ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р.
Справа № 5023/010/11

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Здоровко Л.М., суддя
Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.,

при секретарі Міракові Г.А.

за участю представників:

позивача - Квіцінська А.І. на підставі
довіреності №01-42юр/8329 від 15.09.2014р.,

відповідача - Колісник І.А. на підставі
довіреності №48 від 18.12.2013р.

третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Харківської
міської ради - не з'явився, Департамента
комунального господарства Харківської
міської ради - не з'явився, Комунального
підприємства "Харківводоканал" -
Лисенко В.С. на підставі довіреності
№224/810/13 від 18.12.2013р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Комунального
підприємства
"Виробничо-технологічного
підприємства "Вода" (вх. №1011Х/2) на
рішення господарського суду
Харківської області від 14.02.2011р. у
справі № 5023/010/11,

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків,

до відповідача Комунальне
підприємство "Виробничо-технологічне
підприємство "Вода", м. Харків,

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: 1. Харківська
міська рада, м. Харків,

2. Департамент комунального
господарства Харківської міської ради,
м. Харків,

3. Комунальне підприємство
"Харківводоканал", м. Харків

про стягнення 11 463 424,13 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерна компанія "Харківобленерго"
звернулась до господарського суду
Харківської області з позовом про
стягнення з відповідача на свою
користь заборгованості, яка виникла
внаслідок несвоєчасної оплати послуг з
постачання електроенергії згідно
договору № 1.01 від 03.01.2008 р. за листопад
2010 року у розмірі 11 463 424,13 грн., з якої: 11
175 399,26 грн. - вартість електричної
енергії (в тому числі тарифна складова 9
312 832,74 грн. та ПДВ 20 % - 1 862 566,52 грн.),
43 656,01 грн. - 3 % річних, 72 677,67 грн. -
інфляційних витрат, 62 654,51 грн. КРЕ (в
тому числі тарифна складова - 52212,09 грн.,
та ПДВ 20 % -10442,42 грн.), 109 036,68 грн. -
пені.

Під час розгляду справи позивач
звернувся до суду з листом, в якому
зазначив про часткову оплату боргу по
вартості електричної енергії та ПДВ на
загальну суму 1 640 000 грн., КРЕ та ПДВ
на КРЕ в сумі - 32 519,02 грн. та просить в
цій частині провадження у справі
припинити.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 14.02.2011р. (суддя
Лаврова Л.С.) позовні вимоги задоволено
частково; відмовлено КП
"Виробничо-технологічному
підприємству "Вода" в задоволені
клопотання щодо залучення до вступу у
справу Департаменту комунального
господарства Харківської міської ради;
стягнуто з Комунального підприємства
"Виробничо-технологічного
підприємства "Вода" на користь
Акціонерної компанії
"Харківобленерго":

- на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО
351823, - 9 535 399,26 грн.
вартості електричної енергії (в тому
числі тарифна складова - 7 946 166,05 грн. та
ПДВ 20 % - 1 589 233,21 грн.);

- на п/р 0912 в АТ "Банк Золоті
Ворота", МФО 351531, - 43 656,01
грн. 3 % річних, 72 677,67 грн. інфляційних
витрат, плату з компенсації
перетікання реактивної енергії в
розмірі 30 135,49 грн. (у тому числі ПДВ 20 % в
розмірі 5 022,59 грн.), 109 036,68 грн. пені, 25 500,00
грн. витрат по сплаті державного мита
та 236, 00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

В частині стягнення заборгованості по
електроенергії та ПДВ в розмірі
1 640 000,00 грн., по КРЕ та ПДВ на КРЕ
в сумі 32519,02 грн. провадження у справі
припинено на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК
України.

В решті позову відмовлено.

КП "Виробничо-технологічне
підприємство "Вода", не погоджуючись з
рішенням господарського суду
Харківської області від 14.02.2011 р., подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушенням судом норм матеріального
та процесуального права та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просить вказане рішення
суду першої інстанції скасувати в
частині стягнення з КП
"Виробничо-технологічного
підприємства "Вода" суми в розмірі 9 535
399, 26 грн. за активну електричну енергію,
3% річних в розмірі 43 656, 01 грн., 72 677, 67 грн.
інфляційних втрат, 109 036, 68 грн. пені та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким стягнути заборгованість за
електричну енергію у розмірі 2 137 200 грн.,
а у задоволенні позовних вимог АК
"Харківобленерго" в частині стягнення 7
686 224, 13 грн. 3% річних в розмірі 43 656, 01
грн., 72 677, 67 грн. інфляційних втрат та
109 036, 68 грн. пені - відмовити.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
залишок суми, що підлягає сплаті за
електричну енергію за листопад 2010р., з
урахуванням меж фінансового плану
підприємства, складає 2 137 200грн., тому
сума у розмірі 7 686 224, 13грн. не може
бути стягнена з відповідача, так як
виходить за межі фінансового плану
підприємства, у рамках якого КП "ВТП
"Вода" має право здійснювати платежі за
електричну енергію; у відповідача
відсутні кошти, необхідні для сплати за
весь обсяг спожитої електроенергії,
субсидіарну відповідальність перед
позивачем несе Харківська міська рада
в особі її уповноважених органів.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 04.03.2011р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження.

