного товариства "АКТАБАНК"
(далі-відповідач) про зобов'язання
відповідача виконати прийняті від
позивача платіжні доручення від 06.08.14р.
за №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, шляхом
перерахування коштів за визначеними у
платіжних дорученнях банківськими
реквізитами. Розгляд справи призначено
на 09.10.14р.

Ухвалою господарського суду від 09.10.14р.
відкладено розгляд справи на 23.10.14р.

23.10.14р. у судове засідання повноважний
представник не з'явився. Жодних
пояснень щодо причини неявки або інших
клопотань до господарського суду не
надходило.

Господарський суд вважає за
можливе розглянути справу в даному
судовому засіданні без участі
повноважного представника позивача за
наявними в ній матеріалами.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача заявлені позовні вимоги не
визнав та просив суд відмовити
позивачу в їх задоволенні у повному
обсязі, про що також зазначено у
відзиві, який долучено до матеріалів
справи.

У судовому засіданні 23.10.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення, згідно зі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши подані докази, заслухавши
пояснення повноважного представника
відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.14р. між позивачем та відповідачем
укладено договір №В10-2131/Т на
розрахунково-касове обслуговування
банківського рахунку (далі - Договір),
відповідно до умов п.1.1. якого,
відповідач відкриває позивачу
поточний рахунок № 5013 у гривнях
для зберігання грошей та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
позивача (надання послуг, які пов'язані
з переказом коштів з/на рахунку/ок
позивача, видачею йому коштів у
готівковій формі, а також із
здійсненням інших
розрахунково-касових операцій) за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов цього Договору,
Правил відкриття та функціонування
банківського рахунку, що відкривається
для суб'єктів господарювання,
відповідачем, та вимог чинного
законодавства України.

Згідно з п.3.1.1. Договору відповідач має
право використовувати кошти на рахунку
позивача, гарантуючи право позивача
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами.

Відповідно до п. 3.3.1. Договору
відповідач зобов'язується вчасно
виконувати розрахункові та касові
операції відповідно до нормативних
документів Національного банку
України, законодавства України й умов
даного Договору та Правил.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що цей
Договір укладений на невизначений
строк, набирає чинності з дня його
підписання обома сторонами. Дія
договору припиняється за згодою сторін
або у випадках, визначених
законодавством України та/або цим
Договором та/або Правилами.

Позивач звертає увагу на те, що станом
на 06.08.14р. залишок на поточному рахунку
позивача, що був відкритий у
відповідача становить 1 310 000,00 грн.

Як зазначає позивач, на виконання умов
вищезазначеного Договору, 06.08.14р.
позивач надав на виконання відповідачу
через його відділення платіжні
доручення №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14,
на загальну суму 1 247 284,76 грн., на сплату
платежів до державного та місцевого
бюджетів, що підтверджують відмітки
про одержання на платіжних дорученнях.

Однак, як зазначає позивач,
відповідачем визначені вищенаведеним
Договором та законодавством України
зобов'язання щодо виконання доручення
позивача на безготівкове
перерахування належних позивачу
коштів не були виконані. Нездійснення
відповідачем перерахування коштів на
рахунки державного та місцевого
бюджетів порушує приписи
законодавства України, що регулює
зазначену сферу правовідносин.

Посилаючись на ст. 22 та ст. 30 ЗУ " Про
платіжні системи те переказ коштів в
Україні" позивач зазначає про те, що
останній належним чином ініціював
переказ коштів до державного та
місцевого бюджетів, що підтверджується
документально прийнятими відповідачем
до виконання платіжними дорученнями, а
відповідач власні зобов'язання по
переказу коштів до державного та
місцевого бюджетів в порушення
договірних зобов'язань та приписів
чинного законодавства України не
виконав.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить зобов'язати відповідача
виконати прийняті від позивача
платіжні доручення від 06.08.14р. за №№ 1, 2,
3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, шляхом
перерахування коштів за визначеними у
платіжних дорученнях банківськими
реквізитами.

