КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2014 р.
Справа№ 910/7657/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Куксова В.В.

Шаптали Є.Ю.

За участю представників:

від позивача: Галкін М.Г. - представник
за довіреністю,

від відповідача: Невмержицька Г.В. -
представник за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Спільного
українсько-російсько-англійського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Славсант»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 18.06.2014р.

у справі №910/7657/14 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Спільного
українсько-російсько-англійського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Славсант»

до Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум»

про визнання правовідносин
припиненими.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року Спільне
українсько-російсько-англійське
товариство з обмеженою
відповідальністю «Славсант»
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум»
(далі-відповідач) про визнання
припиненими правовідносин за
Кредитним договором №1-0001/13/22-OVER від
30.08.2013р.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.06.2014 року у справі №910/7657/14 в
задоволенні позов відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції від 18.06.2014р., позивач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
зазначене рішення суду та прийняти
нове, яки задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення
господарським судом норм
матеріального та процесуального права.

Відповідачем подано відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення
суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
матеріали справи та заслухавши
представників сторін, судова колегія
встановила наступне:

У відповідності до ст.11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного
кодексу України визначено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст.628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

В силу положень ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.08.2013 року між відповідачем, як
кредитором, та позивачем, як
позичальником, був укладений Кредитний
договір (овердрафт) №1-0001/13/22-OVER (далі -
Кредитний договір), відповідно до умов
якого кредитор зобов'язався на умовах,
визначених даним договором надавати
позичальнику кредитні кошти на засадах
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
шляхом здійснення платежів з поточного
рахунку позичальника №9777 в ПАТ
"Банк Форум", згідно з розрахунковими
документами позичальника на суму, що
перевищуватиме фактичний (кредитовий)
залишок на поточному рахунку, в межах
визначеної договором граничної суми
коштів, а позичальник зобов'язався
вчасно погашати кредитору
заборгованість за овердрафтом, а також
сплачувати на користь кредитора
проценти та комісії в розмірі, в строки
(терміни) та на умовах, визначених
договором.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору
(у редакції Додаткового договору №1 від
08.1.2013р.) протягом всього періоду дії
договору, максимальна заборгованість
позичальника за овердрафтом не може
перевищувати ліміт овердрафту в сумі 7
500 000,00 грн., розрахований за внутрішньою
методикою кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи та
зазначено позивачем, станом на 21.03.2014р.
загальна заборгованість позивача за
Кредитним договором складала 3 809 781,37
грн.

Пунктом 5.2 Кредитного договору сторони
погодили, що з метою погашення вимог за
цим договором позичальник доручає
кредитору здійснювати договірне
списання грошових коштів з поточного
рахунку позичальника, а також з
будь-яких інших рахунків (поточних,
вкладних) позичальника, що будуть
відкриті у кредитора.

Нормами статті 1066 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

29.08.2013р. між сторонами був укладений
Договір банківського рахунку №1-
62200/259777 (далі - Договір банківського
рахунку), відповідно до умов якого
відповідач відкриває позивачу
поточний рахунок для здійснення
розрахунково-касових операцій та
зберігання коштів на ньому.

Як вбачається з матеріалів справи та
зазначено позивачем, станом на 21.03.2014р.
на поточному рахунку позивача
№9777 в ПАТ "Банк Форум" знаходилось
12 429 527, 25 грн.

Згідно із п.2.5 Договору банківського
рахунку операції за розрахунковими
документами, що надійшли від клієнта
протягом операційного часом
здійснюються банком в день надходження
операції за розрахунковими
документами, які надійшли після
закінчення операційного часу, банк
виконує не пізніше наступного робочого
дня.

Позивач зазначає, що згідно умов
Договору банківського рахунку, ним
було подано відповідачу платіжні
доручення на загальну суму 12 083 769,13
грн.: №79 від 06.03.2014р. на суму 1 500 000,00 грн.,
№80 від 06.03.2014р. на суму 1 500 000,00 грн., №81
від 06.03.2014р. на суму 1 500 000, 00 грн., №82 від
06.03.2014р. на суму 1 500 000,00 грн., №83 від
06.03.2014р. на суму 1 200 000,00 грн., №84 від
06.03.2014р. на суму 1 200 000,00 грн., №85 від
06.03.2014р. на суму 1 253 812,43 грн., №86 від
06.03.2014р. на суму 1 308 731,70 грн., №87 від
06.03.2014р. на суму 1 121 225,00 грн., які не
виконані відповідачем.

