ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2014 р.Справа № 916/2405/14 Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Шевченко В.В.

суддів: Головея В.М., Мирошниченко М. А.

при секретарі судового засідання:
Максіміхіній Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу приватного
сільськогосподарського підприємства
"Перемога"

на рішення господарського суду
Одеської області

від 26 серпня 2014 року

у справі № 916/2405/14

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до приватного сільськогосподарського
підприємства "Перемога"

про стягнення 85.853 грн. 32 коп.

ВСТАНОВИЛА:

20.06.2014 р. фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач,
ФОП) звернулась до господарського суду
Одеської області з позовом до
приватного сільськогосподарського
підприємства "Перемога" (далі
відповідач, Підприємство) про
стягнення грошових коштів у сумі 85.853
грн. 32 коп.

Позов мотивований тим, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання щодо своєчасної та повної
оплати виконаних позивачем робіт за
договором підряду від 09.07.2013 р., а також
виконаних робіт за усною домовленістю
сторін зі збирання зернових культур на
полях відповідача на загальній площі
5444 га, внаслідок чого має борг по їх
оплаті в загальній сумі 78070 грн., а тому
повинний сплатити позивачеві не лише
зазначену суму боргу, а ще й 7773 грн. 32
коп. - пені, а також відшкодувати
понесені судові витрати по справі на
сплату судового збору за подання
позову в сумі 1827 грн.

У відзиві на позов відповідач
позовні вимоги не визнавав та вважав їх
необґрунтованими, посилаючись на те,
що, по-перше, в договорі відсутня ціна
договору, а тому даний договір на
підставі п. 8 ст. 181 ГК України є
неукладеним, у зв'язку з чим будь-які
зобов'язання у останнього перед
позивачем за вказаним договором
відсутні. По-друге, позивачем
неправомірно нарахована пеня на
вартість робіт, яка перевищує
договірні умови. По-третє, відповідно
до п. 2.1. договору площа збирання мала
складати 450 га загальною вартістю 144.000
грн. Вчетверте, договір та акти з боку
відповідача підписано не
уповноваженою особою та з перевищенням
посадових повноважень, вп'яте, акти
виконаних робіт не відповідають
встановленим формам, оскільки не
містять відомостей щодо місця їх
складання та в них не зазначено посади
осіб, відповідальних за здійснення
господарської операції, не вказано на
яких саме полях виконані роботи та якою
технікою, внаслідок чого підстави для
задоволення позову - відсутні.

Рішенням господарського суду
Одеської області від 26.08.2014 р. (суддя Гут
С.Ф.) позовні вимоги ФОП задоволено
частково та з відповідача на користь
позивача стягнуто: 78080 грн. - боргу, 7756
грн. 19 коп. - пені та 1826 грн. 64 коп. -
понесених судових витрат на оплату
судового збору за подання позову, а в
решті частині позову - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання за укладеним між
сторонами у справі договором підряду
від 09.07.2013 р. щодо своєчасної та повної
оплати виконаних робіт по збирання
зернових культур комбайнами, внаслідок
чого має борг по їх оплаті в сумі 78080
грн., а тому повинний сплатити
позивачеві не лише зазначену суму
боргу, а також 7756 грн. 19 коп. - пені за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання.

Відмовляючи у задоволені
позовних вимог в частині стягнення
пені у сумі 966 грн. 61 коп. місцевий суд
виходив з того, що позивачем при
здійсненні розрахунків розміру пені
допущені арифметичні помилки, а тому
підстави для задоволення позову в цій
частині - відсутні

Судові витрати по справі,
відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України,
покладені місцевим судом на обидві
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог та з
відповідача на користь позивача
стягнуто 1826 грн. 64 коп. понесених витрат
на сплату судового збору за подання
позову.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення місцевого суду
скасувати, оскільки воно не відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, ухвалено з порушеннями норм
матеріального та процесуального права
та постановити нове рішення, яким у
задоволені позову відмовити у повному
обсязі.

