ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р.
Справа № 918/1332/14

Господарський суд Рівненської області
в складі головуючого судді Політики
Н.А.,

при секретарі судового засідання -
Щербині С.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АМАКО Україна"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"Імені Воловікова"

про стягнення заборгованості в сумі 318
850 грн. 73 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Зауткін С.С.,
довіреність №65 від 25.06.2014 р.;

від відповідача - не з'явився.

В судовому засіданні 13 жовтня 2014 року,
відповідно до ст.85 ГПК України,
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

16 вересня 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Амако
України" (далі - ТзОВ "Амако України",
позивач) звернулося до господарського
суду Рівненської області із позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"імені Воловікова" (далі - ТзОВ СП "Імені
Воловікова", відповідач) про стягнення
заборгованості в сумі 318 850 грн. 73 коп., з
яких 281 341 грн. 42 коп. основний борг з
урахуванням курсової різниці, 33 713 грн.
12 коп. штраф, 3 796 грн. 19 коп. 3 % річних, 318
850 грн. 73 коп..

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 16 вересня 2014
року порушено провадження у справі та
призначено до розгляду на 29 вересня 2014
року.

Ухвалою суду 29 вересня 2014 року слухання
справи відкладено на 13 жовтня 2014 року, в
зв'язку із неявкою відповідача.

13 жовтня 2014 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення позивачем подано заяву
про уточнення позовних вимог, в якій
ТзОВ "Амако України" просить стягнути з
ТзОВ СП "Імені Воловікова" 168 565 грн. 60
коп., курсової різниці у сумі 112 775 грн.
82 коп., штрафу у сумі 33 713 грн. 12 коп., 3%
річних у сумі 3 796 грн. 19 коп.. Вказана
заява прийнята судом до розгляду,
оскільки відповідає вимогам
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

Крім того, представником позивача
подано клопотання про приєднання до
матеріалів справи виписки по рахунку, з
якої вбачається, що відповідачем
сплачено заборгованість в сумі 168 565
грн. 10 коп. та заяву про доручення до
матеріалів справи лист Національного
Банку України №19-013/5601 від 01.10.2014р. про
курс гривні до євро станом на 29.08.2014р..

13 жовтня 2014 року в судовому засіданні
представник відповідача заявив
клопотання про припинення провадження
у справі на підставі ст.80 ч.1 п.1-1 ГПК
України в частині стягнення суми
основного боргу в сумі 168 565 грн. 60 коп..

Ухвалою суду від 13 жовтня 2014 року
провадження в частині стягнення
основного боргу в розмірі 168 565 грн. 60
коп. - припинено.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги в частині
стягнення курсової різниці у сумі 112 775
грн. 82 коп., штрафу у сумі 33 713 грн. 12
коп., 3% річних у сумі 3 796 грн. 19 коп.
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві та з урахування заяви
про уточнення позовних вимог.

У судові засідання 29 вересня та 13
жовтня 2014 року відповідач не
забезпечив явку свого повноважного
представника, витребуваних судом
документів не надав, будь-яких
обґрунтованих заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи із
зазначенням підстав щодо своєї неявки
не направив.

Відповідно до статті 64 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
сторонам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що за
змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації -адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвали суду про порушення провадження
у даній справі та про відкладення
розгляду справи були надіслані
відповідачу за адресою, вказаною у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, а
саме: 35433, Рівненська обл., Гощанський
р-н., с. Горбаків, вул. Шкільна. Факт
отримання відповідачем вищезазначених
судових документів підтверджується
наявними у матеріалах справи
повідомленнями про вручення
відповідного поштового відправлення з
підписом уповноваженої особи
відповідача (а.с.31, 41).

Отже, за змістом вищезазначеної норми
відповідач завчасно та належним чином
був повідомлений про місце, дату та час
судових засідань, крім того, останньому
надавалося достатньо часу для подання
відзиву на позовну заяву, письмових
пояснень та додаткових документів.