Згідно із ст.1068 Цивільного кодексу
України банк зобов'язаний зарахувати
грошові кошти, що надійшли на рахунок
клієнта, в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом.

Положеннями статті 1071 Цивільного
кодексу України визначено, що банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом
(стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.3.1.1 Договору
банківського рахунку банк гарантує
право клієнта на безперешкодне
розпорядження коштами, що зберігається
на рахунку.

Пунктом 3.1.11 Договору банківського
рахунку визначено, що банк має право
здійснювати на свою користь договірне
списання коштів з рахунку клієнта з
метою здійснення розрахунків
(погашення вимог банка) за цим
Договором та/або будь-якими іншими
договорами про надання банківських
послуг, укладеними або такими, що
будуть укладені між сторонами.
Зазначене право на договірне списання
коштів може бути реалізоване банком за
умови настання терміну виконання
клієнтом своїх відповідних зобов'язань
(обов'язків) щодо здійснення
розрахунків (платежів) в сумі, яка
дорівнює розміру таких зобов'язань
(обов'язків) за цим Договором та/або
будь-якими іншими договорами про
надання банківських послуг, укладеними
або такими, що будуть укладені, між
сторонами.

Пунктом 3.1.11.1 Договору банківського
рахунку передбачено, що договірне
списання здійснюється на підставі
цього Договору з оформленням
відповідачем відповідного
розрахункового документу
(меморіальний ордер тощо) без
будь-якого додаткового погодження з
боку клієнта.

Пунктом 4.5 Договору банківського
рахунку визначено, що клієнт доручає
банку здійснювати договірне списання
заборгованості клієнта перед банком за
надані послуги/проведені операції за
цим Договором та/або іншими договорами,
укладеними між банком та клієнтом.
Сторони домовились, що сума такої
заборгованості списується у
першочерговому порядку.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги,
зазначає, що оскільки станом на 21.03.2014р.
за Кредитним договором у нього наявна
заборгованість у розмірі 3 809 781,37 грн., а
на поточному рахунку позивача на
вказану дату знаходилося 12 429 527,25 грн.,
то позивач звернувся до відповідача з
заявою вих. №310 від 21.03.2014р. про
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

У відповідь відповідач листом вих.
№426/2200 від 27.03.2014р. повідомив позивача,
що під час тимчасової адміністрації,
яка запроваджена у ПАТ "Банк Форум,
зарахування зустрічних однорідних
вимог не здійснюється.

Суд зазначає, що в заяві про
зарахування зустрічних однорідних
вимог було зазначено Кредитний договір
№1-0001/13/22-KL від 30.08.2013р., проте,
відповідачем не заперечується факт
подання зарахування зустрічних
однорідних вимог за Кредитним
договором №1-0001/13/22-OVER від 30.08.2013р.

Враховуючи те, що відповідачем не
здійснено зарахування зустрічних
однорідних вимог, позивач звернувся до
суду з позовом про визнання
припиненими правовідносин за
Кредитним договором №1-0001/13/22-OVER від
30.08.2013р.

Відповідач - ПАТ "Банк Форум",
заперечуючи позовні вимоги
посилається на те, що на час звернення з
даним позовом до суду між сторонами не
існувало зустрічних однорідних вимог,
а також, Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
встановлено обмеження на зарахування
зустрічних однорідних вимог, а тому
вимоги позивача не можуть бути
задоволеними, у зв'язку з
запровадженням у ПАТ "Банк Форум"
тимчасової адміністрації.

Судова колегія, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги та відзиву,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення суду, дійшла до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
суду першої інстанції не підлягає
скасуванню чи зміні з наступних
підстав.

