ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

21 жовтня 2014 р. Справа № 902/1372/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Маслія І.В. при секретарі
судового засідання Василишеній Н.О.

за участю представників сторін

позивача: Лукасевич Т.А. -
представник за довіреністю;

відповідача: Цибко В.В. - представник за
довіреністю.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні суду
справу

за позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Україна" (22146, с.
Кордишівка, вул. Леніна, 2 Козятинський
район, Вінницька обл.)

до:Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області
(21027, м. Вінниця, вул. Келецька, 63)

про зобов'язання до укладання
договорів оренди земельних ділянок

ВСТАНОВИВ :

ТОВ «Україна» (далі-позивач) звернулося
до господарського суду Вінницької
області з позовом до Головного
управління Держземагенства у
Вінницькій області (далі-відповідач)
про зобов'язання останнього укласти
(поновити) договори оренди земельних
ділянок.

Позов ґрунтується на тому, що позивач
(орендар) належно виконував усі умови
договорів, у зв'язку з чим останні
підлягають поновленню.

Ухвалою суду від 23.09.14 р. порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду на 21.10.14 р.

Через канцелярію суду 21.10.14 р. від
відповідача надійшли письмові
заперечення, відповідно до яких
останній позов не визнає та просить суд
у його задоволенні відмовити з тих
підстав, що договори не пройшли
державної реєстрації, а відтак є
нечинними, а у силу вимог земельного
законодавства поновлено може бути лише
укладений (чинний) договір.

Дослідивши матеріали судом
встановлено наступне.

Між позивачем та Козятинською РДА 27.06.06
р. укладено договір оренди земельних
ділянок загальною площею 220,03 га.
терміном на 1 рік, та підписано акт
приймання передачі.

На підставі Розпорядження
Козятинської РДА від 29.12.12 р. № 780 між
позивачем та Козятинською РДА 29.12.12 р.
укладено договори про продовження
оренди земельних ділянкою загальною
площею 61,8151 га. терміном на 1 рік, та
підписано відповідні акти
приймання-передачі землі.

У зв'язку із зміною власника землі
(відповідно до земельного
законодавства), 12.08.14 р. позивач
звернувся до Головного управління
Держземагенства у Вінницькій області
з клопотанням про продовження
(укладення) договорів оренди.

Листом від 02.09.14 р. відповідач відмовив
у задоволенні клопотання позивача
посилаючись на те, що правочини, що
вчинялися у 2012 році є нечинними,
оскільки не пройшли державної
реєстрації, а відтак не можуть бути
поновленими.

Вказані обставини і стали підставою
для звернення до суду з відповідним
позовом.

Представник позивача заявлений позов
підтримала та просила суд його
задовольнити.

Представник відповідача, посилаючись
на письмові пояснення, просив суд у
позові відмовити у зв'язку з його
необґрунтованістю.

Заслухавши доводи представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
надавши їм правову оцінку, суд дійшов
висновку, що позов задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Спеціальним законодавством, положення
якого регулюють правовідносини сторін
стосовно користування земельними
ділянками є Земельний кодекс України
та Закон України "Про оренду землі".

Згідно з положеннями Земельного
кодексу України, передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Статтею 1 Закону України "Про оренду
землі" (в подальшому Закон), визначено,
що оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Згідно ст. 13 Закону, договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, й серед підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
передбачає договори та інші правочини.

Згідно із ст. 14 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації (ст. 210 ЦК).

Якщо відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання відповідного майна
або вчинення певної дії. Договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації (ч. 2-3, ст.
640 ЦК України, що діяла в момент
укладення правочинів)

Відповідно до п. 28 Договору, орендар
зобов'язаний в місячний термін з
моменту укладення договору, провести
його державну реєстрацію.

Тобто з наведеного вище, моментом
укладення договору є його державна
реєстрація.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 06.11.09 р.,
не є укладеними правочини (договори), у
яких відсутні встановлені
законодавством умови, необхідні для їх
укладення (відсутня згода за всіма
істотними умовами договору; не
отримано акцепт стороною, що направила
оферту; не передано майно, якщо
відповідно до законодавства для
вчинення правочину потрібна його
передача тощо). Згідно із статтями 210 та
640 ЦК не є вчиненим також правочин у
разі нездійснення його державної
реєстрації, якщо правочин підлягає
такій реєстрації.

За приписами земельного законодавства,
договір оренди землі може бути
поновлено у разі належного виконання
орендарем умов договору, однак як
зазначено вище договір є укладеним
після досягнення усіх істотних умов.

Враховуючи, що орендарем не проведено
державної реєстрації договорів оренди
земельних ділянок, останні є
неукладеним в силу ст. 638 ЦК України.

За таких обставин поновлення
неукладеного договору неможливе.

Окрім того, позивачем визначено
наступну позовну вимог: зобов'язати
Головне управління Держземагенства у
Вінницькій області укласти (поновити)
договори оренди земельних ділянок
загальною площею 61,79 га, розташованих
на території Кордишівської сільської
ради, Козятинського району вінницької
області.

Разом з тим суд відмічає, що укладання
договору та поновлення договору є
різними вимогами, та які
обґрунтовуються різними підставами.

У свою чергу позивачем не обґрунтовано
ані підстав поновлення існуючих
договорів, ані підстав укладення нових.

На підставі вище викладеного суд
приходить до висновку, що позов
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.4-3, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 87,
115, 116 ГПК України, -

ВИРІШИВ :

У позові відмовити.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК
України 27 жовтня 2014 р.

Суддя Маслій
І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи