ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2014 р. Справа № 909/936/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Булки В.І., при
секретарі судового засідання
Бабенецькій А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного
акціонерного товариства

"Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",

вул.Б.Хмельницького,6,
м. Київ ,01001,

до відповідача: Державного
міського підприємства

"Івано-Франківськтеплокомуненерго",

вул. Б.Хмельницького,
59 А, м. Івано-Франківськ, 76007,

про стягнення 3% річних в розмірі 805
597,28грн. та інфляційних втрат, що
становлять 2 645 010,82грн. за
неналежне виконання умов договору
№12/1001-БО-15 про закупівлю природного
газу від 19.01.12,

за участю представників сторін:

від позивача: Лавринович В.О. -
заступник директора Юридичного
департаменту, (довіреність №14-134 від
13.05.14),

від відповідача: Нищей Н.Ю. -
представник, (довіреність №164-2/14 від
19.06.14),

встановив: Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулось
до господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою до Державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" про
стягнення 3% річних в розмірі 805 597,28грн.
та інфляційних втрат, що становлять 2 645
010,82грн. за неналежне виконання умов
договору №12/1001-БО-15 про закупівлю
природного газу від 19.01.12.

В засіданні суду 07.10.14 оголошувалась
перерва до 21.10.14.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує, просить суд позов
задоволити, свої обґрунтування виклав
у позовній заяві. Вимоги ухвал суду
позивач не виконав.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав викладених у відзиві на
позовну заяву б/н від 23.09.14 (вх.№14726/14 від
23.09.14).

Розглянувши матеріали справи,
враховуючи вимоги чинного
законодавства та ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія"
"Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області із позовною
заявою до державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" про
стягнення 27 728 604,85 грн.
заборгованості, з яких: 22 025 693,36 грн.
основний борг, 148 720,54грн.- інфляційні
втрати, 2 435 505,20 грн. - пеня, 839 858,58грн. - 3%
річні та 2 278 827,18 грн. - 7% штраф.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 15.08.14 у
справі №909/714/13 частково задоволено
позов:

- стягнуто з державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" на
користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 22 025 693,36 грн.
основного боргу, 597 409,21 грн. пені,
119 481,84 грн. - 3% річних, та 1 541
798, 54грн. - штрафу, а також 68 820,20 грн. -
судового збору;

- в решті вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 11.11.13 рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 15.08.2013р.
у справі №909/714/13 скасовано в частині
відмови в стягненні з Державного
міського підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 3% річних в
сумі 720376,74 грн., пені в сумі 1838095,99 грн. та
7% штрафу в сумі 737028,64 грн. В цій частині
прийнято нове рішення. Позов
задоволено. Стягнуто з Державного
міського підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 3% річних в
сумі 720376,74 грн., пені в сумі 1838095,99 грн. та
7% штрафу в сумі 737028,64грн. В рештій
частині рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 15.08.2013р.
у справі № 909/714/13 залишено без змін.
Стягнуто з Державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 34 410,00 грн.
судового збору за розгляд апеляційної
скарги. Зазначена вище постанова
набрала законної сили з 11.11.13.

Представник позивача в засіданні суду
зазначив, що нарахування відповідачу
пені, інфляційних втрат та 3% річних
заявлено по 22.04.13 (згідно постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 11.11.13). Однак,
відповідач не виконав зазначену вище
постанову, основний борг в розмірі 22 025
693,36грн. (за період січень - липень 2012
року) не погасив.

Як наслідок, за порушення грошового
зобов'язання позивачем, на підставі
ст.625 Цивільного кодексу України,
проведено нарахування відповідачу 3 %
річних за період з 23.04.13 по 11.07.14 та
інфляційних втрат за період травень -
червень 2014 року, а саме:

- за прострочення виконання
зобов'язання з оплати за природний газ
отриманий у лютому 2012 року:

3 % річних в розмірі 226 322,45грн.

інфляційні втрати, що становлять 743
082,60грн.;

- за прострочення виконання
зобов'язання з оплати за природний газ
отриманий у березні 2012 року:

3 % річних в розмірі 421 808,47грн.

інфляційні втрати, що становлять 1 384
920,24грн.;

- за прострочення виконання
зобов'язання з оплати за природний газ
отриманий у квітні 2012 року:

3 % річних в розмірі 123 931,51грн.

інфляційні втрати, що становлять 406
903,54грн.;

- за прострочення виконання
зобов'язання з оплати за природний газ
отриманий у травні 2012 року:

3 % річних в розмірі 21 504,94грн.