При поданні до господарського суду
Рівненської області даної позовної
заяви позивачем було надано докази
направлення цієї заяви та доданих до
неї документів відповідачу. Так, з
долученого опису вкладення у цінний
лист та фіскального чеку, який
підтверджує надання позивачу послуг
поштового зв'язку, вбачається, що
матеріали позовної заяви з усіма
доданими до неї документами були
направлені відповідачу у справі 02.09.2014
року, про що свідчить відбиток
календарного штемпеля, проставлений
працівником відділення поштового
зв'язку на вказаному описі вкладення,
та відповідні відомості про дату
проведення операції, відображені у
вищезазначеному розрахунковому
документі. (а.с.7-8).

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що у відповідача було достатньо
часу для ознайомлення з матеріалами
справи та надання відповідного відзиву
на позовну заяву позивача.

Суд не вбачає підстав для відкладення
розгляду даної справи та відповідно до
статті 75 ГПК України здійснює її
розгляд за наявними матеріалами без
участі представників сторін.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Амако
України" (далі - Продавець) Товариством
з обмеженою відповідальністю
сільськогосподарське підприємство
"імені Воловікова" (далі - Покупець) був
укладений Договір №6608/002805 від 20 лютого
2013 року (далі - Договір) (а.с.10-12), за
умовами якого Продавець зобов'язується
передати у власність Покупцю, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар (насіння
сільськогосподарських культур), в
кількості, асортименті, у терміни і за
цінами, зазначеними у додатку
(додатках) до договору.

Відповідно до п.1.2. Договору асортимент,
кількість та одиниця виміру, умови
постачання, оплати Товару та його
вартість узгоджуються сторонами в
відповідних додатках, які є невід'ємною
частиною даного договору.

Відповідно до п. 9.2. Договору у випадку
прострочення оплати за товар Покупець
сплачує Продавцю пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період прострочення оплати, від
загальної вартості неоплаченого в
строк товару за кожний день
прострочення оплати платежу по день
оплати заборгованості включно, якщо
інша відповідальність не передбачена в
додатках до даного договору.

Договір підписаний повноважними
представниками позивача та
відповідача, та скріплений відбитками
печаток вказаних юридичних осіб.

Відповідно до умов договору було
укладено Додаток (Специфікація) №1 від
05.03.2013р. (далі - Додаток)(а.с.13-14).

Відповідно до п.2.1. Додатку загальна
вартість товару, без ПДВ, складає
гривневий еквівалент 19 420 Євро, що
підлягає сплаті по курсу перерахунку.

Відповідно до п. 2.2. на дату підписання
даного додатку гривневий еквівалент
вартості товару, без ПДВ, складає 210 707
грн..

Відповідно до п. 3. Додатку загальна
кількість товару :237 посівних одиниць.

Відповідно до п. 6 Додатку Продавець
поставляє товар Покупцеві на умовах
СРТ, згідно з Інкомтерс 2000 року,
протягом 40 робочих днів з дати
зарахування на поточний рахунок
Продавця 20% загальної вартості товару,
що складає гривневий еквівалент 3 884
Євро, та підлягає сплаті по курсу
перерахунку, від Покупця, у
відповідності з умовами п. 7.1. даного
Додатку.

Відповідно до п.п. 7.1.-7.2. Додатку
Покупець зобов'язаний сплатити
Продавцю аванс, в розмірі 20% від
загальної вартості товару, що складає
гривневий еквівалент 3 884 Євро, та
підлягає сплаті по курсу перерахунку,
протягом 10 банківських днів з дати
укладення даного додатку. Решта, 80% від
загальної вартості товару, що складає
гривневий еквівалент 15 536 Євро, та
підлягає сплаті по курсу перерахунку,
до « 01» грудня 2013 року.

Відповідно до п. 9 Додатку в разі
порушення Покупцем умов оплати товару,
визначених в п.п. 7.1.-7.2. даного додатку,
Покупець зобов'язаний сплатити
Продавцю штраф в розмірі 20% від суми
простроченого грошового зобов'язання,
що підлягає сплаті в гривнях по курсу
перерахунку, дійсному в день
виникнення у Покупця заборгованості,
але не нижчому за курс перерахунку на
дату укладення даного додатку.

