КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2014 р. Справа№ 910/3921/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги б/н від 28.07.2014 року товариства з
обмеженою відповідальністю «Рубікон
ХХІ» на рішення господарського суду
міста Києва від 14.07.2014 року

у справі № 910/3921/14 (головуючий
суддя - Босий В. П., судді - Підченко Ю. О.,
Стасюк С. В. )

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рубікон ХХІ»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк»

про стягнення
заборгованості 270 101, 90 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Курочкін О.О. за дов.,
Соколовська Я.В. за дов.,

від відповідача: Стельмах Ю.В. за дов.,
Забара Ю.С. за дов.

від третьої особи: не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2014 року до господарського суду
міста Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю «Рубікон
ХХІ» з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» про стягнення 270 101,
90 грн, що становить: 257 327, 19 грн боргу, 10
173, 24 грн пені та 2 601, 47 грн - 3 % річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, посилається на порушення
відповідачем умов договору про надання
юридичних послуг від 05.11.2010 року в
частині оплати вартості наданих
послуг.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 16.06.2014 року до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача залучено Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк».

Рішенням господарського суду м. Києва
від 14.07.2014 року позивачу відмовлено у
задоволені позовних вимог.

Не погодившись із прийнятим рішенням,
позивач, 28.07.2014 року подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
14.07.2014 року по справі № 910/3921/14 скасувати
та постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, невідповідності висновків
суду, викладених у рішенні, обставинам
справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що суд
першої інстанції неправомірно не
прийняв до уваги пояснення позивача
про втрату оригіналу договору про
надання юридичних послуг від 05.11.2010
року, про що позивач надав відповідну
довідку. Позивач стверджує, що він
звертався до відповідача з проханням
підписати дублікат вищевказаного
договору, однак відповідач відмовився
від підписання дублікату договору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.08.2014 року
апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Рубікон
ХХІ» на рішення господарського суду м.
Києва від 14.07.2014 року у даній справі
прийнято до провадження та призначено
до розгляду у судовому засіданні на
06.10.2014 року.

Представники апелянта (позивача) у
судовому засіданні 06.10.2014 року
підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представники відповідача у судовому
засіданні 06.10.2014 року та у відзиві на
апеляційну скаргу заперечили доводи
скаржника, просять рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
скаргу - без задоволення.

22.09.2014 року третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача надіслала до суду
відзив на апеляційну скаргу, в якому
просить залишити апеляційну скаргу без
задоволення, рішення господарського
суду міста Києва від 14.07.2014 року по
справі № 910/3921/14 - без змін. Крім того,
третя особа просить розглянути скаргу
без її участі.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

Позивач стверджує, що між ним та
відповідачем 05.11.2010 року було укладено
договір про надання юридичних послуг,
відповідно до п. 1.1, якого відповідач у
справі, як замовник за договором
доручив, а він, як виконавець за
договором прийняв на себе зобов'язання
надавати замовнику юридичну
комплексну допомогу в організації
контролю за виконанням різного роду
договорів, що укладаються замовником з
іншими юридичними та фізичними особами
в обсягах визначених договором в тому
числі за письмовим дорученням
представляти інтереси замовника в
органах Державної виконавчої служби
(п.п. 1.1.6) з обмеженнями, переліченими у
даному пункті та здійснювати супровід
виконавчого провадження в органах
державної виконавчої служби та
контроль за його виконанням. (п.п.1.1.7).

Позивач стверджує, що в підтвердження
виконання зазначеного договору він
направив відповідачу акти виконаних
робіт (наданих послуг) № 33 від 26.03.2013
року, № 34 від 26.03.2013 року, № 35 від 04.06.2013
року та № 36 від 04.06.2013 року (а.с.53-56, т.1),
всього на суму 257 327,19 грн, з вимогою
оплатити виконані послуги, однак
відповідачем акти не підписано та не
оплачено вартість послуг в строки
визначені договором.

Листом № 2311 від 16.10.2013 року відповідач
заперечив надання зазначених в актах
виконаних робіт послуг, для з'ясування
фактичного обсягу наданих послуг
просив надати письмові докази вчинення
дій відносно боржників зазначених в
актах виконаних робіт (№ 33,34,35,36) в
процесі виконавчого провадження,
надати копії документів, які були
направлені до ДВС та інших організацій,
з відмітками про їх прийняття (а.с.57, т.1).