Статтею 4-3 ГПК України встановлено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Як вбачається з матеріалів справи,
станом на 21.03.2014р. на поточному рахунку
позивача №9777 в ПАТ "Банк Форум"
знаходилось 12 429 527,25 грн.

Згідно умов Договору банківського
рахунку, позивачем було подано
відповідачу платіжні доручення на
загальну суму 12 083 769,13 грн.: №79 від
06.03.2014р. на суму 1 500 000,00 грн., №80 від
06.03.2014р. на суму 1 500 000, 00 грн., №81 від
06.03.2014р. на суму 1 500 000,00 грн., №82 від
06.03.2014р. на суму 1 500 000,00 грн., №83 від
06.03.2014р. на суму 1 200 000,00 грн., №84 від
06.03.2014р. на суму 1 200 000,00 грн., №85 від
06.03.2014р. на суму 1 253 812,43 грн., №86 від
06.03.2014р. на суму 1 308 731,70 грн., №87 від
06.03.2014р. на суму 1 121 225,00 грн. Вказані
платіжні доручення не були виконані
відповідачем.

Також, з наявної в матеріалах справи
банківської виписки вбачається, що
станом на 21.03.2014р. заборгованість
позивача за Кредитним договором
складала 3 809 781,37 грн. Факт наявності
заборгованості за Кредитним договором
також підтверджено відповідачем.

Таким чином, оскільки станом на 21.03.2014р.
за Кредитним договором у позивача
наявна заборгованість у розмірі 3 809 781,37
грн., а на поточному рахунку позивача на
вказану дату знаходилося 12 429 527,25 грн.,
то позивач вважає, що зобов'язання за
Кредитним договором мають бути
припиненими внаслідок зарахування
зустрічних однорідних вимог, у зв'язку
з чим, позивач звернувся до відповідача
з заявою вих. №310 від 21.03.2014р. про
зарахування зустрічних однорідних
вимог.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність"
кредитор банку - це юридична або
фізична особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" від 05.04.2001р. № 2346-III
передбачено, що переказ коштів - рух
певної суми коштів з метою її
зарахування на рахунок отримувача або
видачі йому у готівковій формі.
Ініціатор та отримувач можуть бути
однією і тією ж особою.

Враховуючи вище наведене, зобов'язання
щодо переказу коштів з рахунку
позивача, відкритому у відповідача, на
його рахунок в іншому банку чи на
рахунок контрагента позивача є
майновим зобов'язанням.

У відповідності до ч.1 ст.509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст. 598 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
частково або в повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних
вимог є способом припинення одночасно
двох зобов'язань в одному із яких одна
сторона є кредитором, боржником, а в
другому навпаки (боржник у першому
зобов'язанні є кредитором у другому).

Крім того, вимоги які можуть підлягати
зарахуванню мають відповідати таким
умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за
одним зобов'язанням є боржником за
іншим, а боржник за першим
зобов'язанням є кредитором за другим); 2)
бути однорідними (зараховуватися
можуть вимоги про передачу речей
одного роду, у зв'язку з чим зарахування
як спосіб припинення зазвичай
застосовується до зобов'язань по
передачі родових речей, зокрема
грошей). Правило про однорідність вимог
розповсюджується на їх правову
природу, але не стосується підстави
виникнення такої вимоги. Отже,
допускається зарахування однорідних
вимог, які випливають із різних підстав
(різних договорів тощо); 3) строк
виконання щодо таких вимог настав, не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги.

Водночас, із наявних у матеріалах
справи доказів вбачається, що рішенням
виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб № 14
від 14.03.2014р., прийнятого на підставі
постанови Правління Національного
банку України №135 від 13.03.2014р. "Про
віднесення Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" до категорії
неплатоспроможних", у відповідача -
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" запроваджено тимчасову
адміністрацію строком на 3 місяці - з
14.03.2014р. по 13.06.2014р.

Відповідно до пункту 3 рішенням
виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб № 14
від 14.03.2014р., призначено уповноваженою
особою Фонду за тимчасову
адміністрацію в АТ "Банк Форум"
начальника відділу супроводження
виведення неплатоспроможних банків з
ринку департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Соловйову
Наталію Анатоліївну.

