ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року
Справа № 915/1363/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача -
Данилової К.Ю. дов. б/н від 20.06.2012 року

за участю представника відповідача -
Власенко М.О. дов. № 1 від 03.01.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу,

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДОРПРОМ", 54017, м.
Миколаїв, вул. Декабристів, 23-А, кв. 79

До відповідача: Дочірнього
підприємства "Миколаївській
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
в особі філії "Березнегуватський
райавтодор", 54029, м. Миколаїв, вул. Галини
Петрової, 2-А

про: стягнення заборгованості у
розмірі 25618,80 грн.

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДОРПРОМ" звернулось
до господарського суду з позовними
вимогами (заява про збільшення
позовних вимог б/н від 14.10.2014 року ) про
стягнення з Дочірнього підприємства
"Миколаївський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства " Дочірнього
підприємства "Миколаївський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
в особі філії "Березнегуватський
райавтодор" грошових коштів в сумі 25945,12
грн. з яких: 21439,17 грн. - 3% річних, 4505,95 грн.
- втрати від інфляції.

В обґрунтування вказаних вимог
позивач зазначає, що в порушення вимог
чинного законодавства та умов договору
поставки №16-18/10/08 від 16.10.2008 відповідач
свої зобов'язання за договором не
виконав. У зв'язку з цим рішенням
господарського суду від 29.11.2011 по
справі №5016/3660/2011(12/205) з відповідача
було стягнуто на користь позивача 678070,27
грн. основного боргу, 78656,12 грн. збитків
від інфляції, 26917,59 грн. - 3% річних та
19291,98 грн. пені, 8029,36 грн. держмита та 236,0
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.
Зазначене рішення набрало законної
сили 03.04.2012, і саме з цієї дати вся сума
зобов'язання за ним набула природи
грошового зобов'язання та збільшилась
до 811201,32 грн.

Відповідач проти позовних вимог
заперечує, просить суд відмовити у
задоволенні позову, вказує на те, що
рішеннями господарського суду
позивачу вже відшкодовані матеріальні
втрати від знецінення грошових коштів
внаслідок інфляційних процесів та
компенсація за користування чужими
грошовими коштами у розмірі 3% річних
від простроченої суми, а тому повторне
нарахування цих же втрат на вже
відшкодовані втрати не відповідає
приписам ч.2 ст. 625 ЦК України, яка
передбачає, що ці нарахування
здійснюються саме на суму боргу. Також
вказує, що повторне нарахування цих же
втрат на вже відшкодовані втрати не
відповідає загальним засадам
цивільного законодавства України
справедливості, добросовісності та
розумності.

У відповідності до вимог ст. 77 ГПК
України в судових засіданнях 29.09.2014
року та 07.10.2014 року судом оголошувались
перерви.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог з огляду на наступне:

16.10.2008 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДОРПРОМ" та Дочірнім
підприємством "Миколаївський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Березнегуватський
райавтодор" був укладений Договір
поставки №16-18/10/08, у відповідності до
умов якого позивач зобов'язався
поставити відповідачу нафтопродукти,
кількість, асортимент та ціна яких
визначається в Додатках, які є
невід'ємними частинами договору, та на
умовах, викладених у договорі.

У зв'язку з неналежним виконанням
своїх зобов'язань по Договору, 28.10.2011 р.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДОРПРОМ" звернулося
до господарського суду Миколаївської
області із позовом про стягнення з
Дочірнього підприємства
"Миколаївський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" в особі філії
«Березнегуватський райавтодор»
основного боргу за отриманий товар за
договором поставки № 16-18/10/08 від 16.10.2008
р. у сумі 678070,27 грн., а також 19291,98 грн.
пені за період з 28.10.2010 р. по 02.01.2011 р.,
78656,12 грн. інфляційних втрат за період з
01.08.2010 р. по 30.09.2011 р., 26917,59 грн. трьох
відсотків річних за період з 03.07.2010 р. по
28.10.2011 р.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 29.11.11р. позов
ТОВ "ДОРПРОМ" задоволено у повному
обсязі, стягнуто з Дочірнього
підприємства "Миколаївський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
в особі філії «Березнегуватський
райавтодор» 802935,96 грн., з яких: 678070,27
грн. основного боргу, 78656,12 грн.
інфляційних втрат, 26917,59 грн. - 3% річних,
19291,98 грн. пені, а також 8029,36 грн.
держмита та 236 грн. витрат на
інформаційне технічне забезпечення
судового процесу.

