ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2014 року Справа №
904/4954/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М.
(доповідач),

суддів: Величко Н.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання:
Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Гордєюк О.В. представник,
довіреність №12/2421 від 03.12.13;

від відповідача: Агафонов Д.В.
представник, довіреність №1725 від 29.08.14

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атомтехнології" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 04.09.2014р.
у справі №904/4954/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Електропівденатоммонтаж", м.Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атомтехнології",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 46230,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 04.09.2014р.
у справі №904/4954/14 (суддя Ярошенко В.І.)
позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Атомтехнології" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Електропівденатоммонтаж" суму
попередньої оплати в розмірі 46230,00 грн.
та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Вмотивовуючи означене рішення,
місцевий господарський суд послався на
те, що відповідачем не виконані
зобов'язання щодо своєчасної поставки
товару, а на час розгляду спору у
господарському суді відповідачем не
заперечений факт отримання
попередньої оплати згідно
представленого платіжного доручення,
не надано доказів її повернення або
поставки товару на суму 46230,00 грн., а
відтак, позовна вимога про стягнення з
відповідача суми попередньої області у
розмірі 46230,00 грн. підлягає задоволенню
у повному обсязі. Посилання
відповідача на обставини, які склалися
під час виконання ним зобов'язань
згідно договору, як на форс-мажор та
застосування до них умов п. 7.4. договору
визнані судом необґрунтованими та не
підтвердженими належними та
допустимими доказами. При
постановленні рішення суд керувався
положеннями ст.ст. 173, 175, 193, 265
Господарського кодексу України, ст. ст.
712, 509, 629, 693 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України тощо.

Не погодившись з прийнятим рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 04.09.2014р. у справі №904/4954/14,
ТОВ "Атомтехнології" подало апеляційну
скаргу, в якій вважає, що судом першої
інстанції неправильно застосовано
норми матеріального права та порушено
норми процесуального права. Відповідач
просить скасувати означене рішення та
прийняти нове, яким відмовити в
задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
зазначає, що позивач та відповідач
погодили умови договору 11.03.2014р., а
позивач здійснив часткову оплату лише
24.03.2014р., що позбавило можливості довго
тримати чергу виробництва і
специфічний товар позивача було
виготовлено з невеликою затримкою на
виробництві, бо товар конвеєрним
шляхом не виробляється, має
нестандартні розміри і треба чекати
доки його виготовить завод у можливу
чергу. На думку відповідача, здійснена
позивачем оплата половини вартості
товару не може вважатися попередньою
оплатою, а є ні чим іншим як авансовий
платіж, бо відповідач повинен був
передати, а позивач отримати і оплатити
весь товар, а не половину і тому
застосування ч.2 ст.693 Цивільного
кодексу України є неправомірним, бо ця
стаття передбачає умови повної
попередньої оплати товару. Посилається
на те, що позивач мав постійну
інформацію від відповідача про
затримку виготовлення товару і сторони
не вважали за необхідне укладати
додаткові угоди про продовження
строків постачання, бо розділом 6
договору передбачили спосіб
забезпечення виконання зобов'язань у
вигляді пені. Відповідач також вважає,
що суд не врахував в оскаржуваному
рішенні, що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Скаржник зазначає, що послався у
відзиві на позов на п.7.4. договору. яка
обумовлює дії сторін у випадку
форс-мажору, лише для того, щоб звернути
увагу суду на єдину можливу підставу
для розірвання договору.