Також, під час розгляду справи,
постановою Правління Національного
банку України № 355 від 13.06.2014р. прийнято
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Форум".

Положеннями статті 76 Закону України
"Про банки і банківську діяльність" від
07.12.2000р. № 2121-III передбачено, що
Національний банк України не пізніше
дня, наступного за днем прийняття
рішення про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних,
повідомляє про це рішення Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб для
вжиття ним заходів, передбачених
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
від 23.02.2012р. № 4452-VI визначено, що цим
законом встановлюються правові,
фінансові та організаційні засади
функціонування системи гарантування
вкладів фізичних осіб, повноваження
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб (далі - Фонд), порядок виплати
Фондом відшкодування за вкладами, а
також регулюються відносини між
Фондом, банками, Національним банком
України, визначаються повноваження та
функції Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і
законних інтересів вкладників банків,
зміцнення довіри до банківської
системи України, стимулювання
залучення коштів у банківську систему
України, забезпечення ефективної
процедури виведення неплатоспроможних
банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із
створенням і функціонуванням системи
гарантування вкладів фізичних осіб,
виведенням неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків,
регулюються цим Законом, іншими
законами України, нормативно-правовими
актами Фонду та Національного банку
України.

Частиною 5 статті 36 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" визначено, що під час тимчасової
адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та
інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені),
інших фінансових (економічних) санкцій
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань перед кредиторами та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів);

4) зарахування зустрічних однорідних
вимог, якщо це може призвести до
порушення порядку погашення вимог
кредиторів, встановленого цим Законом.

У відповідності до абз.3 п.2 та п.3 ст. 46
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб", з
дня призначення Уповноваженої особи,
строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку вважається таким, що
настав, а вимоги за зобов'язаннями
банку, що виникли під час проведення
ліквідації, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури.

З огляду на те, що з 14.03.2014р. у
відповідача - Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум" запроваджено
тимчасову адміністрацію, то відповідно
до ст. 36 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється зарахування зустрічних
однорідних вимог, якщо це може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим Законом.

Таким чином, залік зустрічних
однорідних вимог між кредитором та
боржником у період здійснення
ліквідаційної процедури банку не може
бути проведений, оскільки це фактично є
погашенням вимог кредитора, а тому таке
зарахування призведе до порушення
порядку, передбаченого процедурою
ліквідації банку, в тому числі порушить
черговість задоволення вимог
кредиторів банку, визначених Законом
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Отже, оскільки заява вих. №310 від
21.03.2014р. про зарахування зустрічних
однорідних вимог подана позивачем
після запровадження у відповідача -
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" тимчасової адміністрації,
то зарахування зустрічних однорідних
вимог не може проводитись.

Копія заяви про зарахування зустрічних
однорідних вимог та припинення
зобов'язань вих. №242/02-24 від 06.03.2014р., яка
подана апелянтом в апеляційній
інстанції, судовою колегією відповідно
до ст.101 ГПК України не приймається до
уваги, оскільки апелянт не довів
неможливість подання її під час
розгляду даної справи судом першої
інстанції. Крім того, зазначена заява
незавірена належним чином.

Враховуючи вищенаведене, положення
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
позовні вимоги про визнання
припиненими правовідносин за
Кредитним договором №1-0001/13/22-OVER від
30.08.2013р. задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Доказів, які б спростовували вище
встановлені обставини, сторонами не
надано.

Доводи, наведені позивачем в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що оскаржуване рішення суду
першої інстанції, яким відмовлено в
задоволенні позовних вимог, відповідає
чинному законодавству та матеріалам
справи. Судова колегія не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування чи зміні
оскаржуваного рішення суду.

Судові витрати покладаються на
підставі ст.49 ГПК України на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Спільного
українсько-російсько-англійського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Славсант» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 18.06.2014р. у справі №910/7657/14
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 18.06.2014 року у справі
№910/7657/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/7657/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту
постанови 27.10.2014р.

Головуючий суддя
П.В. Авдеєв

Судді
В.В. Куксов

Є.Ю. Шаптала