ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2014 р. Справа № 909/900/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Кобецької С. М.,
при секретарі судового засідання
Савчин Т.О., розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Уніплит",

вул. Заводська, 4,
смт.Вигода, Долинський район,

Івано-Франківська
область,77552;

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1;

про: стягнення заборгованості в сумі 19
537,93грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Домбровська Є.І. -
представник, (довіреність № 29/14 від
19.05.2014р.);

від відповідача: не з"явилися.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Уніплит", звернувся
до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом, в
якому просить суд, стягнути з
відповідача - ФО-П ОСОБА_1
заборгованість в сумі 19 537,93грн.

Представник позивача, в судовому
засіданні, підтримав позовні вимоги
вказуючи при цьому на:

- поставку відповідачем позивачу, по
товаро-транспортних накладних, товару
(фансировина) на загальну суму 115
362,92грн., в той час як позивач,
платіжними дорученнями, здійснив
передоплату за товар в сумі 134 900,85грн.;

- неналежне виконання відповідачем
взятого на себе зобов"язання, в частині
поставки товару на суму 19 537,93грн.;

- звернення до відповідача з вимогою
№9/14-1 від 19.06.14р., про повернення
попередньої оплати в сумі 19 537,93грн., яка
залишилась без належного реагування з
боку відповідача;

- приписи ст. ст. 526, 625, 693 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України.

Представник відповідача в судові
засідання жодного разу не з"явився, про
причини неявки суду не повідомив.
Будь-яких заперечень в спростування
заявлених позовних вимог, відповідач
суду не подав. Ухвали суду від 19.08.14р.,
02.09.14р., 18.09.14р., 09.10.14р., з відомостями про
дату, час та місце розгляду справи,
направлені відповідачу рекомендованою
кореспонденцією за адресою вказаною
позивачем у позовній заяві та
Спеціальному витягу з ЄДРЮО та ФО-П від
18.09.14р. (вул.Шевченка, 72, с.Ріпне,
Рожнятівський район, Івано-Франківська
область, 77661), повернулись на адресу
суду підприємством зв"язку з відміткою
"адресат тимчасово вибув ".

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час та
місце розгляду справи у разі виконання
судом вимог ч.1 ст.64, ст. 87
Господарського процесуального кодексу
України. За змістом даних норм права, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації за адресою
вказаною в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців), і не повернуто
підприємством зв"язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час та місце розгляду справи судом
(п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18
від 26.12.11р.).

За таких обставин, згідно ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, ст.6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
стосовно розгляду спору впродовж
розумного строку, враховуючи той факт,
що відповідач відповідно до вимог
законодавства, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, а у суду є всі
необхідні матеріали (докази) для
вирішення спору по суті, спір належить
вирішити у відсутності представника
відповідача за матеріалами справи,
запобігаючи, одночасно, безпідставному
затягуванню розгляду спору та сприяючи
своєчасному поновленню порушеного
права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
всебічно та повно з'ясувавши обставини,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши в сукупності всі
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
враховуючи вимоги чинного
законодавства, суд вважає позов таким,
що підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Дослідженням матеріалів справи,
судом встановлено, що платіжними
дорученням №19299 від 04.11.11р., № 19541 від
11.11.11р., №19619 від 14.11.11р., № 19670 від 15.11.11р.,
№19787 від 17.11.11р., № 19724 від 17.11.11р., №19842
від 21.11.11р., № 19908 від 22.11.11р., №20166 від
28.11.11р., №20112 від 28.11.11р., № 20218 від 30.11.11р.,
№ 20354 від 06.12.11р., №20463 від 07.12.11р., № 20600
від 09.12.11р., № 20534 від 09.12.11р., №9547 від
13.12.11р., №9601 від 14.12.11р., №9751 від 16.12.11р.,
№9771 від 19.12.11р., №9957 від 23.12.11р., №9979 від
23.12.11р., № 10109 від 29.12.11р., позивач - ТОВ
"Уніплит" перерахував відповідачу -
ФО-П ОСОБА_1, кошти за фансировину, в
загальній сумі 134 900,85грн.,
згідно службових записок від 03.11.11р.,
11.11.11р., 17.11.11р., 22.11.11р., 25.11.11р., 18.11.11р.,
28.11.11р., 29.11.11р., 06.12.11р., 07.12.11р., 09.12.11р.,
13.12.11р., 14.12.11р., 16.12.11р., 19.12.11р., 22.12.11р.,
29.12.11р.

Однак, відповідач не виконав в повному
обсязі взяті на себе зобов"язання, в
частині поставки товару на суму
здійсненої позивачем передоплати.
Товар (фансировина) поставлена
відповідачем позивачу на суму 115 362,
92грн., що підтверджують товаро -
транспортні накладні №31 від 01.11.11р., № 40
від 03.11.11р., № 41 від 03.11.11р., № 42 від
06.11.11р., № 50/а від 14.11.11р., №42 від 16.11.11р., №
49 від 19.11.11р., №50 від 19.11.11р., № 51 від
23.11.11р., №52 від 02.12.11р., № 53 від 02.12.11р., №55
від 05.12.11р., №56 від 07.12.11р., №57 від 07.12.11р.,
№ 58 від 14.12.11р.