В ході розгляду справи сторони не
надали оригіналу договору від 05.11.2010
року. За твердженням позивача даний
договір було втрачено, від підписання
дублікату договору відповідач
відмовився.

Місцевий господарський суд,
посилаючись на те, що надана позивачем
до позовної заяви копія договору про
надання юридичних послуг від 05.11.2010
року не завірена належним чином та у
встановленому законодавством порядку,
оскільки не містить зазначення посади
особи, яка здійснювала посвідчувальний
напис, її прізвища і ініціалів, відтак є
належним доказом у справі, дійшов
висновку про відсутність доказів
укладення договору про надання
юридичних послуг від 05.11.2010 року.
Оскільки позивачем не доведено факт
наявності у відповідача обов'язку зі
сплати на користь позивача вартості
наданих за таким договором послуг, суд
відмовив позивачу у задоволені позову.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду, оскільки неподання
оригіналу договору у зв'язку з його
втратою не може бути підставою відмови
у позові. В даному випадку наявність
правовідносин між сторонами суд
повинен встановити шляхом оцінки інших
доказів та доводів, наявних в
матеріалах справи.

З матеріалів справи (лист відповідача -
відповідь на претензію № 2311 від 16.10.2013
року, відзив на позов № 823 від 04.04.2014
року (а.с.57,89,т.1) вбачається, що
відповідач не заперечує існування та
укладення договору про надання
юридичних послуг від 05.10.2010 року, відтак
виконання послуг за даним договором
колегія оцінює з представлених
сторонами доказів та виконання ними
умов даного договору.

За правовою природою укладений між
сторонами договір має ознаки договору
з надання послуг, згідно якого, в силу
ст. 901 ЦК України, одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням іншої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо
договір передбачає надання послуг за
плату, замовник зобов'язаний оплатити
надану йому послугу в розмірі, у строки
та в порядку, що встановлені договором.

Договір про надання послуг є
двосторонньозобов'язальним, оскільки і
виконавець, і замовник наділені як
правами, так і обов'язками. На виконавця
покладено обов'язок надати послугу і
надано право на одержання відповідної
плати або відшкодування фактичних
витрат, необхідних для виконання
договору. Замовник у свою чергу
зобов'язаний оплатити послугу і
наділений правом отримання належного
виконання послуги з боку виконавця.

З огляду на норми ст.ст. 174, 193 ГК України,
ст. ст. 11, 509, 526, 626 ЦК України зазначив, що
підставою виникнення зобов'язання є
договір укладений між сторонами,
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до вимог
закону, умов договору.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

У відповідності до умов п.1.3 договору
від 05.11.2010 року юридичні послуги,
передбачені цим договором
здійснюються виконавцем за окремими
замовленнями замовника, які
оформлюються окремим листом або Актом
прийому передачі реєстру боржників для
проведення виконання з переліком
фізичних та юридичних осіб, щодо яких
замовник надає послуги.

Пунктом 3.1. договору сторони
встановили, що підставою для сплати
послуг виконавця є підписання
двохстороннього акту наданих послуг.

Відповідно до п. 3.3. договору замовник
оплачує на рахунок виконавця фактично
надані ним послуги протягом трьох
банківських днів з моменту підписання
акту наданих послуг обома сторонами.

В представлених Актах виконаних робіт
(наданих послуг) № 33, 34 від 26.03.2013 року та
№ № 35, 36 від 04.06.2013 року, підписаних лише
з боку позивача зазначено, що позивачем
згідно договору № 05/11 від 05.11.2010 року
було виконано комплексну юридичну
допомогу по стягненню простроченої
заборгованості з ОСОБА_7 в сумі 97295,06
грн, ОСОБА_8 в сумі 40368,00 грн, ОСОБА_9 в
сумі 402201,82 грн, ОСОБА_10 в сумі 257894,55 грн,
ОСОБА_11 в сумі 221154,40 грн, ОСОБА_16 в сумі
101008,08 грн, ОСОБА_17 в сумі 51167,79 грн,
ОСОБА_18 в сумі 122233,31 грн, ОСОБА_12 в сумі
516074,35 грн.

