КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р. Справа№ 910/11015/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Скрипки І.М.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання Пась
М.П.

за участю представників:

від позивача: Тучкова К.В. за дов. №37 від
12.12.2013.

від апелянта: не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Страхова Компанія "Україна"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014.

у справі № 910/11015/14 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова Компанія
"Гарант-Система"

до відповідача Приватного
акціонерного товариства "Страхова
Компанія "Україна"

про стягнення 15 442,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 у справі № 910/11015/14
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
Компанія "Гарант-Система" до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
Компанія "Україна" про стягнення 15 442,20
грн. задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Приватне акціонерне товариство
"Страхова Компанія "Україна" звернулось
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення та прийняти нове судове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
місцевим господарським судом позов
задоволено через неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідність
висновків, викладених у рішенні суду,
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Також, апелянт посилається на те, що за
договором страхування вигодонабувачем
є Товариство з обмеженою
відповідальністю «Хімконтинент», при
цьому жодного підтверджуючого
документа про отримання коштів
(погодження отримання коштів
страховиком з страхувальником)
страхового відшкодування
вигодонабувачем не вбачається. Разом з
тим, апелянт зазначає, що позивачем не
додано правил добровільного
страхування наземного транспорту, в
яких має бути зазначено порядок
здійснення розрахунку та виплати
страхового відшкодування.

Разом з тим, апелянт звертає увагу суду
на те, що при визначенні вартості
відновлювального ремонту не враховано
коефіцієнт фізичного зносу
транспортного засобу, який
досліджувався.

Крім того, позивачем не подано акту
виконаних робіт, що дає правові
підстави вважати, що ремонтні роботи
відносно пошкодженого авто не
здійснювалися.

У зв'язку з вищенаведеним, апелянт
вважає, що рішення місцевого
господарського суду має бути скасоване
та прийняте нове судове рішення, яким
відмовлено в задоволенні позовних
вимог.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Страхова Компанія "Україна" передано
на розгляд колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Шаптала Є.Ю.,
судді Скрипка І.М., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.09.2014 у складі
суддів: головуючий суддя Шаптала Є.Ю.,
судді Скрипка І.М., Самсін Р.І., прийнято
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
Компанія "Україна" до розгляду та
порушено апеляційне провадження.
Розгляд справи призначено на 15.10.2014.

06.10.2014 до відділу документального
забезпечення суду від апелянта
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

В судовому засіданні 15.10.2014 представник
позивача заперечив проти клопотання
апелянта та заперечив проти доводів
викладених в апеляційній скарзі з
урахуванням відзиву поданого під час
провадження у справі та просив рішення
Господарського суду міста Києва від
07.08.2014 залишити без змін а апеляційну
скаргу без задоволення.

В судове засідання 15.10.2014 відповідач
свого представника не направив, про
день, час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи підлягає
залишенню без задоволення з огляду на
те, що за висновками суду, його неявка
не перешкоджає розгляду апеляційної
скарги за наявними у справі
матеріалами, а також з огляду на те, що,
по-перше, обставини, викладенні в
клопотанні відповідача про
відкладення розгляду справи, жодним
чином не підтверджені, та по-друге,
відповідач був обізнаний про подання
ним апеляційної скарги та про її
розгляд в Київському апеляційному
господарському суді та не був
позбавлений можливості залучити
іншого представника для участі у
судовому засіданні.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу за відсутності представника
апелянта за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
оцінивши наявні у справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а рішення місцевого
господарського суду має бути залишено
без змін, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
05.12.2012 о 15 год. 40 хв. у м. Києві на вул.
Дніпровська набережна, 16 Б трапилась
дорожньо - транспортна пригода,
внаслідок якої відбулося зіткнення
автомобіля "ВАЗ" (д.н. НОМЕР_1), під
керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля "
Фольцваген " (д.н. НОМЕР_2), під
керуванням водія ОСОБА_5.

У зв'язку з даною дорожньо -
транспортною пригодою були завдані
механічні пошкодження автомобілю
"Фольцваген" (д.н. НОМЕР_2), який був
застрахований у позивача, згідно
договору добровільного страхування
наземного транспорту № 05-16/000597 від
24.07.2012.

Як вбачається з матеріалів справи,
дорожньо - транспортна пригода
відбулася з вини водія автомобіля "ВАЗ"
(д.н. НОМЕР_1) - ОСОБА_4, що
підтверджується постановою
Дарницького районного суду м. Києва №
3-9409/12 від 08.01.2013.