Скарга мотивована тим, що,
по-перше, місцевим судом розглянуто
справу без участі представника
позивача, по-друге, акти виконаних
робіт підписані не уповноваженою
особою відповідача та не містять в
собі, всупереч ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність України», усіх необхідних
обов'язкових реквізитів, а тому не є в
розумінні ст. 34 ГПК України належним
доказом по справі, по-третє, місцевий
суд безпідставно об'єднав позовні
вимоги, що виникли за різними
підставами, оскільки перевищення над
договірними умовами за двома актами
складає 94 га вартістю 30.080 грн., а тому
відносити їх до договору та тим паче
нараховувати пеню на вказану суму
неможливо. Крім того, місцевий суд
здійснив стягнення з відповідача на
користь ПП ОСОБА_1, а не на користь ФОП, в
вп'яте, в договорі відсутня ціна
договору, а тому даний договір на
підставі п. 8 ст. 181 ГК України є
неукладеним, внаслідок чого підстави
для задоволення позову - відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не
надходив.

Про день, час і місце розгляду
апеляційної скарги сторони було
повідомлено у встановленому законом
порядку, але представник позивача в
судове засідання не з'явився та не
скористався своїм правом на участь в
розгляді справи апеляційним судом, а
від скаржника 22.10.2014 р. надійшло
клопотання, викладене в телеграмі, про
перенесення судового засідання на іншу
дату, у зв'язку з хворобою його
представника.

Назване клопотання визнано
колегією суддів необґрунтованим та
відхилено з огляду на те, що заявником
не надано належних доказів хвороби
його представника, а крім того, вказана
відповідачем у клопотанні причина про
перенесення судового засідання не є
достатньою, оскільки представництво
його інтересів може здійснюватися
також любою іншою особою в силу
повноваження, що ґрунтується на
довіреності. Поважною причиною
перенесення судового засідання може
вважатися та, існування якої зумовлено
факторами об'єктивного характеру, які
не залежать від волі заявника, тобто ні
за яких обставин не можуть бути ним
змінені чи усунуті, а таких обставин у
даному випадку немає, внаслідок чого
справа розглянута апеляційним судом за
відсутністю представників сторін за
наявними в ній матеріалами.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи і правильно встановлено судом
першої інстанції 09.07.2013 р. між сторона у
справі укладено договір підряду по
збирання зернових культур, за умовами
якого позивач зобов'язався виконати
своїми комбайнами роботи по збиранню
врожаю на полях відповідача на площі 450
га, а останній зобов'язався прийняти ці
роботи та оплатити їх вартість.

Згідно п. 8.1. договору, останній
набирає чинності з моменту його
підписання та діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань.

У п. 2.1 договору сторони
визначили, що предметом цього договору
є збирання позивачем зернових культур
з площі 450 га у строк з 10.07.2013 р. по 10.08.2013
р

Пунктом п. 4.1. договору сторонами
встановлено, що оплата виконаних робот
здійснюється із розрахунку 320 грн. за
кожний зібраний гектар.

Відповідно до п. 3.2 договору
прийняття відповідачем виконаних
робіт позивачем здійснюється шляхом
оформлення Акту виконаних робіт.

Будь-які зміни та доповнення
сторонами до названого договору не
вносились.

Як вбачається з матеріалів
справи позивач не лише повністю
виконав свої зобов'язання за укладеним
договором та зібрав врожаю ячменю на
полях відповідача площею 450 га, виконав
роботи вартістю 144.000 грн., а ще й за
усною домовленістю сторін, поза межами
названого договору, зібрав врожай
зернових культур на полях відповідача
на площі 94 га, виконав роботи вартістю
30080 грн., що підтверджується актами
виконаних робіт від 15.07.2013 р. та від
25.07.2013 р., які підписані представниками
обох сторін підписи яких засвідчені
відповідними печатками, без будь-яких
зауважень щодо якості, кількості та
вартості виконаних позивачем робіт.

Посилання скаржника на те, що
названі акти виконаних робіт не є
належними доказами у справі до уваги
прийнятими бути не можуть, оскільки ці
акти повністю відповідають вимогам ст.
9 Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність», так як
містять в собі обсяг виконаних
позивачем робіт та погоджену сторонами
вартість цих робіт, внаслідок чого
протилежні твердження скаржника не
можуть бути прийняті до уваги.

