ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р.
Справа № 911/3237/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Комунального підприємства «Агентство
регіонального розвитку» Славутицької
міської ради до Приватного
акціонерного товариства «Ритейлінгова
компанія «Євротек» в особі філії
Приватного акціонерного товариства
«Ритейлінгова компанія «Євротек» у
місті Славутич про стягнення збитків,

за участю представників:

позивача: Миргородова Т.В. ( дов. б/н від
18.08.2014);

відповідача: Селезньова Л.Г. (дов. б/н
від 30.12.2013)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Комунального підприємства
«Агентство регіонального розвитку»
Славутицької міської ради до
Приватного акціонерного товариства
«Ритейлінгова компанія «Євротек» в
особі філії Приватного акціонерного
товариства «Ритейлінгова компанія
«Євротек» у місті Славутич про
стягнення збитків.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.08.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 19.08.2014.

Ухвалою від 19.08.2014 розгляд справи
відкладено на 02.09.2014.

В судовому засіданні 02.09.2014 було
оголошено перерву до 23.09.2014.

23.09.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області надійшло
клопотання позивача про проведення
огляду та дослідження письмового
доказу - акту огляду каналізаційних
мереж будівлі універсаму «Дніпро» від
28.11.2013, який знаходиться в матеріалах
справи № 911/4185/13, що розглядалась
господарським судом Київської області.

В задоволенні вказаного клопотання суд
відмовляє з наступних підстав.

З поданих суду документів, а саме з
наданої позивачем копії рішення
господарського суду Київської області
від 21.01.2014 у справі № 911/4185/13 вбачається,
що сторонами у даній справі є
Комунальне підприємство «Фонд
комунального майна» (позивач) та
Приватне акціонерне товариство
«Ритейлінгова компанія «Євротек» в
особі філії Приватного акціонерного
товариства «Ритейлінгова компанія
«Євротек» у місті Славутич
(відповідач). Рішенням Славутицької
міської ради Київської області від
14.03.2014 № 1384-44-VI назву Комунального
підприємства «Фонд комунального
майна» змінено на: Комунальне
підприємство «Агентство регіонального
розвитку» Славутицької міської ради.
Тож, судом встановлено, що заявник був
позивачем у справі № 911/4185/13.

Відповідно до ст. 39 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд може провести огляд
та дослідження письмових і речових
доказів у місці їх знаходження в разі
складності подання цих доказів. За
результатами огляду та дослідження
складається протокол, який
підписується суддею. Протокол
приєднується до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони, зокрема, мають право
знайомитися з матеріалами справи,
робити з них витяги, знімати копії.

З наведеного вбачається, що
господарський суд проводить огляд та
дослідження письмових і речових
доказів у місці їх знаходження у
випадку складності подання цих
доказів.

Оскільки заявник вказаного клопотання
був позивачем у справі№ 911/4185/13, а
відтак має, передбачене Господарським
процесуальним кодексом України, право
на ознайомлення з матеріалами справи
та зняття з них копій, а відтак не
позбавлений можливості звернутись до
суду з клопотанням про ознайомлення з
матеріалами справи № 911/4185/13 та
виготовити копію акту огляду
каналізаційних мереж будівлі
універсаму «Дніпро» від 28.11.2013, що
міститься в останніх. Отже, суд не
вбачає підстав для задоволення
клопотання про проведення огляду та
дослідження письмового доказу.

В судовому засіданні 23.09.2014 було
оголошено перерву до 30.09.2014.

В судовому засіданні 30.09.2014 суд
заслухав пояснення представників
сторін, позивач підтримав позовні
вимоги, відповідач проти позову
заперечував.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 30.09.2014 суд, після
виходу з нарадчої кімнати в порядку ст.
82-1 Господарського процесуального
кодексу України, проголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

Встановив:

30.03.2012 між КП "Фонд комунального майна"
(Комунальне підприємство «Агентство
регіонального розвитку» Славутицької
міської ради) (орендодавець) та ЗАТ
"Ритейлінгова компанія "Євротек" (ПАТ
"Ритейлінгова компанія "Євротек") в
особі філії ЗАТ "Ритейлінгова компанія
"Євротек" (ПАТ "Ритейлінгова компанія
"Євротек") у місті Славутич (орендар)
було укладено договір оренди
нерухомого майна, що належить до
комунальної власності № 230-Д,
відповідно до п.п. 1.1., 1.2., 1.3.
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нерухоме майно, а саме: нежитлові
приміщення, інженерні мережі та
комунікації, що є їх невід'ємною
частиною і знаходяться на балансі
орендодавця, розташовані за адресою:
Київська обл., м. Славутич, проспект
Дружби народів 5, універсам «Дніпро»,
загальною площею 1151,31 кв.м.

Відповідно до акту прийому-передачі
орендодавець передав, а орендар
прийняв з 01.04.2012 обумовлене договором
майно.

