ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.10.14р. Справа № 904/5865/14

За позовом Державного підприємства
"Дарницький вагоноремонтний завод", м.
Київ

до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 7 219,42 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй
Я.О.

Представники:

від позивача: Павлюк С.О., представник
за довіреністю № 3351 від 25.12.13р.

Гаврилюк О.Ф., представник
за довіреністю № 2271 від 17.10.14р.

від відповідача: Жовтобрюх О.В..,
представник за довіреністю № 844 від
20.03.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Дарницький
вагоноремонтний завод" (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (далі -
відповідач) про стягнення 7 219,42 грн.

Ухвалою господарського суду від 07.08.14р.
порушено провадження у справі,
прийнято позовну заяву до розгляду,
призначено судове засідання на 09.09.14р.

Ухвалою господарського суду від 09.09.14р.
відкладено розгляд справи на 07.10.14р.

Ухвалою господарського суду від 07.10.14р.
продовжено строк розгляду спору по
суті до 22.10.14р. включно та відкладено
розгляд справи на 21.10.14р.

21.10.14р. повноважні представники
позивача у судовому засіданні заявлені
позовні вимоги підтримали та
наполягали на їх задоволенні у повному
обсязі. Крім того, повноважний
представник позивача надав для
долучення до матеріалів справи
додаткові докази в підтвердження
заявлених позовних вимог.

В свою чергу, повноважний представник
відповідача заявлені позовні вимоги не
визнав та просив суд застосувати до
оспорюваних відносин спеціальний
термін позовної давності, про що також
зазначено у додатковому відзиві, який
долучений до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, подані
документи та заслухавши пояснення
повноважних представників сторін у
судовому засіданні було оголошено
перерву до 15:00 год.

Після перерви, у судовому засіданні
21.10.14р. оголошено вступну та
резолютивну частини судового рішення,
згідно зі ст.85 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.07.12р. між позивачем та відповідачем
укладено договір
№ПР/13-12943/НЮдч/07/12/13/01-ТП (далі - Договір),
відповідно до умов п.1.1. якого,
відповідач зобов'язується надати
позивачу послуги з технічного
обслуговування, ремонту та відновлення
залізничних, трамвайних локомотивів та
рухомого складу (деповський ремонт
вантажних вагонів), партіями вагонів в
загальній кількості 843 одиниці, а
позивач зобов'язується прийняти та
оплатити надані послуги згідно з
Протоколом погодження договірної ціни
(Додаток № 1 до Договору).

Згідно з п. 1.2. Договору послуги
надаються на території відповідача, а
саме на території відокремлених
структурних підрозділів відповідача -
вагонних депо зазначених в Додатку №2
до даного Договору.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що
ремонт вагонів проводиться згідно із
вимогами Інструкції "Вантажні вагони
залізниць України колії 1520 (1524) мм.
Правила з деповського ремонту" ЦВ-0017,
затвердженої наказом Укрзалізниці від
16.10.2007 № 492-Ц, "Інструкцією з огляду,
обстеження, ремонту та формування
вагонних колісних пар" №ЦВ-ЦЛ-0062,
затвердженою наказом Укрзалізниці від
01.04.2005 № 067-Ц, "Інструкцією з
експлуатації і ремонту букс з
роликовими підшипниками" ЦВ-ЦЛ-0058,
затвердженою наказом Укрзалізниці від
14.11.03 № 524-ЦЗ, "Інструкцією по ремонту
візків вантажних вагонів" ЦВ-0015,
затвердженою наказом Укрзалізниці від
21.12.2007 № 609-Ц, "Інструкцією по зварюванню
та направленню при ремонті вантажних
вагонів та контейнерів" ЦВ-0019,
затвердженою наказом Укрзалізниці від
27.11.2006 № 458-Ц, "Інструкцією по ремонту і
обслуговуванню автозчепного пристрою
рухомого складу залізниць України"
ЦВ-ЦЛ-ЦТ-0014, затвердженою наказом
Укрзалізниці від 06.11.98 № 272-Ц,
"Інструкцією з ремонту гальмівного
обладнання вагонів" ЦВ-ЦЛ-0013,
затвердженою наказом Укрзалізниці від
25.01.05 №022-ЦЗ. Нанесення трафаретів,
знаків та надписів проводиться згідно
із Альбомом МПС "Знаки и надписи на
вагонах грозового парка колії 1520мм."
632-2006 ПКТБ ЦВ.

Відповідно до п.3.3. Договору відповідач
несе гарантійну відповідальність за
якісний ремонт вузлів та деталей
вагону, справну роботу відремонтованих
вагонів і їх вузлів до наступного
планового ремонту, рахуючи від дати
підписання повідомлення про приймання
вантажних вагонів із ремонту форми
ВУ-36М, відповідно до п.21.1. "Вантажні
вагони залізниць України колії 1520
(1524)мм. Правила з деповського ремонту"
ЦВ-0017, затверджені наказом
Укрзалізниці від 16.10.2007 №492-Ц, при умові
дотримання існуючих вимог по технічній
експлуатації та обслуговуванню
вагонів позивачем та іншими суб'єктами
господарювання.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що
загальна сума Договору визначається на
підставі Специфікації (Додаток№3), що є
невід'ємною частиною Договору та
становить 47 208 003,37 грн., у тому числі ПДВ
20% - 7 868 000,56 грн.

