ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014р.
Справа № Б24/2/224/98

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Науменка І.М.
(доповідач)

судців: Кузнецова В.О., Чередка А.Є.,

секретар судового засідання:
Петровська А.В.,

За участю прокурора Зіма В.Б.,
посвідчення № 001419, від 27.08.12р.

представники сторін:

від скаржника: Нетеса Ф.М., представник,
довіреність №5912/08 від 30.07.14;

від кредитора (Дніпропетровське
обласне відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності): Гармаш Д.Б.,
представник, довіреність №08.04-1121 від
18.02.14р.;

Інші учасники провадження по справі в
судове засідання не з`явились, про час
та місце судового засідання
повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Дніпропетровська
на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 10.09.2014р.
у справі №Б24/2/224/98

за заявою Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі
м.Дніпропетровська

до боржника Державного
науково-виробничого підприємства
"Текопром", м.Дніпропетровськ

про визнання грошових вимог на суму 466,15
грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 10.09.2014р.
у справі №Б24/2/224/98 (суддя Камша Н.М.)
грошові вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Кіровському районі
м.Дніпропетровська до Державного
науково-виробничого підприємства
"Текопром", м.Дніпропетровськ, в розмірі
466,15 грн. - відхилено.

Мотивуючи правові підстави
відхилення грошових вимог Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м.Дніпропетровська,
господарський суд першої інстанції
виходив з відсутності в матеріалах
справи доказів належності цих грошових
вимог до числа поточних в розумінні ст.1
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». З дня ж
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури у банкрута жодних додаткових
зобов'язань (у тому числі зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури, не виникає.

Не погодившись з даною ухвалою,
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Дніпропетровська
оскаржило її в апеляційному порядку,
посилаючись на порушення
господарським судом при її прийнятті
норм матеріального права. За
результатами апеляційного перегляду
скаржник просить зазначену вище ухвалу
від 10.09.2014р. - скасувати та прийняти у
справі нову ухвалу про визнання
поточних грошових вимог Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м.Дніпропетровська до
Державного науково-виробничого
підприємства "Текопром",
м.Дніпропетровськ, в розмірі 466,15 грн.

Обґрунтовуючи правові підстави
звернення з апеляційною скаргою,
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м.Дніпропетровська
стверджує, що припинення нарахування
заборгованості на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах, з моментом відкриття
ліквідаційної процедури не
пов'язується.

Відповідно до ст.101 ГПК України, в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
02.10.2014р. апеляційну скаргу прийнято до
розгляду, слухання справи призначено у
судовому засіданні на 13.10.2014р.

Вивчивши доводи апеляційної скарги,
розглянувши наявні у справі матеріали,
проаналізувавши практику з
аналогічних спорів Вищого
господарського суду України та
Верховного Суду України, а також,
заслухавши пояснення присутніх під час
розгляду апеляційної скарги учасників
судового процесу, колегія суддів
апеляційної інстанції встановила
наступне:

Провадження у справі про банкрутство
Державного науково-виробничого
підприємства "Текопром",
м.Дніпропетровськ, порушено 10.09.1998р.,
відповідно до вимог Закону України
«Про банкрутство» (в редакції станом на
30.06.1999р.).

Ухвалою арбітражного суду
Дніпропетровської області від 26.10.1999р.
ініціюючого кредитора зобов'язано
здійснити публікацію оголошення про
порушення справи про банкрутство
Державного науково-виробничого
підприємства "Текопром".

Оголошення про порушення справи про
банкрутство вказаного вище
підприємства опубліковане в газеті
"Урядовий кур'єр" від 30.12.99р. №246 (1681).

Постановою арбітражного суду
Дніпропетровської області від 02.02.2000р.
у справі №Б24/2/224/98 в порядку вимог ст.13
Закону України «Про банкрутство» (в
редакції станом на 30.06.1999р.) Державне
науково-виробниче підприємство
"Текопром" визнано банкрутом,
ліквідаторами призначені Державна
податкова інспекція у
Красногвардійському районі
м.Дніпропетровська, Фінансовий відділ
Красногвардійського району
м.Дніпропетровська, Акціонерний
комерційний банк «Южкомбанк»,
м.Дніпропетровськ, Фонд державного
майна України м.Дніпропетровська (а.с.11
копій матеріалів справи).

Постановою арбітражного суду
Дніпропетровської області від 28.04.2001р.
у справі №Б24/2/224/98 застосовані
положення Закону України «Про
банкрутство» (в редакції станом на
30.06.1999р.), введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів,
ліквідатором призначено Рябчого С.В.,
ліцензія НОМЕР_1 (а.с.12 копій матеріалів
справи).

На час вирішення даного спору,
відповідно до ухвали господарського
суду Дніпропетровської області від
12.11.2013р., ліквідатором у даній справі
являється Зімниця Олександр Іванович,
свідоцтво НОМЕР_2 від 01.02.2013р.