18.03.2011р. позивач надав до Харківського
апеляційного господарського суду
заперечення на апеляційну скаргу
(вх.№2978), просить залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржуване
рішення без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 16.05.2011р. у
справі №5023/010/11 залучено до участі у
справі у якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Харківську міську раду та Департамент
комунального господарства Харківської
міської ради; зупинено провадження у
справі №5023/010/11 до вирішення пов'язаної
з нею справи №49/193-10.

Підставою для зупинення Харківським
апеляційним господарським судом
провадження у справі №5023/010/11 стало те,
що позивачем у даній справі, крім
іншого, були пред'явлені вимоги про
стягнення інфляційних, 3% відсотків
річних та пені, які нараховані на
заборгованість за серпень 2010р., що є
предметом розгляду у справі №49/193-10 (н.р.
№5023/4029/11).

19.06.2014р. позивач подав до Харківського
апеляційного господарського суду
клопотання про поновлення провадження
у справі №5023/010/11 (вх.№5029).

Як зазначає позивач, на теперішній час
до договору про постачання електричної
енергії укладеного АК
"Харківобленерго" та КП "ВТП "Вода" від
03.01.2008р. №1,01 щомісяця укладаються
додаткові угоди з КП "Харківводоканал",
який приймає на себе всі зобов'язання
КП "ВТП "Вода", що передбачені
вищевказаним договором, тобто КП
"Харківводоканал" продовжує споживати
електричну енергію по договору
укладеному з КП "ВТП "Вода".

15.07.2014р. на адресу Харківського
апеляційного господарського суду від
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
надійшли пояснення (вх.№5590) з доданою
копією договору №517Е/184 від 29.10.2012р. про
організацію розрахунків відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.06.2012р. №517.

Згідно наданого договору вбачається,
що Комунальним підприємством
"Харківводоканал" при проведенні
взаєморозрахунків сплачено
Акціонерній компанії "Харківобленерго"
заборгованість за електричну енергію,
спожиту у листопаді 2010 року згідно
рішення суду №5021/010/11 від 14.02.2011р. на
суму 9 535 399, 26грн. та заборгованість з
компенсації перетікання реактивної
енергії в розмірі 30 135, 49грн. (у тому
числі ПДВ 20% в розмірі 5 022, 59грн.).

Таким чином, як зазначає позивач, у
справі №5021/010/11 спірною залишилась сума
боргу - 43 656,01 грн. 3 % річних, 72 677,67 грн.
інфляційних втрат, 109 036,68 грн. пені.

Відповідач подав до Харківського
апеляційного господарського суду
пояснення (вх.№5605 від 16.07.2014р., вх.№6156
від 01.08.2014р., вх.№6230 від 04.08.2014р.),
зазначає, що КП "ВТП "Вода" не є стороною
договору №517Е/184 від 29.10.2012р. про
організацію розрахунків, дії КП
"Харківводоканал" як майбутнього
правонаступника КП "ВТП "Вода" по
здійсненню розрахунку за
електроенергію за серпень 2010р. у справі
№5023/4029/11 не означає погодження та
визнання КП "ВТП "Вода" суми боргу за
електроенергію за серпень 2010р.

Розпорядженням секретаря судової
палати №2 Харківського апеляційного
господарського суду від 05.08.2014р. у
зв'язку з відпусткою судді Шутенко І.А.,
для розгляду даної справи сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В.,
суддя Плахов О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 07.08.2014р. у
справі №5023/010/11 клопотання Акціонерної
компанії "Харківобленерго" про
поновлення провадження у справі
задоволено, поновлено провадження у
справі №5023/010/11, залучено до участі у
справі у якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Комунальне підприємство
"Харківводоканал".

28.08.2014р. позивач подав до Харківського
апеляційного господарського суду
пояснення (вх.№7061) щодо суми боргу
відповідача перед позивачем.

01.09.2014р. відповідач подав до
Харківського апеляційного
господарського суду клопотання
(вх.№7145) про надання відстрочки
виконання рішення суду по справі
№5023/010/11 до 01.09.2015р. на тій підставі, що
КП "ВТП "Вода" знаходиться в такому
фінансовому стані, коли об'єктивно
відсутня можливість виконати рішення
суду.

Також відповідачем подано клопотання
(вх.№7146 від 01.09.2014р.) про зменшення
розміру стягуваної суми пені на 95%,
посилаючись на те, що заборгованість за
електричну енергію виникла не з вини
відповідача, відповідач вжив залежних
від нього заходів щодо належного
виконання зобов'язання, а також
враховуючи факт припинення
фінансово-господарської діяльності
відповідача.