ДП "Миколаївський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" в особі
філії «Березнегуватський райавтодор»
не погоджуючись з рішенням
господарського суду Миколаївської
області звернулось з апеляційною
скаргою до Одеського апеляційного
господарського суду.

Постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
03.04.2012р. по справі № 5016/3660/2011(12/205)
апеляційну скаргу залишено без
задоволення, рішення господарського
суду від 29.11.2011р. по справі №
5016/3660/2011(12/205) - без змін.

На виконання рішення
господарського суду Миколаївської
області від 29.11.2011, господарським судом
Миколаївської області 16.12.2011 року було
видано наказ по справі та 06.06.2012
Заводським ВДВС Миколаївського
міського управління юстиції відкрито
виконавче провадження.

Відповідач 30.07.2012 року в рамках
примусового виконання рішення
здійснив сплату заборгованості в сумі
9132,93 грн. на підтвердження чого суду
надано копію платіжного доручення
№U974048 від 30.07.2012 (а.с.20), що також
підтверджується відповідачем в
судовому засіданні.

13.08.2012 ТОВ "ДОРПРОМ" звернулось
до господарського суду Миколаївської
області з позовною заявою про
стягнення з Дочірнього підприємства
"Миколаївський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" в особі філії
"Березнегуватський райавтодор"
заборгованості в розмірі 24189,97 грн., з
яких:

17 409,27 грн. - 3% річних та 6780,70 грн. -
збитків від інфляції.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 11.10.2012р. по
справі № 5016/1565/2012(14/72), залишеним без
змін постановою від 20.11.2012р. Одеського
апеляційного господарського суду,
стягнуто з відповідача 3780,70 грн.
інфляційних за період з жовтня 2011 року
по квітень 2012 року та 15986,77 грн. - 3%
річних за період з 29.10.2011р. по 10.08.2012р.

27.08.2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "ДОРПРОМ"
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовною
заявою про стягнення з Дочірнього
підприємства "Миколаївський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Дочірнього підприємства
"Миколаївській облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" в особі філії
"Березнегуватський райавтодор"
грошових коштів в сумі 25945,12 грн. з яких:
21439,17 грн. - 3% річних, 4505,95 грн. - втрати
від інфляції.

В обґрунтування вказаних вимог
позивач зазначає, що прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання у сумі 678070,27 грн.
встановлено господарським судом по
справі №5016/3660/2011 (12/205). Позивач також
вважає, що внаслідок ухвалення
судового рішення та набрання ним з
03.04.2012 законної сили, сума у розмірі
811201,32 грн. була трансформована у
грошове зобов'язання, невиконання
якого допускає можливість
застосування до відповідача вимог
частини 2 статті 625 ЦК України.

Так, при здійснені розрахунку
позивач визначає розмір грошового
зобов'язання відповідача, враховуючи
його збільшення шляхом винесення
рішень господарським судом та
зменшення в результаті часткових
сплат, та вказує, що нарахування 3%
річних на суму боргу слід продовжувати
з 11.08.2012 року, а інфляційні з травня 2012
року, оскільки рішенням господарського
суду Миколаївської області від 11.10.2012
по справі №5016/1565/2012(14/72) з відповідача
вже стягнуті інфляційні за період з
жовтня 2011 року по квітень 2012 року та 3%
річних за період з 29.10.2011 року по 10.08.2012
року.

Позивач зазначає: - що 30.07.2012 в
рамках примусового виконання рішення
було здійснено погашення частини боргу
на загальну суму 9132,93 грн., то сума
грошового зобов'язання відповідача
складатиме 802068,39 грн.;

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 399,98 грн. з 03.11.2012 грошове
зобов'язання відповідача перед
позивачем дорівняло 801668,41 грн.