01.08.2014р. Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі
м.Дніпропетровська звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області із заявою за вих.№5911/08/06 від
30.07.2014р. про визнання кредиторських
вимог до Державного
науково-виробничого підприємства
"Текопром" на суму 466,15 грн., саме за
результатами розгляду яких і прийнято
оскаржуване судове рішення про їх
відхилення, що є предметом
апеляційного перегляду.

Отже, розглядаючи питання про
законність та обґрунтованість ухвали
господарського суду Дніпропетровської
області від 10.09.2014р., колегія суддів
апеляційного господарського суду
враховує наступне.

Згідно із п.1-1 Прикінцевих та
перехідних положень (Х розділ) Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції, що
діє з 19.01.2013р.), положення цього Закону
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено після
набрання чинності цим Законом.

В свою чергу, згідно Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, що діяла станом на 18.01.2013р.),
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами при розгляді
справ про банкрутство, провадження у
яких порушено після 1 січня 2000 року.

Положення цього Закону щодо введення
мораторію на задоволення вимог
кредиторів, призначення арбітражних
керуючих, введення процедур
розпорядження майном боржника, санації
боржника, ліквідаційної процедури та
укладення мирової угоди можуть
застосовуватися за заявою сторін у
справі про банкрутство або за
ініціативою суду при розгляді
господарськими судами справ про
банкрутство після 1 січня 2000 року
незалежно від дати порушення
провадження у справі про банкрутство,
при цьому відповідні строки
обчислюються від дати прийняття
господарським судом ухвали з цього
питання. У цьому випадку подальше
провадження у справі про банкрутство
здійснюється відповідно до цього
Закону.

Отже, враховуючи, що провадження у
справі про банкрутство Державного
науково-виробничого підприємства
"Текопром" порушено 10.09.1998р., а постанова
про визнання боржника банкрутом
датована 02.02.2000р., при розгляді даної
справи слід застосовувати положення
Закону, в редакції, що діяла станом на
18.01.2013р.

Статтею 1 Закону про банкрутство у
згаданій вище редакції визначено
поняття кредитора - це юридична або
фізична особа, яка має у встановленому
порядку підтверджені документами
вимоги щодо грошових зобов'язань до
боржника, щодо виплати заборгованості
із заробітної плати працівникам
боржника, а також, органи державної
податкової служби та інші державні
органи, які здійснюють контроль за
правильністю та своєчасністю
справляння єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство, у
процедурах банкрутства боржника.

З дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, згідно з ч.1 ст.23 Закону про
банкрутство, закінчується
технологічний цикл із виготовлення
продукції, і підприємницька діяльність
банкрута завершується.

Строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів) вважається
таким, що настав.

Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

В межах повноважень, визначених ч.1 ст.25
Закону про банкрутство, ліквідатор
заявляє в установленому порядку
заперечення по заявлених до боржника
вимогах поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство, є
неоплаченими і заявлені кредитором у
межах строку ліквідаційної процедури,
передбаченого ч.2 ст.22 Закону.

Отже, колегія суддів вважає, що
зазначеними вище правовими нормами
законодавець чітко визначив поняття
поточних вимог кредитора - це
неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурах банкрутства за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури і
призначення ліквідатора.

В той же час, матеріалами справи
підтверджено, що спірні кредиторські
вимоги Управління Пенсійного фонду
України в Кіровському районі
м.Дніпропетровська становлять
заборгованість по сплаті наукових
пенсій за липень 2014р., тобто, виникли
після визнання боржника банкрутом.

Як наслідок, зазначені кредиторські
вимоги не мають статусу поточних в
розумінні ст.1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
у зв'язку з чим задоволенню не
підлягають.

(Аналогічної правової позиції
дотримується Верховний Суд України в
своїх постановах від 13.05.2014р. та від
27.05.2014р. у справі №5021/321/12, від 18.03.2014р. у
справі №6/108-09, а також, Вищий
господарський суд України у справі
№Б26/161-09 від 16.07.2014р.)

У підсумку колегія суддів враховує той
факт, що Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" є спеціальним
Законом, що регулює провадження у
справах про банкрутство, в т.ч. і щодо
визначення грошових зобов'язань
боржника, підстав їх виникнення,
строків виконання і погашення, а також,
порядку пред'явлення грошових вимог до
боржника, тому посилання скаржника в
апеляційній скарзі на норми Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
тощо слід визнати необґрунтованим.

Керуючись ст.101-103, 105-106 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Кіровському
районі м.Дніпропетровська - залишити
без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 10.09.2014р.
у справі №Б24/2/224/98 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку у
двадцятиденний строк до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 17.10.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Науменко

Суддя
В.О. Кузнецов

Суддя
А.Є. Чередко