Відповідачем подано до Харківського
апеляційного господарського суду
клопотання про зупинення провадження у
справі з додатками (вх.№7147 від 01.09.2014р.)
до завершення процесу реорганізації КП
"ВТП "Вода" з метою заміни сторони у
справі її правонаступником.

01.09.2014р. КП "Харківводоканал" подано до
Харківського апеляційного
господарського суду письмові
пояснення (вх.№7148), зазначає, що
КП "Харківводоканал" як
майбутній правонаступник КП "ВТП "Вода"
взяло на себе зобов'язання вчинити дії
для погашення вартості електричної
енергії, спожитої КП "ВТП "Вода" за
рахунок коштів державного бюджету. КП
"Харківводоканал" також вважає за
необхідне зупинити провадження у
справі №5023/010/11 до завершення процесу
реорганізації КП "ВТП "Вода".

01.09.2014р. відповідачем подано до
Харківського апеляційного
господарського суду докази
направлення КП "Харківводоканал" копії
апеляційної скарги (вх.№7153).

03.09.2014р. Харківською міською радою
подано до суду письмове пояснення
(вх.№7214) на клопотання КП "ВТП "Вода" про
зупинення провадження у справі
№5023/010/11, просить задовольнити
клопотання КП "ВТП "Вода" про зупинення
провадження у справі №5023/010/11.

Також Харківською міською радою подано
до суду пояснення (вх.№7233 від 03.09.2014р.)
щодо погашення заборгованості КП "ВТП
"Вода" за рахунок коштів бюджету міста
Харкова, зазначає, що Харківська міська
рада не відповідає за зобов'язаннями КП
"ВТП "Вода", в тому числі за
зобов'язаннями перед АК
"Харківобленерго".

03.10.2014р. апелянтом подано до
Харківського апеляційного
господарського суду уточнену
апеляційну скаргу на рішення
господарського суду Харківської
області від 14.02.2011р. (вх.№8576), просить
рішення господарського суду
Харківської області від 14.02.2011р. у
справі №5023/010/11 скасувати частково та
прийняти нове рішення, яким
провадження у справі в частині вимог
про стягнення вартості електричної
енергії - 9 535 399, 26грн. та КРЕ - 30 135, 49грн. -
припинити; у задоволенні вимог про
стягнення 3% річних - 43 656, 01грн., індексу
інфляції - 72 677, 67грн., 109 036, 68грн. -
відмовити у повному обсязі; в іншій
частині рішення від 14.02.2011р. залишити
без змін.

КП "Харківводоканал" подав до суду
апеляційної інстанції пояснення
(вх.№8577 від 03.10.2014р.) стосовно заявлених
апелянтом клопотань щодо зупинення
провадження у справі, щодо зменшення
розміру пені, щодо надання відстрочки
виконання рішення, зазначає, що усі
зазначені клопотання апелянта
підтримує.

03.10.2014р. позивач подав до Харківського
апеляційного господарського суду
заперечення на клопотання щодо
зупинення провадження у справі
(вх.№8578), заперечення на клопотання
щодо зменшення пені (вх.№8579),
заперечення на клопотання щодо надання
відстрочки (вх.№8580), просить у їх
задоволенні відмовити.

16.10.2014р. КП "Харківводоканал" подав до
суду письмові пояснення щодо уточненої
апеляційної скарги (вх.№9098), зазначає,
що погоджується з позицією апелянта,
викладеної в уточненій апеляційній
скарзі, просить у задоволенні вимог
позивача щодо стягнення 3% річних,
інфляційних та пені відмовити.

Апелянт надав до суду докази
направлення уточненої апеляційної
скарги на адресу Департаменту
комунального господарства Харківської
міської ради (вх.№9099 від 16.10.2014р.).

Також апелянт подав доповнення до
уточненої апеляційної скарги (вх.№9139
від 17.10.2014р.), просить оскаржуване
рішення скасувати частково, з
урахуванням додатково наданих доказів
прийняти нове рішення, яким
провадження у справі в частині вимог
про стягнення вартості електричної
енергії - 9 535 399, 26грн. та КРЕ - 30 135, 49грн. -
припинити; у задоволенні вимог про
стягнення 3% річних - 43 656, 01грн., індексу
інфляції - 72 677, 67грн., 109 036, 68грн. -
відмовити у повному обсязі; в іншій
частині рішення від 14.02.2011р. залишити
без змін.

У судовому засіданні Харківського
апеляційного господарського суду
20.10.2014р. представник апелянта підтримав
уточнену апеляційну скаргу, просить її
задовольнити, представник КП
"Харківводоканал" також підтримав
уточнену апеляційну скаргу
відповідача. Представник позивача
просить оскаржуване рішення залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Враховуючи, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
апеляційної скарги по суті, зважаючи на
те, що сторони та інші учасники
судового процесу про час та місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлені належним чином, та що явка
представників у судове засідання не
була визнана обов'язковою, зважаючи на
строки розгляду апеляційної скарги на
рішення суду, передбачені статтею 102
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути скаргу в даному
судовому засіданні.