Не можуть бути прийнятими до
уваги і посилання скаржника на те, що
вказані акти підписані з боку
відповідача не уповноваженою особою,
так як ці акти скріплені, тобто
засвідчені печаткою Підприємства, а
відповідно до п 3.4.1. Інструкції про
порядок видачі міністерствам та іншим
центральним органам виконавчої влади,
підприємствам, установам,
організаціям, господарським
об'єднанням та громадянам дозволів на
право відкриття та функціонування
штемпельно-граверних майстерень,
виготовлення печаток і штампів, а
також порядок видачі дозволів на
оформлення замовлень на виготовлення
печаток і штампі (затвердженої наказом
МВС України 11.01.99 N 17 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 28 квітня
1999 р. за N 264/3557) відповідальність і
контроль за дотриманням порядку
зберігання печаток і штампів, а також
законністю користування ними
покладається на керівників
підприємств, установ і організацій,
господарських об'єднань, суб'єктів
підприємницької діяльності, інших
організаційних форм підприємництва,
діяльність яких передбачена чинним
законодавством України.

Вищенаведене однозначно
свідчить про те, що саме керівник
відповідача несе повну
відповідальність за контролювання
законності користування печаткою та
особисто відповідає за її
використання, тобто за її поставлення
на зазначених актах виконаних робіт, а
тому посилання скаржника на те, що акти
виконаних робіт підписані не
уповноваженою особою не можуть
прийматись до уваги.

При викладених обставинах
колегія суддів вважає, що позивач
повністю виконав свої зобов'язання за
договором від 09.07.2013 р. та зібрав врожай
з площі 450 га, виконавши роботи на суму
144.000 грн., які прийняті відповідачем без
будь-яких зауважень щодо їх якості,
кількості та вартості.

У п. п. 5.1, 5.2 договору сторонами
встановлено, що оплата виконаних робіт
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок підрядника на підставі
виставлених рахунків, але остаточний
розрахунок повинний бути здійснений не
пізніше десяти банківських днів від
дати підписання акта виконаних робіт.

Враховуючи, що акт виконаних
робіт за названим договором підписано
сторонами 15.07.2013 р. на площу 150 га, то
відповідач повинний був здійснити
оплату виконаних позивачем робіт за
цим договором на протязі 10 календарних
днів, тобто у строк до 25.07.2013 р. (включно).

Враховуючи, що акт виконаних
робіт за названим договором підписано
сторонами 25.07.2013 р. на площу 394 га (з яких
300 га за вищезазначеним договором), то
відповідач повинний був здійснити
оплату виконаних позивачем робіт за
цим договором на протязі 10 календарних
днів, тобто у строк до 04.08.2013 р. (включно).

Оскільки, 04.08.2013 р. припадало на
вихідний день - неділю, то на підставі ч.
3 ст. 51 ГПК України останнім днем оплати
відповідачем за виконанні позивачем
роботи за актом від 25.07.2014 р. є 05.08.2014 р.
(включно).

Відповідач за виконані роботи
розрахувався частково у загальній сумі
96000 грн., а саме: 09.07.2013 р. на суму 16000 грн.,
15.10.2013 р. на суму 50.000 грн., 18.10.2013 р. на
суму 10000 грн., 08.11.2013 р. на суму 10000 грн.,
28.01.2014 р. на суму 10000 грн., а всього на
загальну суму 96000 грн.

Доказів оплати решти частини
боргу по оплаті за виконані позивачем
роботи по збиранню врожаю зернових
культур з площі 450 га у сумі 48000 грн. в
матеріалах справи не міститься та
таких доказів, всупереч вимогам ст. 33
ГПК України, скаржником суду не надано.

Оскільки, відповідач ані в строк
до 25.07.2013 р., ані до сьогоднішнього часу
не виконав свої зобов'язання за
названим договором щодо повної оплати
виконаних позивачем робіт, то,
відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК
України, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 48000 грн.
боргу за укладеним між сторонами у
справі договором підряду.

Посилання скаржника на те, що
останній не отримав відповідний
рахунок позивача на оплату, а тому
строк оплати виконаних робіт ще не
настав не можуть бути прийнятими до
уваги, оскільки такі твердження
повністю спростовуються матеріалами
справи, зокрема, умовами укладеного між
сторонами договору підряду, а саме п. 5.2
яким чітко та однозначно визначено, що
остаточний розрахунок здійснюється
протягом десяти банківських днів від
дати підписання акта виконаних робіт.

У п. 6.2 договору сторонами
встановлено, що за прострочення оплати
виконаних робіт, у відповідності до п.
5.2 замовник сплачує підряднику пеню у
розмірі 0,1% від несплаченої суми за
кожний день прострочки.