інфляційні втрати, що становлять 70
606,99грн.;

- за прострочення виконання
зобов'язання з оплати за природний газ
отриманий у червні 2012 року:

3 % річних в розмірі 4 399,24грн.

інфляційні втрати, що становлять 14
444,00грн.;

- за прострочення виконання
зобов'язання з оплати за природний газ
отриманий у липні 2012 року:

3 % річних в розмірі 7 630,59грн.

інфляційні втрати, що становлять 25
053,46грн.

Станом на день звернення позивача до
господарського суду
Івано-Франківської області борг
відповідача перед позивачем за
неналежне виконання умов договору
№12/1001-БО-15 про закупівлю природного
газу від 19.01.12 становить 3 450 608,10грн. із
них: 805 597,28грн. - 3% річних та 2 645 010,82грн.
інфляційних втрат.

Беручи до уваги викладене вище суд
вважає за правильне позов задоволити
та виходить з наступних підстав.

В силу ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно положень ст. 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 599 Цивільного кодексу України,
встановлено, що зобов'язання
припиняється належним чином
проведеним виконанням.

При дослідженні матеріалів справи
судом встановлено, що Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія" "Нафтогаз України"
звернулось до господарського суду
Івано-Франківської області із позовною
заявою до державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" про
стягнення 27 728 604,85 грн. заборгованості,
з яких: 22 025 693,36 грн. основний борг, 148
720,54грн.- інфляційні втрати, 2 435 505,20 грн. -
пеня, 839 858,58грн. - 3% річні та 2 278 827,18
грн. - 7% штраф.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 15.08.14 у
справі №909/714/13 частково задоволено
позов. Стягнуто з державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" на
користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 22 025 693,36 грн.
основного боргу, 597 409,21 грн. пені, 119 481,84
грн. - 3% річних, та 1 541 798, 54грн. - штрафу, а
також 68 820,20 грн. - судового збору. В
решті вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 11.11.13 рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 15.08.2013р.
у справі №909/714/13 скасовано в частині
відмови в стягненні з Державного
міського підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 3% річних в
сумі 720376,74 грн., пені в сумі 1 838
095,99 грн. та 7% штрафу в сумі 737 028,64 грн. В
цій частині прийнято нове рішення.
Позов задоволено. Стягнуто з
Державного міського підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 3% річних в
сумі 720376,74 грн., пені в сумі 1838095,99 грн. та
7% штрафу в сумі 737028,64грн. В рештій
частині рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 15.08.2013р.
у справі № 909/714/13 залишено без змін.
Стягнуто з Державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 34 410,00 грн.
судового збору за розгляд апеляційної
скарги.

Частиною 2 ст.35 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.
Тобто, вказана частина статті вказує на
факти, які містяться у винесених раніше
судових рішеннях. Ці факти мають для
суду преюдиціальний характер
(обов'язковість фактів, установлених
судовим рішенням, що набуло законної
сили, в одній справі для суду при
розгляді інших справ). Преюдиціально
встановлені факти не підлягають
доказуванню, позаяк їх з істинністю вже
встановлено у рішенні, і немає
необхідності встановлювати їх знову,
тобто піддавати сумніву істинність і
стабільність судового акта, який
вступив в законну силу.

Судом встановлено, що відповідачем
постанова Львівського апеляційного
господарського суду від 11.11.13 не
виконана.

Предметом позову у даній справі є
вимога позивача про стягнення з
відповідача 3% річних в розмірі 805
597,28грн. та інфляційних втрат, що
становлять 2 645 010,82грн. за неналежне
виконання умов договору №12/1001-БО-15 про
закупівлю природного газу від 19.01.12.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч.2 ст. 625
Цивільного кодексу України).

Виходячи із положень зазначеної
норми, наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

В інформаційному листі Вищого
господарського суду України від 17.07.2012
№ 01-06/928/2012 зазначено, що
відповідно до статті 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється: виконанням,
проведеним належним чином;
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги або страхового зобов'язання; у
разі поєднання управненої та
зобов'язаної сторін в одній особі; за
згодою сторін; через неможливість
виконання та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом або іншими
законами. Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду. До відносин щодо
припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Згідно з
частиною першою статті 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 цього Кодексу).

Отже, чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
прийняттям судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків (див. постанову
Вищого господарського суду України від
31.08.2011 № 16/587-22/430).