Позивач звертався до відповідача з
вимогою №9/14-1 від 19.06.14р., про повернення
попередньої оплати в сумі 19 537,93грн.
(а.с.52-53). Однак, дана вимога залишились
без належного реагування з боку
відповідача.

Матеріали справи містять лист № 65/14
від 29.10.14р. (а.с.121), підписаний
директором, головним бухгалтером ТОВ
"Уніплит" та скріплений печаткою
товариства, з якого вбачається, що
остання поставка товару здійснена ФО-П
ОСОБА_1 14.12.11р. (товаро - транспортна
накладна №58 від 14.12.11р.). Згідно даних
бухгалтерського обліку за період з
14.12.11р. по 29.09.14р. жодних поставок товару
відповідачем не здійснювалось.

Позивачем доведено перед судом,
факт наявності у відповідача боргу за
непоставлений товар в сумі 19 537,93грн.

Враховуючи той факт, що станом на
23.10.14р., в матеріалах справи відсутні
відомості, які б підтвердили
повернення відповідачем коштів в сумі
19 537,93грн., то позивачем правомірно
заявлено вимогу про їх стягнення.

Із змісту ст. 11 Цивільного кодексу
України вбачається, що цивільні права
та обов'язки виникають зокрема, з
договору та інших правочинів.

Приписами ч.1 ст.202, ч.1 ст.626 Цивільного
кодексу України, встановлено, що
договором/правочином є домовленість
двох або більше сторін/дія особи,
спрямована на встановлення/набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Правочин може вчинятися усно або в
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків (ч.ч.1,2
ст.205 Цивільного кодексу України).

Оскільки, позивачем не надано суду
Договору №40 від 03.10.11р. (вказаний у
товаро-транспортних накладних), як і не
подано будь-яких доказів, в
підтвердження того, що передоплата за
товар, здійснювалась позивачем на
підставі цього ж Договору. Більше того,
позивач зазначає, що вище вказаний
Договір №40 від 03.10.11р., між ТОВ "Уніплит"
та ФО-П ОСОБА_1 не укладався (лист
№65/14 від 29.09.14р. а.с.121), а відповідач в
судові засідання жодного разу не
з"явився, протилежного не довів, то суд
прийшов до висновку, що в даному
спірному випадку, між сторонами
виникли правовідносини, що склалися на
підставі укладеного у спрощений спосіб
договору поставки, підтвердженням чого
є товаро-транспортні накладні про
поставку товару (а.с.122, 125, 126, 127, 131, 134, 138,
139, 143, 151, 152, 155, 158, 159, 163, 166), платіжні
доручення на здійснення оплати за
товар (а.с.124, 129, 130, 133, 136, 137, 141, 142, 145, 148, 150,
153, 157, 161, 162, 165, 168, 170, 172, 174, 175, 177).

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ст. 712 Цивільного
кодексу України).

В силу ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і оплатити за
нього певну грошову суму.

Якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати (ч.2 ст. 693 Цивільного
кодексу України).

Отже, у розумінні приписів цієї
норми покупцю належить право вимагати,
крім іншого, повернення передоплати за
непоставлений товар. При цьому,
попередньою оплатою є часткова або
повна оплата товару до його передання
продавцем. Тобто, наведена норма є
спеціальною нормою, яка регулює такі
правовідносини. Аналогічна правова
позиція викладена в постановах Вищого
господарського суду України від 22.04.14р.
у справі №910/18449/13, від 31.07.14р. у справі №
908/161/14.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України).

В силу положень ст. 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України, ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

На виконання вимог вище зазначеної
норми права, враховуючи те, що строк
виконання боржником обов'язку не
встановлений, позивач звертався до
відповідача з вимогою №9/14-1 від 19.06.14р.,
про повернення попередньої оплати в
сумі 19 537,93грн. (а.с.52-53). Однак, дана
вимога залишена без належного
реагування з боку відповідача.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

З огляду на вимоги ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Позивачем доведено та документально
підтверджено факт наявності у
відповідача заборгованості за
недопоставлений товар в сумі 19 537,93грн.

В силу п. 2 ст. 614 Цивільного кодексу
України відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов"язання. Відповідач в судові
засідання жодного разу не з"явився,
своїми правами, наданим йому ст.ст. 22, 59
Господарського процесуального кодексу
України, не скористався, будь - яких
заперечень проти позову чи доказів
належного виконання своїх зобов"язань
не надав, доводи позивача не
спростував.

За таких обставин, вимога позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 19 537,93грн.,
правомірна, обґрунтована,
документально підтверджена і підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, ст.ст. 11, 202, 205, 509, 525, 526, 530, 614,
626, 655, 693, 712 Цивільного кодексу України,
ст.ст.173, 193 Господарського кодексу
України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 59, 75, 82 -85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов ТОВ "Уніплит" до відповідача
ФО-П ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 19 537,93грн. -
задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_2 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Уніплит",
вул. Заводська, 4, смт.Вигода, Долинський
район, Івано-Франківська область, 77552
(ідентифікаційний код 30905968) 19 537,93грн.
(дев"ятнадцять тисяч п"ятсот тридцять
сім грн. 93 коп.) - заборгованості, 1
827,00грн. (одну тисячу вісімсот двадцять
сім грн. 00коп.) - судового збору.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27.10.14р.

Суддя
С.Кобецька