ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р.Справа № 922/3407/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання
Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінфорд-Україна", м.
Харків до Харківської міської ради,
м. Харків про розірвання договору за
участю представників сторін:

позивача - не з'явився.

відповідача - Багліков В.С. за
довіреністю №08-11/2667/2-14 від 04.08.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вінфорд-Україна", м.
Харків (позивач) звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовом до відповідача -
Харківської міської ради, м. Харків про
розірвання договору оренди землі. В
обґрунтування позовних вимог, позивач
посилається на істотне порушення
відповідачем умов договору оренди
землі щодо порядку та підстав внесення
змін до Договору оренди землі, щодо
збільшення розміру орендної плати, з
урахуванням чого та враховуючи приписи
ст. 651, 652 Цивільного кодексу України та
ст. 96 Земельного кодексу України,
просить суд розірвати договір оренди
землі від 23.03.2005р., що зареєстрований за
№6351/05 у Харківській регіональній філії
державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18.08.2014 року
було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд у
відкритому судовому засіданні на 08.09.2014
року о 12:45 год.

08.09.2014 року у судовому засіданні було
оголошено перерву до 29.09.2014
року о12:45 год.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29.09.2014 року
було розгляд справи відкладено на
13.10.2014 року о 12:45 год.

До господарського суду Харківської
області 13.10.2014 року від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву (вх.№
31904), відповідно до якого останній
просить в задоволенні позову
відмовити.

Представник позивача в призначене
судове засідання не з'явився, вимоги
ухвали суду від 18.08.2014 року не виконав,
про час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином, про що свідчить повідомлення про
час, дату та місце проведення
наступного судового засідання, яке
міститься в матеріалах справи (арк.с. 43).

Представник відповідача в призначене
судове засідання з'явився, проти позову
заперечував у повному обсязі, з підстав
викладених у наданому до суду відзиві
на позовну заяву (вх.№ 31904 від 13.10.2014
року), зазначаючи при цьому, що підстав
для розірвання договору оренди землі
від 23.03.2005р., що зареєстрований за №6351/05
у Харківській регіональній філії
державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" відсутні, з
урахуванням чого просив суд в
задоволенні позову відмовити повністю.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, а також з
огляду на те, сторони були попередженні
про розгляд справи за наявними
матеріалами у разі їх нез'явлення в
засідання суду, суд згідно за статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України розглядає справу за наявними в
ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
відповідача, повністю, всесторонньо, за
своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
оцінивши надані сторонами докази та
надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи з
урахуванням фактичних та правових
підстав позовних вимог учасників
судового процесу, користуючись
принципом об'єктивної істини,
принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд,
виходить з наступного.

На підставі рішення Харківської
міської ради від 06.10.2004 р. № 147/04 "Про
надання юридичним та фізичним особам
земельних ділянок для будівництва
(реконструкції) та подальшої
експлуатації об'єктів" між Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Вінфорд-Україна" (позивач, орендар) та
Харківською міською радою (відповідач,
орендодавець) 23.03.2005 року було укладено
договір оренди землі, що
зареєстрований у Харківській
регіональній філії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах" за № 6351/05. (Договір)

Відповідно до п.1. та п.2 Договору,
відповідач передав, а позивач прийняв
у строкове платне користування
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі житлової та громадської
забудови загальною площею 1,7555 га, яка
знаходиться за адресою: м. Харків, пр.
Леніна (в районі ст. метро "Ботанічний
сад").

У відповідності до п. 8 Договору його
укладено строком на період будівництва
до 01.09.2007р. (але не пізніше прийняття
об'єкту до експлуатації) та на період
експлуатації до 01.09.2029р.

Пунктом 9 Договору, сторони визначили
розмір орендної плати на період
будівництва та на період експлуатації.

Як вбачається із тексту позовної заяви,
підставою звернення до господарського
суду Харківської області ТОВ "Вінфорд -
Україна", м. Харків фактично є незгода
позивача, щодо збільшення розміру
орендної плати, та з посиланням на
приписи ст. 651, 652 Цивільного кодексу
України та ст. 96 Земельного кодексу
України, останній просить суд
розірвати договір оренди землі від
23.03.2005р., що зареєстрований за №6351/05 у
Харківській регіональній філії
державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" та зобов'язати
позивача подати державному
кадастровому реєстратору Управління
Держземагенства у м.Харкові
Харківській області заяву про
припинення дії договору оренди землі
від 23.03.2005р., що зареєстрований за №6351/05
у Харківській регіональній філії
державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах".