Колегія суддів, розглянувши клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі до завершення процесу
реорганізації КП "ВТП "Вода" з метою
заміни сторони у справі її
правонаступником, дослідивши
матеріали справи у їх сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін та третіх осіб, дійшла висновку
про відмову у його задоволенні,
виходячи з наступного.

Згідно рішення Харківської міської
ради від 12.01.2011р. №132/11 розпочався
процес реорганізації Комунального
підприємства
"Виробничо-технологічного
підприємства "Вода" шляхом приєднання
до Комунального підприємства
каналізаційного господарства
"Харківкомуночиствод" (т.2 а.с.167).
Рішенням Харківської міської ради від
23.12.2011р. №577/11 КП каналізаційного
господарства "Харківкомуночиствод"
перейменовано на КП "Харківводоканал".

Згідно протоколу засідання комісії з
реорганізації КП "ВТП "Вода" від 27.09.2011р.
(а.с.173) вирішено припинити
господарсько-фінансову діяльність КП
"ВТП "Вода" з 30.09.2011р. у зв'язку з
виконанням комісією необхідних
процедур з припинення підприємств
передбачених Програмою дій щодо
реорганізації КП "ВТП "Вода" і
забезпечити закінчення процедури
припинення КП "ВТП "Вода" як юридичної
особи, у відповідно до затвердженої
програми дій щодо реорганізації КП "ВТП
"Вода" та діючого законодавства.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, станом на
02.07.2014р. КП "ВТП "Вода" з 13.05.2011р.
перебуває в стані припинення (а.с.116-118).

Як зазначає КП "Харківводоканал", з
метою виконання функції
водопостачання міста, яка не може бути
зупиненою та тривалістю процесу
реорганізації КП "ВТП "Вода", до статуту
КП "Харківводоканал" 26.01.2012р. були
внесені відповідні зміни щодо функції
водопостачання, без фіксації факту
правонаступництва, який не настав у
зв'язку з відсутністю факту передачі
всього майна КП "ВТП "Вода" до
КП "Харківводоканал".

Згідно наявного у матеріалах справи
витягу зі статуту КП "Харківводоканал"
(т.2 а.с.182-183), підприємство є юридичною
особою відповідно до чинного
законодавства України та
правонаступником Виробничого
управління каналізаційного
господарства міста Харкова; Державного
комунального підприємства
каналізаційного господарства
"Харківкомуночиствод", перейменованого
на Комунальне підприємство
каналізаційного господарства
"Харківкомуночиствод".

27.06.2012р. між КП "ВТП "Вода" та КП
"Харківводоканал" у зв'язку з тривалим
процесом реорганізації КП "ВТП "Вода"
укладено договір №192/6-ПД/12 (т.2 а.с.186-187),
відповідно до пункту 1.1. якого КП
"Харківводоканал" як майбутній
правонаступник КП "ВТП "Вода"
зобов'язується вчинити всі необхідні
дії відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України №517 від 11.06.2012р. "Про
затвердження Порядку та умов надання у
2012 році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування" та провести розрахунки
з погашення вартості електричної
енергії, спожитої КП "ВТП "Вода", згідно
договору №1,01 від 03.01.2008р. за рахунок
субвенції виділеної з Державного
бюджету відповідно до пункту 48 статті 9
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2012 рік".

Враховуючи вищенаведене, та як
зазначають у своїх письмових
поясненнях сторони та треті особи у
справі, фактично діяльність КП "ВТП
"Вода" не здійснюється, поточні рахунки
у банківських установах закриті, проте,
запис про припинення КП "ВТП
"Вода" в Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців не внесений.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду зазначає, що
частина 2 статті 79 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає випадки, коли господарський
суд має право зупиняти провадження у
справі, зокрема, у випадку заміни
однієї з сторін її правонаступником.

Відповідно до статті 25 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
смерті або оголошення померлою,
припинення діяльності суб'єкта
господарювання шляхом реорганізації
(злиття, приєднання, поділу,
перетворення), заміни кредитора чи
боржника в зобов'язанні, а також в інших
випадках заміни особи у відносинах,
щодо яких виник спір, господарський суд
залучає до участі у справі
правонаступника відповідної сторони
або третьої особи на будь-якій стадії
судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до
вступу у справі правонаступника,
обов'язкові для нього так само, як вони
були обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив.

Стаття 104 Цивільного кодексу України
передбачає, що юридична особа
припиняється в результаті передання
всього свого майна, прав та обов'язків
іншим юридичним особам -
правонаступникам (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або в результаті
ліквідації. Юридична особа є такою, що
припинилася, з дня внесення до Єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Згідно з частиною 1 статті 59
Господарського кодексу України
припинення діяльності здійснюється
шляхом його реорганізації (злиття,
приєднання, поділу, перетворення) або
ліквідації - за рішенням власника
(власників) чи уповноважених ним
органів, за рішенням інших осіб -
засновників суб'єкта господарювання чи
їх правонаступників, а у випадках,
передбаченим цим Кодексом, - за
рішенням суду.