Але, пеня в розмірі 0,1% від
несплаченої суми за кожний день
прострочки перевищує максимально
встановлений ст. ст. 1, 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", якими
передбачено, що розмір пені не може
перевищувати подвійну облікову ставку
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Так як, за актом від 15.07.2013 р. на
суму 48.000 грн. відповідач повинний був
розрахуватися у повному обсязі у строк
до 25.07.2013 р., а здійснив оплату частково
у сумі 16.000 грн., то з урахуванням
часткових оплат з відповідача на
користь позивача на підставі акта від
15.07.2013 р. підлягає стягненню пеня,
виходячи з наступного розрахунку:

- Облікова ставка НБУ з 26.07.2013 р. по 12.08.2013
р. визначена на рівні 0,038%, тому: за
період з 26.07.2013 р. по 12.08.2013 р., виходячи з
суми боргу 32000 грн. відповідач повинний
сплатити позивачеві пеню у розмірі 220
грн. 93 коп.,

- Облікова ставка НБУ з 13.08.2013 р. по 14.10.2013
р. визначена на рівні 0,036%, тому: за
період з 13.08.2013 р. по 14.10.2013 р., виходячи з
суми боргу 32000 грн. відповідач повинний
сплатити позивачеві пеню у розмірі 718
грн. 03 коп.

Таким чином, за актом від 15.07.2013
р. відповідач повинний сплатити
позивачеві пені у загальній сумі 938
грн. 96 коп. за період з 26.07.2013 р. по 14.10.2013
р. (включно).

Так як, за актом від 25.07.2013 р.
виконаних робіт по збиранню зернових
культур на загальну суму 126080 грн., (з
яких 96.000 грн. - за договором підряду)
відповідач повинний був розрахуватися
у повному обсязі у строк до 05.08.2013 р.
(включно), то з урахуванням часткових
оплат з відповідача на користь
позивача на підставі акту від 25.07.2013 р.
підлягає стягненню пеня, виходячи з
наступного розрахунку:

- Облікова ставка НБУ з 06.08.2013 р. по 12.08.2013
р. визначена на рівні 0,038 %, тому: за
період з 06.08.2013 р. по 12.08.2013 р., виходячи
із суми боргу 96.000 грн. відповідач
повинний сплатити позивачеві пеню у
розмірі 257 грн. 75 коп.

- Облікова ставка НБУ з 13.08.2013 р. по 14.10.2013
р. визначена на рівні 0,036%, тому: за
період з 13.08.2013 р. по 14.10.2013 р., виходячи з
суми боргу 96000 грн. відповідач повинний
сплатити позивачеві пеню у розмірі 2154
грн. 08 коп.

- Облікова ставка НБУ з 15.10.2013 р. по 17.10.2013
р. визначена на рівні 0,036%, тому: за
період з 15.10.2013 р. по 17.10.2013 р., враховуючи
часткову оплату у сумі 10.000 грн. та
виходячи з суми боргу 78000 грн.
відповідач повинний сплатити
позивачеві пеню у розмірі 102 грн. 58 коп.,

- Облікова ставка НБУ з 18.10.2013 р. по 07.11.2013
р. визначена на рівні 0,036%, тому: за
період з 18.10.2013 р. по 07.11.2013 р., враховуючи
часткову оплату у сумі 10.000 грн. та
виходячи з суми боргу 68000 грн.
відповідач повинний сплатити
позивачеві пеню у розмірі 508 грн. 60 коп.,

- Облікова ставка НБУ з 08.11.2013 р. по 27.01.2014
р. визначена на рівні 0,036%, тому: за
період з 08.11.2013 р. по 27.01.2014 р., враховуючи
часткову оплату у сумі 10.000 грн. та
виходячи з суми боргу 58000 грн.
відповідач повинний сплатити
позивачеві пеню у розмірі 1673 грн. 26 коп.,

- Облікова ставка НБУ з 28.01.2014 р. по 04.02.2014
р. визначена на рівні 0,036%, тому: за
період з 28.01.2014 р. по 04.02.2014 р., враховуючи
часткову оплату у сумі 10.000 грн. та
виходячи з суми боргу 48000 грн.
відповідач повинний сплатити
позивачеві пеню у розмірі 136 грн. 77 коп.,
а всього за актом від 25.07.2013 р.
відповідач повинний сплатити
позивачеві пеню у сумі 4833 грн. 04 коп.