Відповідач заперечив надання послуг
юридичного супроводження виконавчого
провадження по стягненню
заборгованості із зазначених осіб,
оскільки всупереч умов договору таке
супроводження проводиться за окремим
дорученням замовника (п.п. 1.1.5, 1.1.6,
договору), якого він, як замовник за
договором не надавав.

За умовами п.1.3 договору та у
відповідності до вимог ст.9 Закону
України «Про виконавче провадження» на
виконання договору замовник надає
виконавцю відповідну довіреність.
Отже, враховуючи правову природу
послуг, які мають надаватися за
договором від 05.11.2010 року, вони
надаються лише при наявності належним
чином оформленої довіреності.

З умов договору (п.п.1.1.6,1.3,1.6 договору) на
виконання зазначених послуг замовник
надає письмову згоду (крім договору),
окреме замовлення по кожному боржнику,
або Реєстр боржників, що оформлюється
Актом передачі реєстру боржників, з
чітким визначенням переліку боржників
щодо яких надаються послуги.

Позивач не представив доказів
замовлення виконання послуг по
стягненню заборгованості з боржників
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_16, ОСОБА_17 в сумі 51167,79 грн, ОСОБА_18,
ОСОБА_12, не представив доручень
замовника на уповноваження здійснення
певних дій по стягнення заборгованості
з даних боржників, не довів належними
чи допустимими доказами надання послуг
на виконання договору від 05.11.2010 року.

З процесуальних документів, наявних в
матеріалах справи вбачається, що
виконавчі дії по примусовому стягненню
простроченої заборгованості з
боржників, зазначених в односторонніх
Актах виконаних робіт (надання послуг),
приймали участь представники
відповідача за відповідними
дорученнями, та представники третьої
особи (АТ «ОТП Банк») на що наголошують
представники відповідача та третьої
особи у відзиві, письмових поясненнях.

Так, з представлених в матеріалах
справи доказів вбачається, що заяви на
відкриття виконавчого провадження по
стягненню заборгованості по спірних
боржниках подавалися представниками
банку, виконавчі дії вчинялися за
участю представників банку та
відповідача (а.с.104-199,т.1).

Крім того, колегія суддів апеляційного
господарського суду звертає увагу на
те, що представлені позивачем договори
субпідряду на надання юридичних
послуг, які укладено ним з фізичними
особами: від 01.11.2010 року з ОСОБА_13, від
10.09.2010 року з ОСОБА_14, від 10.08.2010 року з
ОСОБА_15 не можуть бути доказом
виконання робіт та надання послуг за
договором від 05.11.2010 року, який укладено
з відповідачем у справі, оскільки
відповідач не є стороною договорів
субпідряду, договір від 05.11.2010 року
укладено пізніше і договором від 05.11.2010
року не передбачено умови надання
послуг третіми особами.

Враховуючи наведене, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає що
позивач не довів належними доказами
надання послуг за договором від 05.11.2010
року, тому визнає правомірною відмову у
задоволенні позову про стягнення 257 327,
19 грн боргу.

Оскільки позовні вимоги про стягнення
10 173, 24 грн пені та 2 601, 47 грн - 3 % річних є
похідними від основної вимоги місцевий
господарський суд обґрунтовано
відмовив позивачу у задоволені позову
в частині стягнення пені та 3 % річних.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду міста Києва від
14.07.2014 року у справі № 910/3921/14 про
відмову у задоволені позову відповідає
фактичним обставинам справи та не
суперечить чинному законодавству
України, а відтак передбачених законом
підстав для скасування оскаржуваного
рішення місцевого господарського суду
не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати за перегляд рішення в
апеляційній інстанції покладаються на
позивача у справі (апелянта).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 та 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Рубікон
ХХІ» на рішення господарського суду
міста Києва від 14.07.2014 року у справі №
910/3921/14 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста
Києва від 14.07.2014 року у справі № 910/3921/14
залишити без змін.

3.Справу № 910/3921/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
Л.В. Кропивна

А.О. Мальченко