Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
======================
РІШЕННЯ

"16" жовтня 2014 р.
Справа № 927/1348/14

Позивач: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Торговий
Дім "Дольче Віта",
Бориспільське шосе, 7 Б, м. Київ, 02099

Відповідач: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Лідер-Фрост",

вул. Князя Чорного, 4, м.
Чернігів, 14000

Про стягнення 9941,19 грн.

Суддя Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Ходаківський В.Б.,
довіреність № 186/10 від 06.10.2014р.

від відповідача: не з'явився.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий Дім "Дольче
Віта" подано позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Лідер-Фрост" про стягнення 9941,19 грн.

Розгляд справи відкладався.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
у позовній заяві посилається на те, що
відповідач, в порушення умов
укладеного між сторонами договору
дистрибуції № 308/09-Д від 03.09.2012р.,
своєчасно та в повному обсязі оплату
за поставлений товар не здійснив, у
зв'язку з чим у останнього виникла
заборгованість в сумі 6041,48 грн. Позивач
просить стягнути з відповідача 6041,48
грн. основного боргу, 480,54 грн. пені, 96,58
грн. 3% річних, 1027,07 грн. штрафу, 685,99 грн.
інфляційних втрат, 1609,53 грн. процентів
за користування чужими коштами, всього
9941,19 грн.

Представником позивача в судовому
засіданні подано письмове уточнення
розрахунку суми заборгованості, в
якому він фактично зменшує розмір
позовних вимог і просить стягнути з
відповідача 9924,85 грн. заборгованості, в
тому числі 6041,48 грн. основного боргу,
482,56 грн. пені, 95,56 грн. 3% річних, 1027,07 грн.
штрафу, 685,99 грн. інфляційних втрат, 1592,59
грн. процентів за користування чужими
коштами,

Суд розцінює дане уточнення як
фактичне зменшення розміру позовних
вимог.

Суд прийняв зменшення розміру позовних
вимог, оскільки ці дії не суперечать
законодавству та не порушують
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
мотивів, викладених у позовній заяві, з
урахуванням зменшення розміру
позовних вимог.

Відповідач відзиву на позов не надав,
представника в судове засідання не
направив. Заяв та клопотань від
відповідача до суду не надходило.
Ухвали про порушення провадження у
справі від 27.08.2014р. та про відкладення
розгляду справи від 07.10.2014 р.,
направлені на адресу відповідача,
повернуті відділенням поштового
зв'язку з відмітками "за закінченням
терміну зберігання".

За таких обставин, суд вважає, що
нез'явлення представника відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши подані матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача, суд
встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Дольче Віта» (Підприємство) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лідер-Фрост»
(Дистриб'ютор) було укладено договір
дистрибуції № 308/09 від 03.09.2012р. (далі -
Договір).

Відповідно до Преамбули Договору
сторони уклади даний Договір з метою
взаємовигідного співробітництва, що
передбачає умови, згідно з якими
Дистриб'ютор представляє Підприємство
на ринку шляхом здійснення збуту
продукції отриманої, в рамках даного
Договору, від Підприємства.

Підприємство зобов'язалося передати, а
Дистриб'ютор прийняти оплатити та
здійснити реалізацію харчових
продуктів (далі - продукції) на умовах
та в строки, передбачені даним
Договором (п. 1.1 Договору).

Ціни, асортимент, сортамент та
кількість продукції, що передається,
зазначаються в Специфікаціях та/чи
накладних, що є невід'ємними частинами
даного Договору (п. 1.2 Договору).

Перехід права власності і ризиків
випадкового знищення або ушкодження
продукції відбувається в момент
приймання-передачі продукції від
Підприємства Дистриб'ютору, що
оформлюється у порядку визначеному
діючим законодавством (підписання
видаткових накладних та/або ТТН тощо)
(п. 1.3 Договору).

Пунктом 4.5 Договору сторони погодились,
що розрахунок за Продукцію
Дистриб'ютор зобов'язаний провести не
пізніше 30 календарних днів з моменту
отримання продукції. Датою отримання
продукції вважається дата зазначена в
накладних, відповідно п. 1.3 та п. 7.3
даного Договору.