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що у відповідності до п. 39
Договору, розірвання договору оренди
землі в односторонньому порядку
допускається. Умовами розірвання
договору в односторонньому порядку є:
несплата розміру орендної плати більш
ніж три місяці; використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням;
передача в суборенду земельної ділянки
без письмової згоди Орендодавця.

Суд, зазначає, що позивачем не наведено
таких підстав, які б свідчили, про
наявності у останнього можливості
розірвання Договору оренди землі від
23.03.2005р., що зареєстрований за №6351/05 у
Харківській регіональній філії
державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" в односторонньому
порядку.

Пунктом 37. Договору, передбачено, що дія
договору припиняється шляхом
розірвання за : а) взаємною згодою
сторін; б) рішенням сулу на вимогу
однієї із сторін унаслідок невиконання
другою стороною обов'язків,
передбачених договором, та внаслідок
випадкового знищення, пошкодження
орендованої земельної ділянки, яке
істотно перешкоджає її використанню, а
також з інших підстав, визначених
законом.

У відповідності до ст. 638 Цивільного
кодексу України Договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Умови договору оренди землі від
23.03.2005р., що зареєстрований за №6351/05 у
Харківській регіональній філії
державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" свідчать, що
сторонами під час укладення договору
було досягнуто згоду щодо усіх
істотних умов договору.

У відповідності до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 652 ЦК України у разі істотної
зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах. Якщо сторони не досягли згоди
щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Порядок зміни та розірвання
господарських договорів визначений
статтею 188 ГК. Згідно її положень зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

З урахуванням наведених правових норм
та встановлених матеріалами справи
обставин справи суд приходить до
висновку про відсутність передбачених
ч.2 ст. 652 ЦК України правових підстав
для розірвання спірного договору. При
цьому суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Згідно ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Отже позивач
мав обґрунтувати в позовній заяві і
довести належними доказами існування
фактів, які він вважає умовами
розірвання договору в порядку ч.2 ст. 652
ЦК.

Крім того, суд відзначає, що підставою
для відмови в позові є недодержання
порядку розірвання договору,
встановленого ст. 188 ГК України. Згідно
її положень сторона договору, яка
вважає за необхідне змінити або
розірвати договір, повинна надіслати
пропозиції про це другій стороні за
договором.

В даному разі матеріали справи
свідчать, що позивачем відповідачеві
така пропозиція надіслана не була.

За таких підстав, враховуючи
вищевикладене, позовні вимоги позивача
про договір оренди землі від 23.03.2005р., що
зареєстрований за №6351/05 у Харківській
регіональній філії державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру при Державному
комітеті України по земельних
ресурсах" та зобов'язання позивача
подати державному кадастровому
реєстратору Управління
Держземагенства у м.Харкові
Харківській області заяву про
припинення дії договору оренди землі
від 23.03.2005р., що зареєстрований за №6351/05
у Харківській регіональній філії
державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Державному комітеті України по
земельних ресурсах" є безпідставними,
необґрунтованими, такими, що не
підтверджуються належними доказами,
тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката, та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на позивача.

Проте, судом встановлено, що при
звернення позивача з даним позовом до
суду, останнім заявлено дві вимоги не
майнового характеру, проте надано
дакази сплати судового збору, лише за
одну не майнову вимогу. Так, ухвалою
господарського суду Харківської
області від 18.08.2014 року про порушення
провадження у справі судом було
зобов'язано позивача надати докази
сплати судового збору у встановленому
чинним законодавством порядку та
розмірі, проте вказану вимогу ухвали
суду позивачем не виконано, доказів
сплати судового збору у встановленому
законом розмірі не надано, тому судовий
збір в розмірі 1218,00 грн. підлягає
стягнення з позивача на користь
Державного бюджету України.

На підставі викладеного, на підставі
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 525,
526, 530, 572, 575, 598, 599, 629, 638, 652 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 193, 188
Господарського кодексу України,
керуючись, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 27, 32, 33-37, 43, 49, 75,
82- 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вінфорд-Україна" (61036,
м. Харків, вул. Морозова, 11, ) на користь Державного бюджету
України (Управління державної
казначейської служби України у
Дзержинському районі м. Харкова
Харківської області, код отримувача
коштів 37999654, рахунок 3003 в ГУ ДКСУ у
Харківський області, МФО 851011,
призначення платежу*; 101; код бюджетної
класифікації 22030001; 03500039 Судовий збір ГС
Х/о, п.2) судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 17.10.2014 р.

Суддя А.М. Буракова

922/3407/14