Таку ж норму містить і стаття 33 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", згідно якої юридична
особа припиняється в результаті
передання всього свого майна, прав та
обов'язків іншим юридичним особам -
правонаступникам у результаті злиття,
приєднання, поділу, перетворення
(реорганізації) або в результаті
ліквідації за рішенням, прийнятим
засновниками (учасниками) юридичної
особи або уповноваженим ними органом,
за судовим рішенням або за рішенням
органу державної влади, прийнятим у
випадках, передбачених законом.

При цьому, юридична особа є такою, що
припинилася, з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення юридичної особи.

Разом з тим, судова колегія зазначає, що
з травня 2011 року по серпень 2014 року
справа була зупинена до вирішення
пов'язаної з нею справи №49/193-10, яка у
свою чергу була зупинена до здійснення
заміни КП "ВТП "Вода".

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014р.
провадження у справі №5023/4029/13 (н.р.49/193-10)
поновлено. Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
27.08.2014р. апеляційну скаргу КП "ВТП "Вода"
залишено без задоволення, рішення
господарського суду Харківської
області від 15.08.2011р., яким в тому числі
задоволені позовні вимоги АК
"Харківобленерго" до КП "ВТП "Вода" про
стягнення заборгованості за спожиту
електроенергію за серпень 2010 року,
залишено без змін.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,
ратифікованої Законом від 17.07.1997 року,
визначає, що кожній фізичній або
юридичній особі гарантується право на
розгляд судом упродовж розумного
строку цивільної, кримінальної,
адміністративної або господарської
справи, а також справи про
адміністративне правопорушення, в якій
вона є стороною.

Колегія суддів вважає, що
реорганізація КП "ВТП "Вода", яка триває
з 2011 року, може призвести до надто
тривалого часу розгляду справи по суті
та порушення прав позивача.

Враховуючи вищенаведене, а також
приписи Конвенції про захист прав
людини та основних свобод щодо
розумного строку розгляду справи,
колегія суддів вважає, що в даному
випадку зупинення провадження по
справі не є необхідністю, а позивач не
позбавлений права в подальшому, після
завершення процедури реорганізації та
визначення правонаступника звернутися
до органів виконавчої служби з заявою
про заміну сторони.

Дослідивши матеріали справи №5023/010/11,
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

03.01.2008 року між Акціонерною компанією
"Харківобленерго" (надалі -
постачальник) та КП "ВТП "Вода" (надалі -
споживач) був укладений договір № 1.01
про постачання електричної енергії (т.1
а.с.12-23), відповідно до умов якого
позивач зобов'язався постачати
електричну енергію для забезпечення
потреб електроустановок споживача
(відповідача) в обсягах, визначених
відповідно до додатків до цього
Договору, а відповідач зобов'язався
оплачувати постачальнику вартість
використаної (купленої) електроенергії
та здійснювати інші платежі згідно з
умовами договору та додатками до нього.

Відповідно до пункту 2.3.3. договору про
постачання електричної енергії
споживач зобов'язався своєчасно
оплачувати постачальнику вартість
електричної енергії та інші
нарахування згідно з умовами додатку
№2 "Порядок розрахунків" (ч.2 п.10.2 ПКЕЕ).

Пункт 3.1.1. договору визначає, що
постачальник має право отримувати від
споживача плату за поставлену
електричну енергію за роздрібними
тарифами, розраховану згідно з умовами
та правилами здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом, та інші платежі,
обумовлені цим договором (ч.1 п. 8.1 ПКЕЕ).

Відповідно до пункту 1 Додатку № 2 до
договору розрахунковий період
встановлено споживачу з 1 числа місяця
до 1 числа наступного місяця.

Згідно пункту 2.3.4. договору споживач
зобов'язався здійснювати оплату за
перетікання реактивної електричної
енергії між електромережею
постачальника та електроустановками
споживача згідно вимог ПКЕЕ та
додатком №4а "Порядок розрахунків за
перетікання реактивної
електроенергії".

Пункт 9.4. договору визначає, що цей
договір набирає чинності з дня його
підписання і укладається на строк до
31.12.2008р. Договір вважається продовженим
на кожний наступний календарний рік,
якщо за місяць до закінчення договору
жодною із сторін не буде заявлено про
припинення його дії або перегляд його
умов.

Доказів припинення договору сторонами
до суду не надано.

Позивач свої зобов'язання виконав у
повному обсязі, на підставі
вищезазначеного договору у листопаді
2010 року поставив відповідачеві
електроенергію, що підтверджується
звітами про споживання електроенергії
по засобам обліку КП "ВТП "Вода" по
показникам за листопад 2010р. (т.1 а.с.31-80)
та не спростовується відповідачем.