Даний Договір набуває сили з моменту
його підписання сторонами і діє до 01
вересня 2013 року, а в частині зобов'язань
- до повного їх виконання (п. 9.1
Договору).

Договір не розривався, недійсним в
судовому порядку не визнавався.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач виконав свої зобов'язання за
Договором, а саме, на підставі
видаткових накладних № ТД-0018359 від
25.11.2013р., № ТД-0019260 від 16.12.2013р., копії
яких знаходяться в матеріалах справи
(а.с. 17-18), поставив відповідачу товар на
загальну суму 11259,00 грн.

Відповідач товар отримав, будь-яких
заперечень не надав, отже враховуючи
положення ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Однак всупереч обумовленим умовам і
строкам оплати товару відповідач,
оплату за поставлений товар своєчасно
та в повному обсязі не здійснив,
сплативши лише 5217,42 грн.

За таких обставин, станом на день
прийняття судом рішення
заборгованість відповідачем повністю
не сплачена та становить 6041,48 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України)
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, також із дій осіб, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 193
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (стаття 612 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Суд вважає, що надані позивачем
письмові докази доводять ті обставини,
на які він посилається як на підставу
своїх вимог. Відповідач доказів
своєчасної оплати поставленого товару,
як і доказів, які б спростовували
викладені в позовній заяві обставини,
суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу
обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повній сумі.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення 482,56 грн. пені за прострочення
платежу за період з 26.12.2013р. по 16.07.2014р.,
1027,07 грн. штрафу, 685,58 грн. інфляційних
втрат, 95,56 грн. 3 % річних та 1592,59 грн.
процентів за користування чужими
коштами.

Відповідно до п. 10.2.1 Договору у випадку
прострочення розрахунків за продукцію
Дистриб'ютор сплачує Підприємству пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ від суми заборгованості за кожний
день прострочення, крім цього, збитки,
інфляційні та 3% річних, відповідно до
ст. 625 ЦК України, а у випадку затримки
оплати більш, ніж на 30 днів з моменту
закінчення терміну, зазначеного в п. 4.5,
Дистриб'ютор сплачує штраф у розмірі 17%
від несплаченої за Договором суми.

За користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, відповідно до ч. 1
ст. 536 ЦК України у розмірі 50 % річних ( п.
10.4 Договору).

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст.
231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. та ч. 6 ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.
Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
ч. 2 ст. 231 ГК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи те, що сума основного
боргу не була своєчасно сплачена
відповідачем, відповідно до розрахунку
позивача, відповідачу нараховано та
пред'явлено до стягнення 482,56 грн. пені
за прострочення платежу за період з
26.12.2013р. по 16.07.2014р., 1027,07 грн. штрафу, 685,58
грн. інфляційних втрат, 95,56 грн. 3 %
річних та 1592,59 грн. процентів за
користування чужими коштами.

Беручи до уваги, що матеріалами справи
підтверджено затримку виконання
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань, суд доходить висновку про
правомірність вимог позивача щодо
стягнення пені, штрафу, інфляційних
втрат, 3 % річних та процентів за
користування чужими коштами. Вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

За таких обставин, суд доходить
висновку про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Лідер-Фрост» (вул. Князя Чорного, 4, м.
Чернігів, 14000, р/р 9800 в АТ
«Укрсиббанк», МФО 351005, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Дольче Віта» (Бориспільське шосе, 7б, м.
Київ, 02099; р/р в АБ «Кліринговий
дім», МФО 300647, ) 9924,85 грн.
(дев'ять тисяч дев'ятсот двадцять
чотири грн. 85 грн.) заборгованості, в
тому числі 6041,48 грн. основного боргу,
482,56 грн. пені, 95,56 грн. 3% річних, 1027,07 грн.
штрафу, 685,99 грн. інфляційних втрат, 1592,59
грн. процентів за користування чужими
коштами, та 1827,00 грн. (одну тисячу
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) на
відшкодування витрат по сплаті
позивачем судового збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

В судовому засіданні 16.10.2014р., на
підставі ст. 85 ГПК України, оголошено
тільки вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 20.10.2014р.

Суддя
Ю.М. Бобров

.