Позивач - ТОВ "Електропівденатоммонтаж"
у відзиві на апеляційну скаргу
зазначає, що суд першої інстанції
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин норми матеріального та
процесуального права. Позивач просить
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 04.09.2014р.
у справі №904/4954/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу залишити без
задоволення. Посилається на те, що
строк попередньої оплати не
встановлений ані Договором, ані
Специфікацією №1, а за таких умов ні про
яке порушення строків оплати позивачем
не може бути мови. Відповідач гроші
прийняв і назад не повернув, тобто
погодився з виконанням з боку позивача
грошових зобов'язань. Позивач звертає
увагу, що не заявляв вимогу про
розірвання договору або про
односторонню відмову від зобов'язання,
а на підставі ч.3 ст.612 Цивільного
кодексу України заявив про відмову від
прийняття виконання зобов'язання
боржником. У зв'язку із грубим
порушенням відповідачем своїх
зобов'язань щодо строків поставки за
Договором, позивач втратив інтерес
щодо подальшої співпраці із
відповідачем.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлених місцевим господарським
судом обставин справи та правильність
їх юридичної оцінки, колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено місцевим господарським
судом та знайшло своє підтвердження у
матеріалах судової справи під час її
розгляду судом апеляційної інстанції,
11.03.2014р. між позивачем - Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Електропівденатоммонтаж" (Покупець) та
відповідачем - Товариством з обмеженою
відповідальністю "Атомтехнології"
(Постачальник) укладено договір № 11/03/14
(договір), за умовами якого
постачальник зобов'язується передати у
власність Покупцю, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити на
умовах цього договору продукцію
(товар), кількісні та якісні
характеристики якої викладені у
специфікаціях, що є невід'ємною
частиною цього договору (додатками до
нього).

Відповідно до п. 2.1. договору поставка
товару здійснюється на умовах EXW
м.Дніпропетровськ. Строк поставки
товару (партії товару) зазначається у
специфікаціях, починається з моменту
передплати у розмірі 50 % вартості
товару, зазначеного у рахунку та
специфікації, якщо інше не передбачено
у специфікації.

За п. 3.2 договору покупець здійснює
оплату товару у наступному порядку: 50 %
загальної вартості товару, зазначеного
у рахунку та специфікації - передплата,
інші 50 % - за фактом готовності товару до
відвантаження, якщо інше не обумовлене
у специфікації.

В специфікації № 1 від 11.03.2014р. до
договору сторони визначили
найменування та кількість товару:
труба безшовна 30х2,5мм 12Х18Н10Т ГОСТ 9981-81
(127 шт.), труба безшовна 89х4,5мм 12Х18Н10Т
ГОСТ 9981-81 (547 шт.), відвід 90 розмір 89х4,5 мм
12Х18Н10Т ГОСТ 17375-2001 (35 шт.), трійник 30х2,5мм
12Х18Н10Т ГОСТ 17376-2001 (1 шт.), трійник 89х4,5мм
12Х18Н10Т ГОСТ 17376-2001 (2 шт.). Загальна
вартість товару, зазначеного у
специфікації, складає 92460,00 грн. з
урахуванням ПДВ, ПДВ - 15410,00 грн. Строк
поставки товару - 25 робочих днів з
моменту внесення на розрахунковий
рахунок Продавця 50 % попередньої
оплати. Оплата партії товару
відбувається за таких умов: 50 %
попередньої оплати товару, інші 50 % по
факту готовності до відвантаження зі
складу м.Дніпропетровськ.

На виконання умов договору, Покупець
перерахував кошти Постачальнику у
розмірі 46230,00 грн., що становить 50%
вартості договору та підтверджено
платіжним дорученням №1141 від 24.03.2014р.
(а.с.12).

Таким чином, відповідно до умов
укладеного між сторонами договору
поставка товару мала бути здійснена
відповідачем у строк до 18.04.2014р.

Відповідач, в свою чергу, прийняті на
себе договірні зобов'язання щодо
поставки товару, передбаченого умовами
договору, своєчасно не виконав.

13.05.2014р. позивач звернувся до
відповідача з листом за вих. №13/0841, в
якому просив надати відповідь щодо
конкретної дати поставки продукції,
зазначеної в специфікації №1 та
попередив про можливість розірвання
договірних відносин та повернення
авансового платежу у разі відсутності
інформації.

Відповідач листом від 13.05.2014р. за вих.
№198 надав відповідь позивачу, із
повідомленням причини своєчасного
невиконання договору, зазначивши, що
затримка пов'язана із виробничими
труднощами та запевнив позивача, що
компанія додасть всіх зусиль для
поставки товару у строк до 30.05.2014р.
(а.с.14).

30.05.2014р. відповідач листом за вих. №211
повідомив позивача, що продукція
оформлена митнецею та знаходиться на
території Росії, очікується у
Дніпропетровську орієнтовно 20 червня
(а.с.15).