Таким чином, з відповідача на
користь позивача за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання за
договором підряду підлягає стягненню
пеня у загальній сумі 5772 грн.

Як свідчать матеріали справи за
усною домовленістю сторін позивач поза
межами договору від 09.07.2013 р. зібрав
врожай зернових культур на полях
відповідача з площі 94 га, виконавши
роботи на суму 30080 грн. Факт виконання
позивачем та прийняття відповідачем
цих робіт без будь-яких зауважень щодо
їх якості, кількості та вартості
повністю підтверджується актами
виконаних робіт від 15.07.2013 р. та від
25.07.2013 р., які є належними та допустимими
доказами у справі про що колегією
суддів зазначалося вище в цій
постанові.

Але, при цьому, строк оплати
відповідачем вищеназваних робіт
виконаних позивачем поза межами
договору підряду сторонами не
погоджений, ані в названих актах
виконаних робіт, ані будь-яким іншим
способом.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк. Якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

При цьому, чинним
законодавством України не встановлена
конкретна форма щодо вимоги з якою
повинний звернутися кредитор до
боржника.

У п. 1.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" № 14 від
17.12.2013 р. зазначено, що оскільки
згаданою статтею 530 ЦК України не
визначена форма пред'явлення вимоги
кредитором, останній може здійснити
своє право як шляхом надіслання
платіжної вимоги-доручення, так і
шляхом звернення до боржника з листом,
телеграмою, надіслання йому рахунка
(рахунка-фактури) тощо.

Позивач звертаючись з позовом до
суду посилається на те, що ним були
виставлені відповідачеві відповідні
рахунки на оплату за надані послуги № 6
від 09.07.2013 р. на суму 16000 грн. та № 7 від
29.07.2013 р. на суму 158080 грн.

Проте, доказів того, що
позивачем були направлені
вищезазначені рахунки відповідачеві
будь-яким чином (листом, кур'єром або
під особистий підпис) і що останній,
дійсно, отримав ці рахунки в матеріалах
справи не міститься та таких доказів,
всупереч вимогам ст. 33 ГПК України,
позивачем суду не надано, хоча в даному
випадку саме він повинен довести
обставини на які посилається, тобто
довести не лише факт отримання
відповідачем таких рахунків, а і
конкретну дату їх отримання.

Як свідчать матеріали справи
09.07.2013 р. відповідач на рахунок позивача
перерахував 16.000 грн. з зазначенням
призначення платежу: "Збирання
зернових культур. Згідно рахунку № 6
від 09.07.2013, без ПДВ», що підтверджується
банківською випискою по рахунку
позивача (а. с. 55).

15.10.2013 р. відповідач на рахунок
позивача перерахував 50.000 грн. з
зазначенням призначення платежу: :
"Збирання зернових культур. Згідно
рахунку № 7 від 29.07.2013, без ПДВ», що
підтверджується банківською випискою
по рахунку позивача (а. с. 55).

18.10.2013 р. відповідач на рахунок
позивача перерахував 10.000 грн. з
зазначенням призначення платежу: :
"Збирання зернових культур. Згідно
рахунку № 7 від 29.07.2013, без ПДВ», що
підтверджується банківською випискою
по рахунку позивача (а. с. 55).

08.11.2013 р. відповідач на рахунок
позивача перерахував 10.000 грн. з
зазначенням призначення платежу: :
"Збирання зернових культур. Згідно
рахунку № 7 від 29.07.2013, без ПДВ», що
підтверджується банківською випискою
по рахунку позивача (а. с. 56).

28.01.2014 р. відповідач на рахунок
позивача перерахував 10.000 грн. з
зазначенням призначення платежу: :
"Збирання зернових культур. Згідно
рахунку № 7 від 29.07.2013, без ПДВ», що
підтверджується банківською випискою
по рахунку позивача (а. с. 56).

Вищенаведене беззаперечно
свідчить про те, що рахунки № 6 від
09.07.2014 р. та № 7 від 29.07.2013 р. фактично
були отримані відповідачем.

