ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 р.
Справа № 923/1342/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Соловйова К.В. при
секретарі Степановій Н.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Іріда", м. Херсон

до: Державного підприємства
"Скадовський морський торговельний
порт", м. Скадовськ Херсонської області

про стягнення 33 081,96 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Козлов В.А., уповн.
представник, довіреність від 10.10.2014р.;

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі
порушено за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Іріда"
(позивач) до Державного підприємства
"Скадовський морський торговельний
порт" (відповідач) з вимогами про
стягнення 33081,96 грн., з них 28 333,51 грн.
основного боргу, 2142,45 грн. річних (3 %), а
також, 2606,36 грн. інфляційних. Позов
обґрунтовано нормами ст.ст. 530, 526, 625
Цивільного кодексу України, ст.193
Господарського кодексу України та
твердженнями про невиконання
відповідачем зобов'язань перед
позивачем за договором № 123/05-11 від
15.10.2011р.

Відповідач належним чином
повідомлений судом про місце та час
розгляду справи. Ухвалу суду від
15.09.2014р. про порушення провадження у
справі та ухвалу суду від 30.09.2014р. про
відкладення розгляду справи на 14.10.2014р.
було надіслано судом поштою, згідно
ст.64 ГПК України, за вказаною у позовній
заяві адресою відповідача. Першу з цих
ухвал надіслано рекомендованим листом
з повідомленням, іншу - рекомендованим
листом. До суду повернулося та залучено
судом до матеріалів справи поштове
повідомлення (а.с.19) про вручення
18.09.2014р. відповідачу рекомендованого
листа з ухвалою суду від 15.09.2014р. про
порушення провадження у справі.
Надісланий відповідачеві
рекомендований лист з ухвалою суду від
30.09.2014р. про відкладення розгляду
справи на 14.10.2014р. не поверталися до
суду без вручення відповідачу.

Відповідач не проявив свого відношення
до позовних вимог, не надав суду
відзиву на позовну заяву та інших
документів, витребуваних від
відповідача судом, згідно з ухвалами по
справі. Представник відповідача не
прибув в судові засідання 30.09.2014р. та
14.10.2014р. Про причини цього суду не
повідомлено. До суду не надходило заяв
та клопотань відповідача щодо судових
засідань 30.09.2014р. та 14.10.2014р.

Відповідно до ст.77 ГПК України неявка
представника сторони у судове
засідання є підставою для відкладення
розгляду справи у разі, якщо за його
відсутності неможливо розглянути
певну справу. Неявка представника
відповідача не унеможливлює розгляд
справи № 923/1342/14. Суд не визнавав
обов'язковою явку представників сторін
в засідання 14.10.2014р. Розгляд справи за
відсутності представника відповідача,
при тому, що відповідача було належним
чином повідомлено судом про місце та
час розгляду справи, не є порушенням
процесуальних прав відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України у разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані судом документи не подано,
справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами. Справа
розглядається в порядку ст. 75 ГПК
України.

Вивчивши матеріали справи та
заслухавши представника позивача, суд,
-

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Іріда" (надалі -
позивач) та Державне підприємство
"Скадовський морський торговельний
порт" (надалі - відповідач) уклали
15.10.2011р. між собою договір № 123/05-11, за
умовами якого позивач зобов'язався
надати власне судно (теплохід
"Трускавець") з екіпажем під тимчасове
складування предметів, які піднято з
дна акваторії порту Скадовськ, з
подальшим вивантаженням таких
предметів на причал порту (надалі -
договір). Згідно з п. 2.1. договору
вартість послуг позивача за цим
договором складає 10 000,00 грн. (з ПДВ) на
добу або 416,67 грн. (з ПДВ) за годину.
Відповідно до п. 2.3. договору відповідач
оплачує використання судна позивача
згідно з рахунками, виходячи з вартості
такого використання, яку встановлено у
п. 2.1. договору, та на підставі акту
виконаних робіт. Згідно з п. 3.3. договору
відповідач здійснює оплату вартості
послуг на підставі виставленого
рахунку та акту виконаних робіт
протягом 3 (трьох) банківських днів з
моменту отримання рахунку.

10.11.2011р. позивач склав рахунок № СФ-0000075
на оплату відповідачем 28 333,15 грн. (з
ПДВ) за 68 годин використання судна
позивача на умовах договору.