Позивач 04.06.2014р. за вих. №12/1019 направив
відповідачу претензію та, пославшись
на ст.ст. 612, 693 Цивільного кодексу
України, повідомив відповідача про
відмову ТОВ "Електропівденатоммонтаж"
від прийняття виконання ТОВ
"Атомтехнології" своїх зобов'язань за
договором від 11.03.2014р. №11/03/14 і просив
відповідача до 10.06.2014р. повернути суму
попередньої оплати у розмірі 46230,00 грн.
на поточний рахунок підприємства
(а.с.16).

Відповідач листом від 10.06.2014р. за вих.
№218 повідомив позивача про те, що
продукція знаходиться на території
України, проходить процедури
розмитнення, в Дніпропетровську
очікується на 20 червня та просив
здійснити оплату останніх 50% згідно з
договором (а.с.17).

Позивач листом від 11.06.2014р. за вих. №12/1059
повторно повідомив відповідача про
відмову від прийняття від ТОВ
"Атомтехнології" виконання за
договором і просив негайно повернути
суму попередньої оплати (а.с.18).

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як визначає ч.1 ст. 693 Цивільного кодексу
України, якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 698 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
прийняти товар, крім випадків, коли він
має право відмовитись від договору
купівлі-продажу.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Так ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо продавець,
який одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Дослідивши умови договору поставки та
відповідної специфікації на товар,
листування сторін, які не містять
будь-яких застережень щодо відкладення
терміну поставки, пов'язаних із
специфікою його виробництва заводом -
виробником, і враховуючи на те, що
відповідач не є безпосереднім
виробником зазначеного товару та не
поніс витрати у зв'язку із його
виробництвом, колегія суддів не
знайшла підтвердження доводам
апеляційної скарги відповідача, що
специфічність товару викликала певну
затримку у його виробництві та може
слугувати підставою, яка позбавляє
позивача права на відмову від
отримання цього товару, як це
передбачено ч.3 ст. 693 Цивільного
кодексу України.

Відхиляються колегією суддів
апеляційного господарського суду і
доводи апеляційної скарги відповідача
щодо того, що допущене позивачем
прострочення в перерахуванні 50%
попередньої оплати слід розцінювати як
прострочення кредитора, яке надає
відповідачу право перенесення терміну
поставки товару, оскільки терміни
поставки вірно відраховані позивачем
саме від дати здійснення ним
попередньої оплати і сторонами не
внесено в умови договору будь-яких змін
щодо їх перенесення, зокрема у зв'язку
із специфікою виробництва товару чи
інших перешкод, як от виникнення
форс-мажорних обставин.

Твердження відповідача відносно того,
що здійснена позивачем оплата половини
вартості товару не може вважатися
попередньою оплатою, а є нічим іншим як
авансовий платіж, не ґрунтується на
законі, оскільки вищенаведена норма ч. 1
ст. 693 Цивільного кодексу України
передбачає часткову оплату товару до
його передання продавцем, тобто
часткову попередню оплату товару.

Виходячи із наведених фактів, колегія
суддів апеляційного господарського
суду вважає, що місцевий господарський
суд правильно встановив, що
відповідачем не були виконані
зобов'язання щодо своєчасної поставки
товару, а на час розгляду спору у
господарському суді знайшов
підтвердження факт отримання
відповідачем попередньої оплати
згідно представленого платіжного
доручення та не надано доказів її
повернення або поставки товару на суму
46230,00 грн., тому застосувавши положення
ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України
суд першої інстанції обґрунтовано у
повному обсязі задовольнив позовні
вимоги позивача про повернення йому
суми 46230,00 грн. попередньої оплати
шляхом примусового стягнення з
відповідача цих грошових коштів.

На підставі викладеного колегія суддів
апеляційного господарського суду
доходить висновку, що місцевим
господарським судом в оскаржуваному
рішенні повно встановлені фактичні
обставини справи, яким надана вірна
оцінка, у відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, і підстав для
скасування або зміни цього рішення,
передбачених статтею 104 Господарського
процесуального кодексу України, немає.
Тому апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні
апеляційної скарги, судові витрати
відповідача, понесені у зв'язку із
апеляційним оскарженням, згідно ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на цю особу.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Атомтехнології" - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 04.09.2014р.
у справі №904/4954/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено -
23.10.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Подобєд

Суддя
Н.Л. Величко

Суддя
О.Г. Іванов