У відповідності до висновку № 712/12 від
12.12.2012, вартість матеріального збитку,
завданого власнику пошкодженого
внаслідок ДТП автомобіля " Фольцваген"
(д.н. НОМЕР_2) становить 16 385,67 грн. ( з
урахуванням коефіцієнта його
фізичного зносу ).

Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Гарант - Система»
на виконання умов договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 05-16/000597 від 24.07.2012, на
підставі заяви страхувальника,
висновку № 712/12 від 12.12.2012, розрахунку
суми страхового відшкодування, а також
на підставі страхового акту № 05-17/565 від
26.12.2012 виплачено страхувальнику
(отримувач Товариство з обмеженою
відповідальністю " Компанія " Автодок ")
страхове відшкодування в розмірі 15 441,20
грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 135 від 22.01.2013.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
цивільно - правова відповідальність
винної у дорожньо-транспортній пригоді
особи - ОСОБА_4 за шкоду, завдану майну
третіх осіб під час дорожньо -
транспортної пригоди за участю
автомобіля " ВАЗ " ( д. н. НОМЕР_1), згідно
полісу обов'язкового страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ/0167601 застрахована у
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Україна»
(відповідача), а тому позивач просить
суд стягнути з відповідача виплачене
страхове відшкодування в розмірі 15 441,20
грн.

Відповідно до 2. ст. 1187 Цивільного
кодексу України, передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі ( право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 27 Закону України " Про
страхування " та ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, виходячи з аналізу
зазначених норм, до позивача у межах
фактичних витрат і суми страхового
відшкодування потерпілій особі
перейшло право зворотної вимоги до
особи, відповідальної за цими вимогами.

Такою особою, в даному випадку, є винна
у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди водій автомобіля "ВАЗ" (д.н.
НОМЕР_1) - ОСОБА_4, однак, у разі якщо її
цивільно-правова відповідальність
перед третіми особами застрахована у
певного страховика, то останній стає
відповідальною особою, адже, внаслідок
укладення договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів страховик в межах
страхової суми несе відповідальність
за шкоду, завдану застрахованою ним
особою, тобто, бере на себе
відповідальність за свого
страхувальника, що виникає внаслідок
заподіяння шкоди джерелом підвищеної
небезпеки, оскільки застрахував такий
страховий ризик, як відповідальність
за шкоду, заподіяну джерелом
підвищеної небезпеки.

За таких обставин колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
виникнення у позивача права вимоги до
відповідача, а відтак, є правомірним
задоволення позову щодо стягнення 15
442,20 грн. страхового відшкодування, яке
передбачено полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/0167601.

Посилання апелянта на відсутність
підтверджуючих документів про
отримання коштів (погодження отримання
коштів страховиком з страхувальником)
страхового відшкодування
вигодонабувачем, спростовується
наявною в матеріалах справи копією
заяв на виплату страхового
відшкодування № 866 від 26.12.2012 (а/с № 16).

Колегія суддів апеляційної інстанції
спростовує твердження апелянта про те,
що позивачем не додано правил
добровільного страхування наземного
транспорту, в яких має бути зазначено
порядок здійснення розрахунку та
виплати страхового відшкодування,
наявною в матеріалах справи копією
витягу із правил добровільного
страхування наземного транспорту (крім
залізничного) ЗАТ (нині - ПрАТ) «СК
«Гарант-Система» від 05.11.2007 (а/с № 94).

Щодо посилань апелянта на те, що при
визначенні вартості відновлювального
ремонту не враховано коефіцієнт
фізичного зносу транспортного засобу,
який досліджувався, апеляційний суд
спростовує дане посилання наявним в
матеріалах справи висновком № 712/12
експертного автотоварознавчого
дослідження з визначення розміру
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу
складеного 12.12.2012 (а/с № 24 - 26).

Доводи апелянта про те, що позивачем не
подано акту виконаних робіт, що дає
правові підстави вважати, що ремонтні
роботи відносно пошкодженого авто не
здійснювалися, спростовуються актом
виконаних робіт № 3683 від 24.12.2012, наявним
в матеріалах справи (а/с № 96).

Беручи до уваги вищенаведене, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що доводи Приватного акціонерного
товариства "Страхова Компанія
"Україна", викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому господарський суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, належним чином
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
рішення Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 в справі № 910/11015/14
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
Компанія "Україна" на рішення
Господарського суду міста Києва від
07.08.2014 у справі № 910/11015/14 - залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 07.08.2014 у справі № 910/11015/14 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/11015/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційного господарського
суду може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
І.М. Скрипка

Р.І. Самсін