Також, 10.11.2011р. позивач та відповідач
склали акт № ОУ-0000086 здачі-прийняття
робіт (надання послуг) по рахунку №
СФ-0000075 від 10.11.2011р., а саме, надання
теплоходу "Трускавець" в тайм-чартер на
68 годин згідно договору, з загальною
вартістю таких робіт (послуг) 28 333,15 грн.
(з ПДВ). Даний акт підписано сторонами
договору та скріплено їхніми
печатками, за його текстом вказано, що
позивач та відповідач не мають
претензій одне до одного.

Станом на момент подання позивачем до
господарського суду позовної заяви, за
якою було порушено провадження у даній
справі, відповідач не сплатив на
користь позивача зазначені 28 333,15 грн.
вартості робіт (послуг) за договором
ані повністю, ані частково.

За результатами проведеного судом
аналізу положень договору, суд дійшов
висновку про те, що за своєю правовою
природою договір є, фактично, договором
тайм-чартеру (фрахтування) судна.

Відповідно до ст. 1 Кодексу
торговельного мореплавства України
цей кодекс регулює відносини, що
виникають з торговельного
мореплавства - діяльності, пов'язаної з
використанням суден для перевезення
вантажів, пасажирів, багажу та пошти,
рибних та інших морських промислів,
розвідки та видобування корисних
копалин, виконання буксирних,
криголамних і рятувальних операцій,
прокладання кабелю, а також, для інших
господарських, наукових і культурних
цілей. Згідно з ст. 4 Кодексу
торговельного мореплавства України до
цивільних та господарських
правовідносин, що виникають із
торговельного мореплавства і не
врегульовані цим кодексом, відповідно,
застосовуються правила цивільного та
господарського законодавства України.

Відповідно до ст. 203 Кодексу
торговельного мореплавства України за
договором чартеру (фрахтування) судна
на певний час судновласник
зобов'язується за обумовлену плату
(фрахт) надати судно фрахтувальнику для
перевезення пасажирів, вантажів та для
інших цілей торговельного
мореплавства. Надане фрахтувальнику
судно може бути укомплектоване
екіпажем (тайм-чартер) або не
споряджене і не укомплектоване
екіпажем (бербоут-чартер). Згідно з ст.
212 Кодексу торговельного мореплавства
України фрахтувальник сплачує
судновласнику фрахт в порядку і
терміни, передбачені договором чартеру
(фрахтування) судна на певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону та договору. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України. Згідно з ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від виконання
умов договору не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 3 ГПК України та
ст.33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Відповідно до ст. 43 ГПК
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розглядові в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Згідно з позовною заявою та доданими до
неї розрахунками (річних (3 %) та втрат
від інфляції) позивачем стверджується
про виникнення з 16.11.2011р.
заборгованості відповідача перед
позивачем у розмірі 28 333,51 грн. з оплати
послуг за договором.

Згідно п.3.3. договору відповідач
повинен був сплатити на користь
позивача за використання судна
позивача на умовах договору протягом
трьох банківських днів з моменту
отримання рахунку.

За текстом підписаного відповідачем та
позивачем 10.11.2011р. акту № ОУ-0000086
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
вказано про те, що даний акт складено
стосовно здачі-прийняття робіт
(надання послуг) згідно рахунку №
СФ-0000075 від 10.11.2011р.

Даний акт підписаний відповідачем без
будь-який зауважень та заперечень.
Зокрема, без зауважень та заперечень
відповідача щодо неотримання ним від
позивача зазначеного у акті
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
рахунку № СФ-0000075 від 10.11.2011р.

Таких заперечень не надано
відповідачем суду й під час розгляду
даної справи.

Виходячи з наведеного суд дійшов
висновку про наявність у розпорядженні
відповідача за станом на 10.11.2011р.
рахунку № СФ-0000075 на оплату
відповідачем 28 333,15 грн. (з ПДВ) за 68
годин використання судна позивача на
умовах договору

Поняття (термін) "банківський день"
чинним законодавством або ж сторонами
за текстом договору не визначено. За
таких обставин, суд приймає значення
цього поняття як "робочий день банку,
який здійснюватиме перерахування
грошових коштів відповідача, в оплату
товару позивача, на розрахунковий
рахунок позивача". За загальним
правилом, що містить у собі ч. 1 ст. 52
Кодексу Законів про працю України, в
Україні встановлюється п'ятиденний
робочий тиждень з двома вихідними.
Згідно з цим же Кодексом, допускається
встановлення шестиденного робочого
тижня, з одним вихідним днем.