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 4421,77 грн. з 30.01.2013 залишок
заборгованості склав 797246,64 грн.

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 7000,00 гри. з 23.02.2013 залишок
заборгованості склав 790246,64 грн.

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 283848,78 грн. з 28.03.2013 залишок
заборгованості склав 506397,86 грн.

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 33224,32 грн. з 30.03.2013 залишок
заборгованості склав 473173,54 грн.

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 67596,22 грн. з 27.04.2013 залишок
заборгованості склав 405577,32 грн.

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 67596,22 грн. з 22.05.2013 залишок
заборгованості склав 337981,10 грн.

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 67596,22 грн. з 10.07.2013 залишок
заборгованості склав 270384,88 грн.

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 67596,22 грн. з 30.07.2013 залишок
заборгованості склав 202788,66 грн.

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 67596,22 грн. з 09.10.2013 залишок
заборгованості склав 135192,44 гри.

- після оплати наступної частини
боргу в сумі 67596,22 грн. з 11.01.2014 залишок
заборгованості склав 67596,22 грн.

- 27.01.2014 відповідач повністю
розрахувався із позивачем, що
підтверджується копіями платіжних
доручень.

Так, згідно розрахунку позовних
вимог сума 3% річних за прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за період з 11.08.2012 року по
27.01.2014 року складає 21439,17 грн.
Нарахування інфляційних в сумі 4505,95
грн. позивач здійснює не за весь період
прострочення, а вибірково, а саме за
період з листопада 2012 року по березень
2013 року, за травень 2013 року, за період з
жовтня по грудень 2013 року, за січень 2014
року.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Для нарахування інфляційних
втрат та річних за статтею 625 ЦК України
необхідно дотримання слідуючих умов: -
існування грошового зобов'язання між
сторонами; - наявність прострочення
виконання зобов'язання з оплати
грошових коштів по певному
господарському зобов'язанню, у даному
випадку Договору поставки № 16-18/10/08 від
16.10.2008 року укладеного між сторонами.

Зазначена позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
23.01.2012, в якій зазначено, що наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді інфляційного
нарахування на суму боргу та 3% річних є
способом захисту майнового права
кредитора. При цьому, наявність
судового рішення про задоволення вимог
кредитора, яке не виконано боржником не
припиняє зобов'язальних правовідносин
сторін вказаного договору та не
звільняє останнього від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання.

Згідно ст. 534 ЦК України у разі
недостатності суми, проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі, ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості, якщо інше не встановлено
договором:

1) у першу чергу відшкодовуються
витрати кредитора, пов'язані з
одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються
проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується
основна сума боргу.

Як вбачається з розрахунку позовних
вимог, позивач без дотримання
черговості визначеної ст. 534 ЦК України,
здійснює зарахування часткових сплат.

Суд, з урахуванням черговості
погашення вимог визначеної ст. 534 ЦК
України, дійшов висновку, що платежем
від 30.07.2012 у розмірі 9132,93 грн. відповідач
погасив вимоги позивача щодо 8029,36 грн.
держмита та 236,00 грн. ІТЗ, а також
частково щодо пені в розмірі 867,57 грн.
Платежами від 02.11.2012, 29.01.2013, 22.02.2013
відповідач частково погасив вимоги
позивача щодо сплати пені в розмірі
11821,75 грн. 27.03.2013 відповідач сплатив
283848,78 грн., яким погасив залишок по пені
6602,66 грн. та основної заборгованості в
сумі 277246,12 грн., отже з 28.03.2013 борг
відповідача по основній
заборгованості склав 400824,15 грн.

Після сплати 29.03.2013 року боргу в
сумі 33224,32 грн. залишок основної
заборгованості склав 367599,83 грн.

Після сплати 26.04.2013 року
наступної частини боргу в сумі 67596,22
грн. з 27.04.2013 залишок основної
заборгованості склав 300003,61 грн.