В п.7 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№14 (із змінами і доповненнями) "Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань,
вказано, що за відсутності інших
підстав припинення зобов'язання,
передбачених договором або законом,
зобов'язання, в тому числі й грошове,
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином (стаття 599 ЦК
України). Саме лише прийняття
господарським судом рішення про
задоволення вимог кредитора, якщо таке
рішення не виконано в установленому
законом порядку, не припиняє
зобов'язальних відносин сторін і не
звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум. Отже, якщо судове
рішення про стягнення з боржника
коштів фактично не виконано, кредитор
вправі вимагати стягнення з нього в
судовому порядку сум інфляційних
нарахувань та процентів річних аж до
повного виконання

грошового зобов'язання.

Однак при цьому слід мати на
увазі, що у разі коли судовим рішенням з
боржника стягнуто суму неустойки
(штрафу, пені), то правова природа
відповідної заборгованості саме як
неустойки у зв'язку з прийняттям такого
рішення залишається незмінною, і тому
на неї в силу припису частини другої
статті 550 Цивільного кодексу України
проценти не нараховуються, інфляційні
ж нарахування та нарахування трьох
процентів річних на цю заборгованість
можуть здійснюватися на загальних
підставах відповідно до частини другої
статті 625 названого Кодексу з дня,
наступного за днем набрання законної
сили відповідним судовим рішенням.
Наведене стосується й випадків
здійснених господарським судом
відстрочки і розстрочки виконання
рішення, зміни способу та порядку
виконання судового рішення шляхом
звернення стягнення на кошти боржника
(стаття 121 ГПК), оскільки під час таких
відстрочки чи розстрочки або зміни
інфляційні процеси тривають, грошове
зобов'язання залишається повністю або
частково невиконаним і негативний
вплив такої ситуації на позивача
потребує відповідної компенсації
згідно з вимогами частини другої
статті 625 Цивільного кодексу України.

Господарським судом встановлено
факт прострочення грошового
зобов'язання відповідачем та здійснено
перевірку поданого позивачем
розрахунку 3% річних та інфляційних
втрат за допомогою ІПС
«Законодавство». Позивачем вірно
проведено арифметичний розрахунок 3%
річних в розмірі 805 597,28грн. та
інфляційних втрат, що становлять 2 645
010,82грн. за неналежне виконання умов
договору №12/1001-БО-15 про закупівлю
природного газу від 19.01.12.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги те, що наслідки
прострочення боржником грошового
зобов'язання у вигляді інфляційних
нарахувань та 3 % річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, ці кошти нараховуються
незалежно від вини боржника. Це правило
ґрунтується на засадах справедливості
і виходить з неприпустимості
безпідставного збереження грошових
коштів однією стороною зобов'язання за
рахунок іншої. Матеріальне становище
учасників цивільного обороту схильне
до змін, тому не виключено, що боржник,
який не може виконати грошове
зобов'язання зараз, зможе виконати його
пізніше. Оскільки грошові кошти є
родовими речами, неможливість
виконання такого зобов'язання
(наприклад, внаслідок відсутності у
боржника грошей та інших підстав), не
звільняє його від відповідальності.

З огляду на фактичні обставини справи
суд прийшов до висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову.

Судові витрати відповідно до ст.49
Господарського процесуального кодексу
слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст.509,526,599,625
Цивільного кодексу України, ст.ст.173,193
Господарського кодексу України,
ст.ст.33,35,43,49, 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задоволити позов Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Державного міського підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго" про
стягнення 3% річних в розмірі 805 597,28грн.
та інфляційних втрат, що становлять 2 645
010,82грн. за неналежне виконання умов
договору №12/1001-БО-15 про закупівлю
природного газу від 19.01.12.

Стягнути з Державного міського
підприємства
"Івано-Франківськтеплокомуненерго",
вул. Б.Хмельницького, 59 А, м.
Івано-Франківськ () на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"
вул.Б.Хмельницького,6, м. Київ () 3% річних в розмірі 805
597,28грн. (вісімсот п'ять грн. п'ятсот
дев'яносто сім грн. 28коп.), інфляційних
втрат, що становлять 2 645 010,82грн.
(два мільйони шістсот сорок п'ять тисяч
десять грн. 82коп.), 69 012,16грн. (шістдесят
дев'ять тисяч дванадцять грн. 16коп.)
судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.10.14.

Суддя
Булка В.І.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

Помічник судді Гандера М.В. 24.10.14