30.03.2012 між КП "Фонд комунального майна"
(Комунальне підприємство «Агентство
регіонального розвитку» Славутицької
міської ради) (орендодавець) та ЗАТ
"Ритейлінгова компанія "Євротек" (ПАТ
"Ритейлінгова компанія "Євротек") в
особі філії ЗАТ "Ритейлінгова компанія
"Євротек" (ПАТ "Ритейлінгова компанія
"Євротек") у місті Славутич (орендар)
було укладено договір про
відшкодування витрат орендодавця на
утримання орендованого майна та його
експлуатацію №230/230-Д-Е, який регулює
взаємовідносини між орендодавцем та
орендарем по відшкодуванню витрат, які
пов'язані з утриманням майна
комунальної власності та його
експлуатацію згідно договору оренди
№230-Д від 31.03.2012.

Пунктами 1.2 та 5.4 договору передбачено,
що орендодавець забезпечує
обслуговування, експлуатацію, зданих в
оренду площ по договору оренди №230-Д
від 31.03.2012, а орендар відшкодовує
витрати орендодавця на виконання
вказаних робіт, зазначених у додатку
№1. Орендар несе відповідальність за
недотримання вимог природоохоронного
законодавства, в тому числі за скид
забруднених стічних вод в
каналізаційну мережу універсаму
«Дніпро». У випадку, якщо орендар
здійснив скид забруднених стічних вод
в каналізаційну мережу універсаму
«Дніпро», (що підтверджено актом
підприємства, яке здійснює контроль за
якістю стічних вод в каналізаційні
мережі), він зобов'язаний в повному
обсязі сплати штраф за скид
забруднених стічних вод в
каналізаційну мережу.

08.05.2012, 09.10.2012, 23.05.2013 та 31.07.2013 КП «УЖКГ»
здійснило відбір проб стічних вод в
будівлі універсаму «Дніпро», що
підтверджується відповідними актами
відбору проб стічних вод.

Згідно протоколів аналізів показників
якості стічних вод підприємства,
проведених лабораторією
хіміко-аналітичного контролю м.
Славутича, було встановлено скид
зверхнормативних забруднень в міську
каналізаційну мережу по показниках:
завислі речовини, ХСК, нітрати, нітрити,
залізо, аміак по азоту, хлориди,
фосфати.

У зв'язку з виявленим порушеннями, КП
"УЖКГ" були виставлені позивачу до
сплати рахунки-фактури: №пр-000000188 від
31.10.2012 на суму 10959,12 грн., №пр-000000212 від
30.11.2012 на суму 6068,78 грн., №пр-000000118 від
25.06.2013р. на суму 535,58 грн., №пр-000000200 від
30.09.2013р. на суму 3752,26 грн., на загальну
суму 21315,74 грн.

Посилаючись на те, що скид забруднених
стічних вод в каналізаційну мережу
універсаму "Дніпро" було здійснено
відповідачем, 20.12.2012 позивачем було
надіслано останньому лист № 601 про
сплату штрафу, згідно виставлених КП
"УЖКГ" рахунків на підставі п. 5.4
договору. Відповідач, згідно його листа
№00016-12/12-рк/4Н від 27.12.2012р., сплачувати
заявлені позивачем штрафні санкції
відмовився з огляду на відсутність у
спірних актах відбору проб стічних вод
від 08.05.2012, 09.10.2012, 23.05.2013 та 31.07.2013
посилань на те, що скид забруднених
січних вод було здійснено саме
відповідачем. В подальшому сторони
неодноразово листувалися, проте не
дійшли згоди, у зв'язку з чим позивач
звернуся до господарського суду
Київської області з позовом про
стягнення з відповідача 15600,48 грн.
штрафу на підставі п. 5.4 договору,
нарахованого внаслідок здійснення
відповідачем скиду забруднених
стічних вод в каналізаційну мережу
універсаму "Дніпро".

Рішенням господарського суду
Київської області від 21.01.2014 у справі №
911/4185/13 (суддя Ярема В.А.) у задоволенні
позову було відмовлено повністю, у
зв'язку з тим, що порядок обрахунку та
розмір штрафу за недотримання
відповідачем вимог природоохоронного
законодавства, в тому числі за скид
забруднених стічних вод в
каналізаційну мережу універсаму
"Дніпро" договором не передбачено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 у справі
№ 911/4185/13 вказане рішення залишено без
змін. Водночас, Київський апеляційний
господарський суд зазначив, що КП "Фонд
комунального майна" виконуючи вимоги
договору №46-07 ВК на користування
комунальним водовідведенням та
каналізацією від 01.10.2007 року сплатило
кошти на рахунок КП "УЖКГ" за скид
понаднормативних концентрацій
забруднюючих речовин по рахункам
фактури: №пр-000000212 від 30.11.2012 (за
листопад 2012 року) на суму 6068,78 грн.;
№пр-000000188 від 31.10.2012 (за жовтень 2012 року)
на суму 10959,12 грн.; №пр-000000118 від 25.06.2013
(за червень 2013 року) на суму 535,58 грн.;
№пр-000000200 від 21.01.2014 (за вересень 2013
року) на суму 3752,26 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№118/1 від 11.03.2014. Так, суд зазначив, що
позивач сплатив штраф за скид
понаднормативних концентрацій
забруднюючих речовин вже після
винесення рішення судом першої
інстанції. Тож, суд, враховуючи той
факт, що штраф було сплачено позивачем
після звернення останнього до суду,
вважає, що звернення позивача про
стягнення коштів у розмірі 15600,48 грн. є
передчасним, оскільки відшкодування
збитків за скид понаднормативних
концентрацій забруднюючих речовин
може бути тільки після сплати
позивачем такого штрафу. Колегія
суддів зазначила, що позивач не
позбавлений права звернення до суду з
іншим позовом про стягнення понесених
збитків.