Згідно з п. 7.2. Договору при виході з
ладу вагону(ів) та (або) вузлів в
гарантійний період через неякісне
надання послуг відповідачем (крім
випадків порушення умов експлуатації
вагонів або їх пошкодження), відповідач
несе відповідальність згідно з п.21.1.
нормативного документа "Вантажні
вагони залізниць України колії 1520 (1524)
мм. Правила з деповського ремонту" ЦВ-0017
та за власний рахунок організовує
ремонт вагону(ів) та (або) вузлів
протягом 10 (десяти) діб з моменту
виявлення несправності і оформлення
Акту-рекламації форми ВУ-41 та несе всі
збитки пов'язані з неякісним наданням
послуг, якщо вагон(и) відчеплений(і) на
його території або відшкодовує
вартість такого ремонту, коли вагон(и)
відчеплений(і) іншими залізницями
України.

Договір діє з дати підписання до 31
грудня 2012 року, а в частині виконання
взаємних зобов'язань - до повного їх
виконання (п.13.1 Договору).

11.09.12р. між сторонами була підписана
Додаткова угода №1 до вищезазначеного
Договору, відповідно до умов якої
сторони змінили термін дії договору,
який становить до 30.09.12р., а в частині
розрахунків за надані послуги - до їх
повного виконання.

Як зазначає позивач, відповідно до умов
вищезазначеного Договору,
відповідачем був здійснений
деповський ремонт вагону № 63813547, але у
зв'язку з неякісним виконанням
деповського ремонту вагону
відповідачем, позивачем понесені
збитки у розмірі 7 219,42 грн., що
підтверджує Акт-рекламації форми ВУ-41М
№1258/1182 від 18.09.12р. При здійснені
поточного ремонту позивач був змушений
здійснити оплату у розмірі 7 219,42 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути з відповідача
понесені збитки у розмірі 7219,42 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
визнав та просив суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
у повному обсязі з огляду на наступне.

Відповідач стверджує, що п.7.2. Договору
прямо передбачає відшкодування
вартості ремонту вагону у гарантійний
строк при умові виконання ремонтних
робіт залізницями України. В даному
випадку ремонт проведено
відокремленим структурним підрозділом
відкритого акціонерного товариства
"Російської залізничної дороги"
експлуатаційним вагонним депо с. Ліски.

Крім того, відповідач зазначає, що
складений Акт рекламації форми ВУ-41 є
додатком №1 Порядку ведення
рекламаційної роботи у вагонному
господарстві Укрзалізниці,
затвердженого Наказом Укрзалізниці
від 18.06.09р. №063-Ц і фактично передбачає
при складанні акту ВУ-41 дотримання
вимог Порядку введення рекламаційної
роботи у вагонному господарстві
Укрзалізниці (далі - Порядок). Так п.7 .1.1.
Порядку передбачено, що телеграфним
повідомленням у добовий термін
інформується причетні до виникнення
дефекту Представники для проведення
комісійного розслідування випадку.
Телеграфним повідомленням ВЧД
Батуринська від 21.09.12р. № НР452 надало
відповідь ВЧД Лиски про проведення
розслідування причин випадку нагріву
колісної пари в односторонньому
порядку з надісланням матеріалів
поштою. Пунктом 7.1.3. Порядку
передбачено, що демонтаж буксового
вузла проводиться комісійно,
складається Донесення (додаток Б змін
№ 1 до ЦВ-0030). На основі проведеного
розслідування та Донесення
складається акт-рекламація ф.ВУ-41М.
Розділом 5 Порядку зазначено, що у
випадку одностороннього розслідування
випадку відчеплення складається
наступні документи:

- Акт-рекламація форми ВУ-41М;

- Акт комісійного огляду дефекту;

- Фотознімок виявленого дефекту;

- інші документи, які більш повно
розкривають причини виявлення дефекту.

На підставі складених документів
оформляється претензія.

Відповідач зазначає, що матеріали
розслідування випадку станом на 09.09.14р.
так і не були отримані ВЧД Батуринська.

Як зазначає відповідач, обов'язковість
надсилання у десятиденний термін з
часу виявлення рекламаційних
матеріалів також передбачено п. 4.4 та п.
4.5. "Інструкції з експлуатації та
ремонту вагонних букс з роликовими
підшипниками" ЦВ-ЦЛ-0058, затвердженою
Наказом Укрзалізниці від 14.11.2003р. №
524ЦЗ.