Оскільки, будь-яких інших
доказів, які б свідчили про вручення
рахунків № 6 від 09.07.2014 р. та № 7 від
29.07.2013 р. позивачем відповідачеві у
період до 09.07.2013 р. та до 15.10.2013 р.
відповідно матеріали справи не
містять, то колегія суддів вважає, що
вищезазначені рахунки № 6 та № 7 могли
бути отримані відповідачем у дні
здійснення вказаних грошових
(банківських) операцій, тобто 09.07.2013 р.
та 15.10.2013 р. відповідно, а тому днем
прострочення виконання грошового
зобов'язання, щодо оплати послуг
(виконаних робіт) за актом виконаних
робіт від 25.07.2013 та рахунком № 7 поза
межами договору підряду є дата - 15.10.2013
р.

Будь-яких доказів, які б
свідчили про відсутність боргу у
відповідача перед позивачем у сумі 30.080
грн. за актом виконаних робіт від 25.07.2013
р. поза межами договору підряду по
збиранню зернових культур з площі 94 га
матеріали справи не містять та їх,
всупереч ст. 33 ГПК України, скаржником
суду не надано, внаслідок чого на
підставі ст. ст. 525,526,530 ЦК України
відповідач повинний сплатити
позивачеві 30080 грн. боргу поза межами
договору підряду по збиранню зернових
культур з площі 94 га, внаслідок чого
протилежні твердження скаржника не
можуть бути прийняті до уваги .

Оскільки, нарахування пені поза
межами письмового договору є
неможливим, так як у даному випадку
сторони взагалі не передбачили
можливість стягнення пені за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, то такі позовні вимоги
задоволені бути не можуть.

Посилання скаржника на те, що
спірний договір є неукладеним,
оскільки сторонами не погоджено ціну, а
тому підстави для задоволення позову
взагалі відсутні є необґрунтованими та
правомірно не прийняті місцевим судом
до уваги, оскільки характер відносин
між сторонами, факт виконання та
прийняття робіт за актами виконаних
робіт, дії сторін були наслідком
надання та прийняття пропозиції та
направлені на встановлення цивільних
прав та обов'язків, а тому збирання
зернових культур у обсязі 450 га було
охоплено умовами договору, а збирання
зернових культур з площі 94 га відбулось
поза межами договору підряду шляхом
підписання відповідних актів
виконаних робіт, що свідчить про
укладення між сторонами у справі
правочину у спрощеній формі. При цьому,
укладення правочину у спрощений спосіб
ніяким чином не свідчить про його
нікчемність, внаслідок чого протилежні
твердження скаржника не можуть бути
прийняті до уваги.

Оскільки, позов підлягає
задоволенню на 97,69% (позов заявлений на
85853,32 грн., а підлягає задоволенню на 83852
коп.), то відповідно до вимог ст. ст. 44, 49
ГПК України відповідач повинний
відшкодувати позивачеві 1784 грн. 41 коп.
понесених витрат на сплату судового
збору за подання позову.

Так як, апеляційна скарга
підлягає задоволенню на 2,3% (так як
скаржник просив скасувати рішення
повністю та відмовити у задоволені
позову на суму 85836,19 грн., а скарга
задоволена на суму 1984 грн. 19 коп.), то з
вищенаведених підстав позивач
повинний відшкодувати відповідачеві 21
грн. 01 коп. - понесених витрат на сплату
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Оскільки, при ухваленні
судового рішення місцевий суд невірно
визначив розмір пені, що підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача та, як наслідок цього,
здійснив неправильний розподіл
судових витрат між сторонами у справі,
то оскаржене рішення в цій частині
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101- 105 ГПК України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу приватного
сільськогосподарського підприємства
"Перемога"- задовольнити частково.

Пункт другий резолютивної
частини рішення господарського суду
Одеської області від 26.08.2014 р. у справі
№ 916/2405/14 частково скасувати та
викласти його в наступній редакції:

„2. Стягнути з приватного
сільськогосподарського підприємства
"Перемога" на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1: 78080 грн. -
боргу, 5772 грн. - пені та 1784 грн. 41 коп. -
понесених судових витрат на сплату
судового збору за подання позову".

В решті частині рішення
господарського суду Одеської області
від 26.08.2014 р. у справі № 916/2405/14 - залишити
без змін.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
приватного сільськогосподарського
підприємства "Перемога": 21 грн. 01 коп. -
понесених судових витрат на сплату
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Зобов'язати господарського суду
Одеської області видати відповідні
накази з зазначенням повних та
необхідних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 24.10.2014 року.

Головуючий суддя:
Шевченко В.В.

Судді:
Мирошниченко М.А.

Головей В.М.