Проте, відповідач належним чином
договірні зобов'язання по своєчасній
сплаті за спожиту електроенергію у
листопаді 2010 року не виконав, внаслідок
чого за цей період утворилась
заборгованість з електричної енергії в
сумі 9 312 832, 74грн. та заборгованість
по КРЕ (реактивної енергії) в сумі 52 212,09
грн., яка нарахована згідно Методики
обчислення плати за перетікання
реактивної електроенергії між
електропередавальною організацією та
її споживачами, затвердженої наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 17.01.2002 р. № 19,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 01.02.2002р. за № 93/6381.

Крім того, у відповідності до вимог
Закону України "Про податок на додану
вартість" (у редакції, що діяв на момент
виникнення спірних правовідносин)
позивачем нарахована заборгованість
по податку на додану вартість на
електричну енергію у розмірі 20 % в сумі 1
862 566,52 грн. за цей період та по ПДВ на
КРЕ в сумі 10 442,42 грн.

Щодо наявної перед позивачем
заборгованості відповідач зазначає, що
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік" не було враховано
компенсацію в різниці в тарифах у
зв'язку з їх невідповідністю фактичним
витратам, сума зазначена позивачем до
сплати у розмірі 7 686 224, 13грн. виходить
до межі фінансового плану
підприємства, затвердженого органом
управління - територіальної громади м.
Харкова.

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи та підтверджується позивачем,
платіжним дорученням №138 від 30.11.2010р. в
рахунок погашення заборгованості за
спожиту електроенергію за листопад
2010р. відповідачем було сплачено 1 640
000, 00грн. (т.1 а.с.96) та сторонами
проведено взаємозалік на суму 32 519,
02грн., у тому числі ПДВ, з яких оплата по
КРЕ в сумі 27 099, 18грн., ПДВ на КРЕ - 5 419,
84грн.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо припинення в цій
частині провадження у справі на
підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України за відсутністю предмета спору.

Щодо заборгованості відповідача перед
позивачем у розмірі 9 535 399,26 грн.
вартості електричної енергії (в тому
числі тарифна складова - 7 946 166, 05грн. та
ПДВ 20% - 1 589 233, 21грн.), та заборгованості
по КРЕ (реактивної енергії) в сумі 30 135,
49грн. (у тому числі ПДВ 20 % в розмірі 5 022,
59грн.), колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до статті 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно статті 174 Господарського
кодексу України господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Стаття 193 Господарського кодексу
України визначає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору
енергопостачання є договір про
постачання електричної енергії
споживачу. Особливості постачання
електричної енергії споживачам та
вимоги до договору про постачання
електричної енергії встановлюються
законами України "Про засади
функціонування ринку електричної
енергії України" та "Про
електроенергетику".

Відповідно до приписів статей 525, 526, 530
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як вбачається із заперечення позивача
на відзив відповідача (т.1 а.с.95),
поданого до суду першої інстанції,
неоплаченою залишена сума позову по
електроенергії та ПДВ в розмірі 9 535
399, 26грн.

Враховуючи вищенаведене та з
урахуванням вимог чинного
законодавства України, колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що належне виконання
позивачем своїх обов'язків за
договором про постачання електричної
енергії підтверджується матеріалами
справи та відповідачем не
спростовується. Проте, на час винесення
судом першої інстанції оскаржуваного
рішення за спожиту електроенергію
відповідач не сплатив, доказів на
підтвердження погашення
заборгованості у розмірі 9 535 399,26 грн. та
заборгованості по КРЕ (реактивної
енергії) в сумі 30 135, 49 грн. до суду
першої інстанції не надав, суму
заборгованості перед постачальником
не спростував.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимога позивача щодо
стягнення відповідача грошових коштів
за поставлену електроенергію у розмірі
9 535 399,26 грн. є правомірною, відповідає
вимогам чинного законодавства та
підлягаючою задоволенню.

Враховуючи, що відповідачем не було
погашено заборгованість до прийняття
рішення судом першої інстанції,
колегія суддів вважає безпідставними
вимоги апелянта, зазначені в уточненій
апеляційній скарзі щодо часткового
скасування оскаржуваного рішення та
прийняття нового рішення, яким
провадження у справі в частині вимог
про стягнення вартості електричної
енергії 9 535 399, 26грн. та КРЕ - 30 135, 49грн.
припинити.

Вказані вимоги в силу статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, яка визначає, що в апеляційній
інстанції не приймаються і не
розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції, не можуть бути розглянуті в
суді апеляційної інстанції, не можуть
бути підставою для скасування чи зміни
оскаржуваного рішення, отже не
приймаються колегією суддів
апеляційної інстанції.