Після сплати 21.05.2013 року
наступної частини боргу в сумі 67596,22
грн. з 22.05.2013 залишок основної
заборгованості склав 232407,39 грн.

Після сплати 09.07.2013 року наступної
частини боргу в сумі 67596,22 грн. з 10.07.2013
залишок основної заборгованості склав
164811,17 грн.

Після сплати 29.07.2013 року
наступної частини боргу в сумі 67596,22
грн. з 30.07.2013 залишок основної
заборгованості склав 97214,95 грн.

Після сплати 08.10.2013 частини боргу
в сумі 67596,22 грн. з 09.10.2013 залишок
основної заборгованості склав 29618,73
грн.

Платежем від 10.01.2014 року
відповідач погасив основну
заборгованість в сумі 29618,73 грн., 3%
річних в розмірі 26917,59 грн. та частково
інфляційні в розмірі 11059,90 грн.

Платежем від 27.01.2014 року в сумі
67596,22 грн. відповідач погасив залишок
інфляційних в розмірі 67596,22 грн., тобто
повністю розрахувався з позивачем.

Таким чином, правомірним буде
нарахування позивачем 3% річних за
період з 11.08.2012 року по 09.01.2014 року лише
на суму основного боргу відповідача
(згідно рішення суду від 29.11.2011 року по
справі № 5016/3660/2011(12/205)) з урахуванням
погашення заборгованості з
дотриманням черговості визначеної ст.
534 ЦК України.

Так, нарахування 3% річних на суму
боргу слід здійснити з того часу як
були здійснені останні нарахуванні за
попередній період, а саме з 11.08.2012
(рішенням господарського суду
Миколаївської області від 11.10.2012 по
справі №5016/1565/2012(14/72) з відповідача
стягнуто 6780,70 грн. інфляції за період з
жовтня 2011 року по квітень 2012 року та
15986,77 грн. 3% річних за період з 29.10.2011 по
10.08.2012).

Початок періоду нарахування
річнихКінець періоду нарахування
річнихКількість днів нарахування
річнихСума, на яку нараховуються
річніРозмір річнихСума
річних11.08.201226.03.070,273%12685,0727.03.201328.03.20
132400824,153%65,8929.03.201325.04.99,833%845,9826.04.201320.0
5.03,613%616,4521.05.201308.07.07,393%936,0009.07.20
1328.07.11,173%270,9229.07.201307.10.4,953%567,3108.
10.201309.01.8,733%228,84 16216,46 Отже,
сума 3% річних за прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання складає 16216,46 грн.

За таких обставин позовні вимоги
щодо стягнення 3% річних слід
задовольнити частково в розмірі 16216,46
грн. за період з 11.08.2012 року по 09.01.2014
року.

Позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 3% річних в розмірі 5177,71
грн. (21439,17 грн. - 16216,46 грн. ) задоволенню
не підлягають.

Позивач нарахував та просить суд
стягнути з відповідача інфляційні
втрати в розмірі 4505,95 грн. при цьому
нарахування позивач здійснює не за
весь період прострочення, а вибірково,
саме за період з листопада 2012 року по
березень 2013 року, за травень 2013 року, за
період з жовтня по грудень 2013 року, за
січень 2014 року.

Відповідач проти стягнення
збитків від інфляції заперечує,
мотивуючи незаконністю їх нарахування
лише за ті місяці, коли індекс інфляції
мав значення більше одиниці, та вказує
на необхідність їх нарахування за весь
період прострочення.

Дослідивши наданий
відповідачем розрахунок інфляційних
втрат, суд приходить до висновку, що
нараховані відповідачем інфляційні за
період з травня 2012 року по січень 2014
року в розмірі 4505,95 грн., є
безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

Тобто, закон передбачає, що якщо
кредитор вирішив скористатися своїм
правом на стягнення збитків від
інфляції, то вони підлягають стягненню
за весь час прострочення, а не за окремі
місяці за вибором кредитора.