Матеріалами справи не підтверджено
факт встановлення в банках, в яких
обслуговуються позивач або відповідач,
або ж в будь-яких інших банках
шестиденного робочого тижня, з одним
вихідним днем та, відповідно, факт
здійснення банківських операцій
протягом шести днів на тиждень. Доказів
іншого позивачем не надано.

Після 10.11.2011р. (дати складання акту №
ОУ-0000086) наступними трьома робочими
днями є 11, 14 та 15 листопада 2011 року,
оскільки 12 та 13 листопада - неробочі
(вихідні) дні.

З урахуванням наведеного та беручи до
уваги положення п.3.3. договору суд
дійшов висновку про наявність у
відповідача обов'язку оплатити за
користування судном позивача на
підставі договору, саме, протягом
періоду часу з 11.11.2011р. по 15.11.2011р.,
включно. З вказаних підстав,
зобов'язання з оплати послуг, які
надано позивачем на замовлення
відповідача на підставі договору, у
розмірі 28 333,51 грн., є простроченим
відповідачем з 16.11.2011р.

Під час розгляду справи суду не надано
доказів сплати відповідачем на користь
позивача 28 333,15 грн. вказаної
заборгованості відповідача договором
повністю або частково. Доказів іншого
відповідачем не надано.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 28 333,51 грн.
основного боргу підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими законами або договором.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов`язання, на
вимогу кредитора зобов`язанний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також річні (3 %) від
простроченої суми, якщо інший розмір
річних не встановлено договором.

Поряд з вимогами про стягнення 28 333,51
грн. основного боргу позивачем
заявлено позовні вимоги про стягнення
з відповідача 2 142,45 грн. річних (3 %), які
нараховані на вказану суму основного
боргу за період з 16.11.2011р. по 03.06.2014р.,
включно, та 2 606,36 грн. втрат від
інфляції (у позовній заяві - сума
індексу інфляції) нарахованих на цю ж
суму основного боргу за період з
листопада 2011 року по квітень 2014 року,
включно.

При розрахунку заявлених до стягнення
з відповідача 2 142,45 грн. річних (а.с.6)
позивачем не враховано, що кількість
днів у 2012, високосному році, становить
366 днів. Наслідком цього мало б бути
завищення позивачем розміру
нарахувань. Разом з тим, при розрахунку
вказаних 2 142,45 грн. річних за період з
16.11.2011р. по 03.06.2014р. позивачем помилково
визначено кількість днів у періоді
нарахування річних як 920 днів замість
правильного 931 день (46 днів з 16.11.2011р. по
31.12.2011р., 366 днів у 2012 році, 365 днів у 2013
році, 154 дні з 01.01.2014р. по 03.06.2014р.: 46 + 366 + 365
+ 154 = 931). Наслідком цього мало б бути
заниження позивачем розміру
нарахувань.

Судом здійснений власний розрахунок
річних, за результатами якого
встановлено наступне.

Річні за період з 16.11.2011р. по 31.12.2011р.,
включно, (або за 46 днів) на суму
заборгованості у розмірі 28 333,51 грн.
складають 107,12 грн.

107,12 грн. = ((28 333,51 грн. х 46 х 3) /100) / 365

Річні за період з 01.01.2012р. по 31.12.2012р.,
включно, (або за 366 днів) на суму
заборгованості у розмірі 28 333,51 грн.
складають 850,00 грн.

850,00 грн. = ((28 333,51 грн. х 366 х 3) /100) / 366

Річні за період з 01.01.2013р. по 03.06.2014р.,
включно, (або за 519 днів) на суму
заборгованості у розмірі 28 333,51 грн.
складають 1 208,64 грн.

1 208,64 грн. = ((28 333,51 грн. х 519 х 3) /100) / 365

Загальна сума вказаних річних
становить 140,47 грн.

2 165,76 грн. = 107,12 грн. + 850,00 грн. + 1 208,64 грн.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду доказів сплати на
користь позивача як 2 165,76 грн. річних (3
%), так і 2 142,45 грн. річних (3 %).

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 2 142,45 грн.
річних (3 %) підлягають задоволенню у
повному обсязі, оскільки розмір
заявлених до стягнення з відповідача
річних не перевищує їхнього дійсного
розрахованого судом розміру.