Разом з тим, зазначені питання можуть
вирішуватись сторонами на стадії
виконання судового рішення шляхом
надання до органів Державної
виконавчої служби доказів погашення
заборгованості.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором про
постачання електричної енергії,
позивачем також нараховано 43 656,01 грн.
3 % річних, 72 677,67 грн.
інфляційних та 109 036,68 грн. пені.

Згідно положень статей 610, 611 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки,
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Стаття 612 цього Кодексу закріплює, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

У відповідності до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та 3 % річних з простроченої
суми боргу.

Згідно пункту 4.2.1. договору, за внесення
платежів, передбачених пунктом 2.3.3 - 2.3.4
цього Договору, з порушенням термінів,
визначених додатком №2 "Порядок
розрахунків", споживач сплачує
постачальнику суму боргу з урахуванням
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу, 3% річних та індексу інфляції.
Сума пені нараховується споживачу з
першого дня прострочення платежу, який
повинен бути здійснений споживачем в
термін, встановлений в додатку №2
"Порядок розрахунків", до дня
ліквідації заборгованості включно та
зазначається в рахунку окремим рядком
(ч. 8, 9 п. 8.1 ПКЕЕ).

Дослідивши надані позивачем
розрахунки 3% річних, інфляційних та
пені, враховуючи приписи чинного
цивільного законодавства України,
колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку про їх
правомірність та обґрунтованість.

Щодо доводів відповідача з посланням
на висновки Верховного Суду України,
зазначені у постанові від 30.09.2014р., що
порядок та строк виконання
зобов'язання з погашення вартості
електричної енергії за листопад 2010
року був змінений згідно з умовами
договору №517Е/184 від 29.10.2012р. про
організацію взаєморозрахунків
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 11.06.2012р. №517, що є
підставою, на думку апелянта, для
скасування рішення суду першої
інстанції в частині стягнення 72 677,67
грн. інфляційних, 43 656,01 грн. 3 % річних
та 109 036,68 грн. пені, колегія суддів
зазначає наступне.

Як вбачається із обставин справ
№5011-1/1043-2012-42/528-2012, №5011-35/1272-2012-42/527-2012,
№5011-35/1533-2012-19/522-2012, розглянутих
Верховним Судом України, рішення суду
першої інстанції у кожній з них було
прийнято вже після укладення
відповідних договорів про організацію
взаєморозрахунків з погашення
заборгованості на виконання постанови
Кабінету Міністрів України від 11.06.12
№517 - тобто обставини щодо зміни умов
первісних договорів були предметом
дослідження судами першої інстанції.

Натомість у даній справі оскаржуване
рішення було прийнято 14.02.2011р., тобто до
укладення договору №517Е/184 від 29.10.12.
Відповідно, суми пені, річних та
інфляційних було визначено місцевим
господарським судом, виходячи виключно
з умов укладеного між сторонами
первісного договору №1.01 від 03.01.2008р.

За таких обставин, з урахуванням
приписів статті 101 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів не вважає належними
аргументами посилання відповідача на
положення договору №517Е/184 від 29.10.2012р.,
оскільки зміна правовідносин між
сторонами, що відбулася після
прийняття судового рішення, не може
бути підставою для його скасування в
апеляційному порядку, а правомірність
здійснення місцевим господарським
судом відповідних нарахувань сум пені,
річних та інфляційних на момент
прийняття оскаржуваного рішення
перевірена апеляційним господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення з відповідача 72 677,67 грн.
інфляційних, 43 656,01 грн. 3 % річних та 109
036,68 грн. пені підлягає задоволенню.

Щодо доводів апелянта, що сума,
зазначена позивачем до сплати,
виходить за межі фінансового плану
підприємства, у рамках якого КП "ВТП
"Вода" має право здійснювати платежі за
електричну енергію, та що субсидіарну
відповідальність перед позивачем несе
Харківська міська рада в особі її
уповноважених органів, колегія суддів
зазначає наступне.

Зобов'язання по сплаті спожитої
електричної енергії у відповідача
виникло на підставі договору про
постачання електричної енергії №1.01
від 03.01.2008 року, а фінансовий план на 2010
рік складений та затверджений
Департаментом комунального
господарства Харківської міської ради,
на який посилається відповідач, не
змінює умов договору щодо порядку
розрахунків за отриману електричну
енергію.

У матеріалах справи відсутні
відомості, що до договору №1.01 від
03.01.2008р. вносилися зміни щодо порядку
здійснення розрахунків.

Окрім іншого, важке матеріальне
становище підприємства не є підставою
для звільнення від виконання
обов'язків за договором.

Відповідно до статті 136 Господарського
кодексу України, власник майна,
закріпленого на праві господарського
відання за суб'єктом підприємництва,
здійснює контроль за використанням та
збереженням належного йому майна
безпосередньо або через уповноважений
ним орган, не втручаючись в
оперативно-господарську діяльність
підприємства.

Відповідно до пункту 2.4 статуту КП "ВТП
"Вода" (т.2 а.с.49-55), підприємство не
відповідає по зобов'язаннях
Харківської міської ради та її
виконавчих органів в сферу управління
яких воно входить, а останні не
відповідають по зобов'язаннях
підприємства.