Даний додаток набуває чинності з дня
його укладення та є невід'ємною
частиною Договору №6608/002805 від 20 лютого
2013 року.

На виконання умов Додатку позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 210 707 грн., що підтверджується
видатковою накладною №R-000192/002805 від 12
квітня 2013 року (а.с.15).

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за цим договором також
свідчить відсутність з боку
відповідача претензій та повідомлень
про порушення постачальником умов
даного договору.

29 березня 2013 року відповідач здійснив
оплату в розмірі 42 141 грн., що
підтверджується банківською випискою
(а.с.17-18).

Відповідач, у свою чергу, зобов'язання,
належним чином не виконав, а саме, не
сплатив за поставлений товар 168 565 грн.
60 коп., чим порушив умови Договору.

17 лютого 2014 року ТзОВ "Амако України" на
адресу ТзОВ СП "Імені Воловікова",
направлено претензію з вимогою про
сплату 187 845 грн. 78 коп. (а.с.20-22). Вказана
претензія відповідачем залишена без
відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що після подачі
позовної заяви до суду, а саме 08.10.2014
року відповідачем погашено основний
борг у сумі 168 565 грн. 60 коп. (а.с.50).

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України), цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші право чини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
господарський договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України
визначено, що майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів, є господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу
України встановлено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу, а також вчинити за
свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та
статтею 193 ГК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

У відповідності до статті 629
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

З урахуванням положень вказаних
норм законодавства, суд приходить до
висновку про наявність у відповідача
обов'язку виконати належним чином
зобов'язання по оплаті отриманого від
позивача товару та відсутність у
відповідача права на односторонню
відмову від такого зобов'язання.

Також у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
Договором, на підставі пунктів 2.1., 9.
Додатку позивач нарахував курсову
різницю в розмірі 112 775 грн. 82 коп.,
штраф у розмірі 33 713 грн. 12 коп., 3%
річних у розмірі 3 796 грн. 19 коп..

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов`язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов`язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею), згідно ст.
549 ЦК України, - є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові в разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

У відповідності до частини 2 статті 625
ЦК України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Врахувавши наведені правові
норми до стягнення курсової різниці в
розмірі 112 775 грн. 82 коп., штрафу у
розмірі 33 713 грн. 12 коп., 3% річних у
розмірі 3 796 грн. 19 коп., які
відповідають вимогам чинного
законодавства та не суперечать
положенням договору, суд дійшов
висновку про їх обґрунтованість, а тому
позовні вимоги про стягнення з
відповідача курсової різниці, штрафу
та 3% річних підлягають задоволенню в
повному обсязі.

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
основними засадами судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

За таких обставин, в повній мірі
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги ТзОВ "Амако України" та ТзОВ СП
"Імені Воловікова" про стягнення
курсової різниці у сумі 112 775 грн. 82
коп., штрафу у сумі 33 713 грн. 12 коп., 3%
річних у сумі 3 796 грн. 19 коп. є
обґрунтованими, підтвердженими
належними доказами та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 6 377 грн. 02 коп.
покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75,
81-1, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
сільськогосподарського підприємства
"Імені Воловікова" (35433, Рівненська
область, Гощанський район с.Горбаків,
вул.Шкільна, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Амако України" (08322,
Київська обл., Бориспільський р-н., с.
Проліски, вул. Броварська, буд. 2, ) 112 775 (сто дванадцять тисяч
сімсот сімдесят п'ять) грн. 82 коп. -
курсової різниці, 33 713 (тридцять три
тисячі сімсот тринадцять) грн. 12 коп. -
штрафу, 3 796 (три тисячі сімсот
дев'яносто шість) грн. 19 коп. - 3% річних,
а також 6 377 (шість тисяч триста
сімдесят сім) грн. 02 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено та підписано
17.10.2014 року.

Суддя
Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (08322,
Київська обл., Бориспільський р-н., с.
Проліски, вул. Броварська, буд. 2);

3- відповідачу рекомендованим (35433,
Рівненська обл., Гощанський р-н., с.
Горбаків, вул. Шкільна).