Відтак, позивач звернувся до суду з
даним позовом про стягнення збитків в
сумі 15600,48 грн.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши подані докази, суд дійшов
висновку, що вказаний позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором. Застосування господарських
санкцій повинно гарантувати захист
прав і законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
господарювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу
України способом захисту цивільних
прав та інтересів, зокрема, є
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Право на відшкодування завданих
збитків виникає при наявності складу
цивільного правопорушення: порушення
цивільного права чи інтересу; завдання
збитків, причинного зв'язку між
порушенням права та збитками,
наявність винної поведінки.
Протиправна поведінка особи тільки
тоді є причиною шкоди, коли вона прямо
(безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Таким чином підставою для настання
цивільно-правової відповідальності є
наявність наступних умов: протиправна
поведінка заподіювача шкоди;
заподіяння шкоди; причинний зв'язок між
протиправною поведінкою заподіювача
шкоди та заподіяною шкодою; вина
заподіювача шкоди.

Відповідно до п. 2 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України «Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з відшкодуванням шкоди» від
01.04.1994 № 02-5/215 з послідуючими змінами та
доповненнями, за зобов'язанням, що
виникає внаслідок заподіяння шкоди,
чинне законодавство виходить з
принципу вини контрагента або особи,
яка завдала шкоду (ст. 1166 Цивільного
кодексу України). Крім застосування
принципу вини при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди необхідно
виходити з того, що шкода підлягає
відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між
неправомірними діями особи, яка
завдала шкоду, і самою шкодою.

Статтею 254 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
встановлено, що про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до Положення про Державну
екологічну інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 № 454/2011 одним з
основних завдань Держекоінспекції
України реалізація державної політики
зі здійснення державного нагляду
(контролю) за додержанням вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення та охорони природних
ресурсів; додержанням режиму територій
та об'єктів природно-заповідного фонду;
за екологічною та радіаційною безпекою
(у тому числі у пунктах пропуску через
державний кордон і в зоні діяльності
митниць призначення та відправлення)
під час імпорту, експорту та транзиту
вантажів і транспортних засобів;
біологічною і генетичною безпекою щодо
біологічних об'єктів природного
середовища при створенні, дослідженні
та практичному використанні генетично
модифікованих організмів (ГМО) у
відкритій системі; поводженням з
відходами (крім поводження з
радіоактивними відходами) і
небезпечними хімічними речовинами,
пестицидами та агрохімікатами.

Водночас, вказаним положенням
встановлено, що Держекоінспекція
України відповідно до покладених
завдань складає протоколи про
адміністративні правопорушення та
розглядає справи про адміністративні
правопорушення, накладає
адміністративні стягнення у випадках,
передбачених законом.

З наведеного вбачається, що вказане
правопорушення, а саме скид
забруднюючих речовин, повинно бути
зафіксовано протоколом уповноваженого
на те органу, яким згідно положень
чинного законодавства є Державна
екологічна інспекція України. А відтак,
не може фіксуватись актами КП "УЖКГ".

Відтак, суд не може встановити факт
наявності вини відповідача та
доцільності стягнення з нього
нарахованої суми, за відсутності
одночасно всіх елементів
(протиправність; шкода; причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
заподіяною шкодою; вина), за яких настає
така міра відповідальності, як
стягнення збитків.

Крім того, з поданих сторонами
документів вбачається, що відповідач
орендує лише частину приміщення
універсаму «Дніпро», загальною площею
1151,31 кв.м., тоді як з листа КП «УЖКГ»
вбачається, що в будівлі універсаму
«Дніпро» здійснюють свою діяльність
також ФОП ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПП
ОСОБА_3, ПП ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що ані
КП «УЖКГ», ані позивачем не було
встановлено факту скиду забруднюючих
речовин саме відповідачем, а відтак є
безпідставною вимога про
відшкодуванням ним збитків, оскільки
вина останнього встановлена не була.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовну вимогу позивача про стягнення
з відповідача 15600,48 грн збитків
недоведеною, необґрунтованою та такою,
що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
44, 49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повний текст рішення складено 16.10.2014.

Суддя
Черногуз А.Ф.