Відповідно до пункту 2.3 статуту КП "ВТП
"Вода" підприємство, як юридична особа,
має відокремлене майно, яке передане
йому на праві господарського відання.

Пункт 4.1 статуту визначає, що для
здійснення предмету та цілей
діяльності, підприємство має право від
свого імені в установленому порядку
укладати договори, контракти,
здобувати майнові права і особисті
немайнові права, нести обов'язки,
виступати позивачем і відповідачем в
суді, господарському суді і
здійснювати інші дії, що не суперечать
чинному законодавству.

Основним узагальнюючим показником
фінансових результатів підприємства є
прибуток (доход). Підприємство
самостійно розпоряджається чистим
прибутком, що залишився в його
розпорядженні після сплати податків у
бюджет, на підставі розділу 6 статуту.

КП "ВТП "Вода" є комунальним
підприємством, згідно статуту несе
відповідальність за своїми
зобов'язаннями самостійно.

Положення статті 76 та статті 77
Господарського кодексу України щодо
діяльності державних, казенних
підприємств, в тому числі частини 7
статті 77 Господарського кодексу
України щодо субсидіарної
відповідальності держави в особі
органу, до сфери управління якого
входить підприємство, за його
зобов'язаннями, не можуть бути
застосовані до КП "ВТП "Вода", оскільки
комунальне підприємство з
вищевказаних підстав не має ознак
казенного підприємства.

Отже, правові підстави для покладання
на Харківську міську раду та
Департамент комунального господарства
Харківської міської ради повної
субсидіарної відповідальності за
зобов'язаннями КП "ВТП "Вода" відсутні.

Розглянувши клопотання відповідача
про надання відстрочки виконання
рішення суду по справі №5023/010/11 до
01.09.2015р., колегія суддів зазначає
наступне.

Апелянт обгрунтовує подане клопотання
приписами, викладеними в статті 121
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до статті 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Стаття 36 Закону України "Про виконавче
провадження" також визначає, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Отже, з заявою про відстрочку або
розстрочку виконання рішення, ухвали,
постанови, зміну способу та порядку їх
виконання сторона може звернутись до
господарського суду, який видав наказ
про примусове виконання рішення, після
набрання рішенням законної сили.

Як вбачається із матеріалів справи, до
суду першої інстанції відповідач з
клопотанням про відстрочку виконання
рішення відповідно до статті 83
Господарського процесуального кодексу
України не звертався.

Крім того, підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. Звертаючись до суду з заявою
про відстрочку виконання рішення,
сторона повинна обґрунтувати
неможливість виконання рішення суду
відразу, через обставини особливого
характеру, належними доказами, в
розумінні частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України, а також довести суду негативні
наслідки його господарської
діяльності у разі стягнення всієї суми
боргу. Проте, в даному випадку,
відповідачем вказаних доказів надано
не було.

За таких обставин судова колегія
відхиляє клопотання відповідача про
надання відстрочки виконання рішення
суду.

Розглянувши клопотання відповідача
про зменшення розміру стягуваної суми
пені на 95%, дослідивши матеріали справи
у їх сукупності та враховуючи приписи
чинного законодавства України, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 233
Господарського кодексу України у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Як вбачається із поданого відповідачем
в обґрунтування своїх вимог щодо
зменшення розміру суми пені договору
від 29.10.2012р. №517Е/184 про організацію
взаєморозрахунків відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.06.2012р. №517, КП "Харківводоканал"
перерахував на рахунок АК
"Харківобленерго" 293 848 597, 36грн. для
погашення заборгованості за
електричну енергію, з них, зокрема
спожиту у листопаді 2010 року згідно
рішення суду №5023/010/11 від 14.02.2011р. на
суму 9 535 399, 26грн.

До суду першої інстанції відповідач
клопотання про зменшення розміру
стягуваної суми пені на 95% не подавав.

За таких обставин, та враховуючи
ступінь виконання зобов'язання
боржником, інтереси не тільки
відповідача, а й позивача, положення
статті 101 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки зазначене клопотання не було
предметом розгляду в суді першої
інстанції, судова колегія відхиляє
клопотання відповідача про зменшення
розміру стягуваної суми пені на 95%.

З огляду на викладене, враховуючи, що
місцевий господарський суд забезпечив
дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження усіх
фактичних обставин справи та дав
належну правову оцінку наявним у
матеріалах справи доказам, а
оскаржуване рішення прийняте з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Харківської
області від 14.02.2011р. у справі № 5023/010/11 -
без змін.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства
"Виробничо-технологічного
підприємства "Вода" залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 14.02.2011р. у
справі №5023/010/11 залишити без
змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 27.10.2014
року.

Головуючий суддя
Здоровко Л.М.

Суддя
Лакіза В.В.

Суддя
Плахов О.В.