Нарахування втрат від інфляції на 28 333,51
грн. заборгованості за період з
листопада 2011 року по квітень 2014 року
згідно положень листа Верховного суду
України від 03.04.1997р. № 62-97р.
"Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" має бути
здійснено з урахуванням наступних
щомісячних індексів інфляції: 100,1 % за
листопад 2011р., 100,2 % за грудень 2011р., 100,2%
за січень 2012р, 100,2 % за лютий 2012р., 100,3 % за
березень 2012р., 100,0 % за квітень 2012р., 99,7 %
за травень 2012р., 99,7 % за червень 2012р., 99,8 %
за липень 2012р., 99,7 % за серпень 2012р., 100,1 %
за вересень 2012р., 100,0 % за жовтень 2012р., 99,9
% за листопад 2012р., 100,2 % за грудень 2012р.,
100,2 % за січень 2013р., 99,9 % за лютий 2013р., 100,0
% за березень 2013р., 100,0 % за квітень 2013р.,
100,1 % за травень 2013р., 100,0 % за червень
2013р., 99,9 % за липень 2013р., 99,3 % за серпень
2013р., 100,0 % за вересень 2013р., 100,4 % за
жовтень 2013р., 100,2 % за листопад 2013р., 100,5 %
за грудень 2013р., 100,2 % за січень 2014р., 100,6 %
за лютий 2014р., 102,2 % за березень 2014р. та
103,3 % за квітень 2014р.

При розрахунку заявлених до стягнення
з відповідача 2 606,36 грн. втрат від
інфляції (а.с.6) позивачем помилково
застосовано індекс від інфляції за
липень 2013 року у розмірі 99,99 % замість
належного 99,9 % та індекс від інфляції за
серпень 2013 року у розмірі 99,93 % замість
належного 99,3 %. Наслідком цього стало
завищення позивачем розміру
нарахувань.

Судом здійснений власний розрахунок
втрат від інфляції, за результатами
якого встановлено наступне.

Середній індекс інфляції за період
часу з листопада 2011 року по квітень 2014
року, включно, складає 1,070.

Це значення середнього індексу
інфляції розраховано судом шляхом
множення відповідних щомісячних
індексів інфляції за вказаний період
часу.

1,070 = (1,001 х 1,002 х 1,002 х 1,002 х 1,003 х 1,000 х 0,997 х
0,997 х 0,998 х 0,997 х 1,001 х 1,000 х 0,999 х 1,002 х 1,002 х
0,999 х 1,000 х 1,000 х 1,001 х 1,000 х 0,999 х 0,993 х 1,000 х
1,004х 1,002 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022, х 1,033)

Сума втрат від інфляції становить

1 983,32 грн. = 28 333,15 грн. х 1,070 - 28 333,15 грн.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду доказів сплати на
користь позивача 2 606,36 грн. втрат від
інфляції, повністю або частково.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 2 606,36 грн.
втрат від інфляції підлягають
задоволенню частково, у розмірі 1 983,32
грн. У стягненні 623,04 грн. втрат від
інфляції має бути відмовлено.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір
у спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Позов задовольняється на 98,12 %.

98,12 % = ((32 458,92 грн. (загальний розмір
задоволених позовних вимог) / (33 081,96
грн. (загальний розмір заявлених
позовних вимог)) х 100 %

У зв'язку із цим 98,12 % або 1792,65 грн.
судового збору покладається на
відповідача, решта - на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Скадовський морський торговельний
порт" (місцезнаходження: 75700, Херсонська
обл., м. Скадовськ, вул. Пролетарська,
буд.2; ідентифікаційний код юридичної
особи 01125703; р/р 1954 в ХФ КБ
"Приватбанк", МФО 352479) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Іріда"
(місцезнаходження: 73000, м.Херсон, вул.
Петренка, буд.35, кв.1; ідентифікаційний
код юридичної особи 32725673; р/р 6 в АТ
"Райффайзен Банк Аваль" МФО 380805) 28 333
(двадцять вісім тисяч триста тридцять
три) грн. 15 коп. основного боргу, 2 142 (дві
тисячі сто сорок дві) грн. 45 коп. в
якості річних, 1 983 (одна тисяча
дев'ятсот вісімдесят три) грн. 32 коп.
інфляційних та 1 792 (одна тисяча сімсот
дев'яноста дві) грн. 65 коп. компенсації
по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 20.10.2014р.

Суддя
К.В. Соловйов