Відповідач звертає увагу суду на те, що
позивач і відповідач зобов'язані у
своїй діяльності дотримуватися вимог
нормативних документів Укрзалізниці.

Претензійний розгляд матеріалів також
прямо передбачено умовами Договору, а
саме п.10.1. в разі виникнення спорів по
Договору чи у зв'язку з ним сторони
зобов'язується врегулювати їх шляхом
переговорів, і якщо, відповідно до п.10.2
Сторони не досягли згоди щодо спірного
питання, спор розглядається у
передбаченому чинним законодавством
України судовому порядку, з
обов'язковим додержанням
претензійного порядку.

Крім того, відповідач зауважує, що
планом розслідування причин ізлома
зазначено, що номер переднього
підшипника - 2871, заднього - 2591. Однак
відповідно до журналу монтажу букс з
роликовими підшипниками ВЧД
Батуринська форми ВУ-90, підшипники які
були встановлені на колісну пару 05102162
передній підшипник - 2812, задній
підшипник 2597.

Також відповідач вважає, що позивачем
фактично не надано суму розрахунку
збитків. Сума позовних вимог
підтверджується виключно рахунком на
оплату, який при відсутності
калькуляції або протоколу погодження
договірної ціни на виконання усунення
конкретної несправності не може
вважатись первинним документом, що
підтверджує понесені витрати.

А окрім того, у якості доказів
позивачем відповідачу надано копії з
копії документів в порушення вимог п.3.51
ДСТУ 4163-2003 "Вимоги до оформлювання
документів", що свідчить про
відсутність у позивача оригіналів
документів.

Посилаючись на ст. 863 ЦК України,
відповідач зазначає про те, що до
спірних правовідносин необхідно
застосувати спеціальний термін
позовної давності, у зв'язку чим
позивачу необхідно відмовити у
задоволенні позовних вимог, оскільки
позивачем було пропущено встановлений
строк позовної давності.

Дослідивши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання
виникає, зокрема із господарського
договору (ст. 174 Господарського кодексу
України).

Зобов'язанням є правовідношення,
в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Пунктом 2 ст. 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

При цьому стаття 627 Цивільного
кодексу України передбачає, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Статтею ст. 224 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Господарський суд вважає за необхідне
зазначити про те, що для застосування
такої міри відповідальності, як
відшкодування шкоди, потрібна
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) шкоди та її розміру;

3) причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою;

4 ) вини.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Важливим елементом доказування
наявності шкоди є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою
потерпілої сторони. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а шкода, яка
завдана особі, - наслідком такої
протиправної поведінки.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Господарський суд вважає за необхідне
зазначити про те, що позивачем не
доведено належними та допустимими
доказами того, що з ладу вийшли саме
поставлені відповідачем підшипники та
поломка спричинена саме у зв'язку з
неякісним виконання відповідачем
ремонтних робіт.

Крім того, господарський суд бере до
уваги, що відповідно до розділу 5
Порядку введення рекламаційної роботи
у вагонному господарстві Укрзалізниці,
затвердженого Наказом Укрзалізниці
від 18.06.2009р. № 063-Ц, у випадку
розслідування дефекту в
односторонньому порідку повинні
складатися на ступні документи.

- Акт-рекламація форми ВУ-41М;

- Акт комісійного огляду дефекту;

- Фотознімок виявленого дефекту;

- інші документи, які більш повно
розкривають причини виявлення дефекту.

На підставі складених документів
оформляється претензія.

Весь перелік вищезазначених
документів, позивач ані відповідачу,
ані суду не надав.

З огляду на викладене представлений
акт-рекламації №1258/1182 від 18.09.12р. не є
належним доказом, що підтверджує
неякісний ремонт вагону відповідачем
та вину відповідача у виникненні
відколу внутрішнього кільця
переднього підшипника у колісній парі
№ 0005 102162 83 з під вагону №63813547.

Таким чином, позивачем не доведена
наявність причинно-наслідкового
зв'язку між діями відповідача під час
ремонту вагону та його поломкою в
гарантійний період.

Виходячи з того, що зібрані у справі
докази належним чином не підтверджують
наявність сукупності всіх елементів,
необхідних для притягнення
відповідача до цивільно-правової
відповідальності у вигляді збитків,
передбаченої ст.ст. 224, 225
Господарського кодексу України та ст.22
Цивільного кодексу України, позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, господарський суд не бере до
уваги доводи відповідача щодо
застосування до спірних правовідносин
спеціального терміну позовної
давності, оскільки зазначені
правовідносини не відносяться до
виконання підрядних робіт, а відносить
до правовідносин щодо надання послуг.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі покладаються на
позивача.

Керуючись 173, 174, 193, 218, 224 Господарського
кодексу України, ст.ст. 6, 22, 509, 525, 526, 530,
599, 627, 629 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 24.10.14р.

Суддя Н.Е. Петренко