Відповідач доказів належного
виконання своїх зобов'язань по
вищезазначеному Договору на момент
розгляду спору до господарського суду
не надав. Крім того, відповідач вважає,
що заявлені позовні вимоги не
підлягають задоволенню, у зв'язку із
прийняттям рішення про запровадження в
ПАТ "АКТАБАНК" тимчасової
адміністрації.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника відповідача, оцінивши
надані докази в їх сукупності, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу
України за договором банківського
рахунка банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком. Банк має право
використовувати грошові кошти на
рахунку клієнта, гарантуючи його право
безперешкодно розпоряджатися цими
коштами. Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
грошових коштів клієнта та
встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження його
права розпоряджатися грошовими
коштами на власний розсуд.

Статтею 1068 Цивільного кодексу України
передбачено, що банк зобов'язаний
вчиняти для клієнта операції, які
передбачені для рахунків даного виду
законом, банківськими правилами та
звичаями ділового обороту, якщо інше не
встановлено договором банківського
рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати
грошові кошти, що надійшли на рахунок
клієнта, в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом. Банк зобов'язаний
за розпорядженням клієнта видати або
перерахувати з його рахунка грошові
кошти в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.

Як зазначено у ст. 1071 Цивільного
кодексу України, банк може списати
грошові кошти з рахунка клієнта на
підставі його розпорядження. Грошові
кошти можуть бути списані з рахунка
клієнта без його розпорядження на
підставі рішення суду, а також у
випадках, встановлених законом чи
договором між банком і клієнтом.

У разі несвоєчасного зарахування на
рахунок грошових коштів, що надійшли
клієнтові, їх безпідставного списання
банком з рахунка клієнта або порушення
банком розпорядження клієнта про
перерахування грошових коштів з його
рахунка банк повинен негайно після
виявлення порушення зарахувати
відповідну суму на рахунок клієнта або
належного отримувача, сплатити
проценти та відшкодувати завдані
збитки, якщо інше не встановлено
законом (ст. 1073 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу
України обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Отже позивач є власником грошових
коштів, що знаходяться на рахунку, яким
він володіє, і право власності в силу
ст. 41 Конституції України та ст. 321
Цивільного кодексу України є
непорушним.

Господарський суд вважає за необхідне
зазначити про те, що на час розгляду
справи доказів виконання платіжних
доручень позивача відповідачем не
надано.

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства України, умови
Договору та обставини справи,
господарський суд вважає, що вимоги
позивача є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки зобов'язання повинні
виконуватись належним чином та в
установлений строк.

Заперечення відповідача проти
задоволення позовних вимог у зв'язку з
запровадженням з 17.09.2014р. в ПАТ
"АКТАБАНК" тимчасової адміністрації
суд вважає необґрунтованим, оскільки ч.
5 ст. 36 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб» не
містить встановлення будь-яких
обмежень щодо права на судовий захист і
задоволення позовних вимог про
зобов'язання банку виконати належним
чином умови Договорів та норми чинного
законодавства України.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 41 Конституції України,
ст.ст. 321, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 629, 1066, 1068,
1071, 1073, 1074 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського
кодексу України, ст. ст. 4, 32-34, 43-44, 48-49,
82-84, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Зобов'язати Публічне акціонерного
товариства "АКТА БАНК" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул.Шевченка, буд. 53,
) виконати прийняті від
Публічного акціонерного товариства
"Магазин "будинок меблів" (01133, м. Київ,
бул. Дружби народів, буд. 23, ) платіжні доручення від 06.08.14р. за
№№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, шляхом
перерахування коштів за визначеними у
платіжних дорученнях банківськими
реквізитами.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "АКТА БАНК" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул.Шевченка, буд. 53,
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Магазин
"будинок меблів" (01133, м. Київ, бул. Дружби
народів, буд. 23, ) витрати
по сплаті судового збору у розмірі 1 218,00
грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять
грн. 00 коп.).

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 24.10.14р.

Суддя Н.Е. Петренко