Слід також зазначити, що передбачене
законом право кредитора вимагати
стягнення інфляційних нарахувань є
способом захисту майнових прав та
інтересів кредитора, сутність яких
складається з відшкодування
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів, а також
отримання компенсації (плати) від
боржника за користування ним грошовими
коштами, які належать до сплати
кредитору. Індекс інфляції є
щомісячним показником знецінення
грошових коштів і розраховується він
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць.

Згідно абз.2 п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України

від 17.07.2012 №01-06/928/2012 «Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права», - сума боргу
з урахуванням індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція). Зазначена
позиція викладена у постанові Вищого
господарського суду України від 05.04.2011
№23/466 та листі Верховного Суду України
«Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ» від 03.04.1997
№62-97р.

Згідно розрахунку позивача
збитки від інфляції нараховані
позивачем за період з листопада 2012 року
по березень 2013 року, за травень 2013 року,
за період з жовтня по грудень 2013 року,
за січень 2014 року, однак періоди, коли
індекс інфляції був менше одиниці,
тобто мала місце дефляція, позивачем у
розрахунку не враховані.

При застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу (абз.2 п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
17.07.2012 №01-06/928/2012).

Враховуючи викладену правову
позицію розрахунок інфляційних слід
здійснити за весь час прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання в період з травня 2012 року
по січень 2014 року, а не лише за ті
вибіркові періоди, які визначені
позивачем. Так за підрахунком суду
сукупний індекс інфляції з травня 2012
року по січень 2014 року становить
99,79310716, тобто за вказаний період
позивачем не було понесено інфляційних
втрат. Отже позовні вимоги про
стягнення з відповідача інфляційних в
сумі 4505,95 грн. задоволенню не
підлягають.

Посилання відповідача на те, що
його зобов'язання за договором
поставки №16-18/10/08 від 16.10.2008 припинились
з моменту набрання рішенням законної
сили судом відхиляються, виходячи з
наступного.

Частинами 1, 3 ст. 202 Господарського
кодексу України передбачено, що
господарське зобов'язання
припиняється, між іншим, виконанням,
проведеним належним чином.

До відносин щодо припинення
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом, підстави
припинення зобов'язання передбачені
ст.ст. 202-205 Господарського кодексу
України, ст.ст. 599-601, 604-609 Цивільного
кодексу України, зокрема за ст. 599
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином, належним
виконанням зобов'язання є виконання,
прийняте кредитором, у результаті
якого припиняються права та обов'язки
сторін зобов'язання.

При цьому чинне законодавство не
пов'язує припинення грошового
зобов'язання з наявністю судового
рішення про стягнення боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та 3% річних від простроченої
суми чи відкриттям виконавчого
провадження з примусового виконання
такого рішення. Аналогічна думка
міститься в Постановах Верховного Суду
України від 04.07.2011 №13/210/10 та від 12.09.2011
№6/433-42/183. З рішення суду зобов'язальні
правовідносини не виникають, оскільки
вони виникають з актів цивільного
законодавство про що й зазначено в ст. 11
ЦК України, адже рішення суду лише
підтверджує наявність чи відсутність
правовідносин і вносить у них ясність
та визначеність (Зазначена правова
позиція викладена Верховним судом
України в «Аналізі практики
застосування ст.. 625 ЦК України»).

Частиною 5 ст. 49 ГПК України
визначено, що - суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, та оскільки
позовні вимоги задоволені частково, то
судові витрати підлягають покладенню
на обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 77, 82, 82-1, 84, 85
ГПК України, господарський суд, -

В И Р І
Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2.Стягнути з Дочірнього
підприємства "Миколаївський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
в особі філії "Березнегуватський
райавтодор" (54029, м. Миколаїв, вул. Галини
Петрової, 2 - А, відомості про
розрахункові рахунки відсутні, код
31159920) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДОРПРОМ"(54017, м.
Миколаїв, вул. Декабристів, 23-А, кв. 79,
відомості про розрахункові рахунки
відсутні, ) 3% річних в
розмірі 16216,46 грн. та 1141,93 грн. судового
збору.

3. В решті позовних вимог
відмовити.

Повний текс рішення
складено 20.10.2014 року

Суддя
Н.О. Семенчук