КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. Справа№ 925/750/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі Кобець
М.О.

за участю представників:

від позивача: Кость О.Г. -
представник за довіреністю від 18.04.2014
року;

від відповідача: Любива А.А. -
представник за довіреністю від 28.07.2014
року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 17.06.2014 року

у справі № 925/750/14 (суддя Хабазня
Ю.А.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного
товариства «Уманьгаз»

про стягнення 127 299, 39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» звернулося до
Господарського суду Черкаської
області з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Уманьгаз»
про стягнення 21 216, 56 грн. - 3% річних та 106
082, 82 грн. пені з підстав несвоєчасної
сплати відповідачем коштів у
визначений договором строк за
отриманий товар.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 17.06.2014 року у
справі № 925/750/14 позов задоволено
частково. Стягнуто з відповідача на
користь позивача 14 489, 69 грн. - 3% річних
та 72 448, 45 грн. пені.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення місцевого господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції прийшов до
хибного висновку, що невчасне
повернення позивачем акту приймання -
передачі природного газу є
простроченням позивача у розумінні ст.
613 ЦК України, а отже є підставою для
відстрочення виконання зобов'язання
відповідачем.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.07.2014 року
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" прийнято до свого провадження
колегією суддів у складі: Дідиченко М.
А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко
М. А. та призначено до розгляду на 12.08.2014
року.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 12.08.2014 року,
враховуючи перебування суддів
Пономаренка Є. Ю. та Руденко М. А. у
відпустці, справу № 925/750/14 передано до
розгляду колегії суддів у складі:
Дідиченко М. А. (головуюча), Зеленін В. О.,
Шевченко Е. О.

У судовому засіданні 12.08.2014 року
оголошено перерву до 30.09.2014 року.

У судовому засіданні 30.09.2014 року
представник позивача підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представник відповідача у судовому
засіданні 30.09.2014 року надав пояснення,
якими заперечував проти задоволення
апеляційної скарги.

Крім того, представник позивача подав
клопотання про продовження строку
розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів
задовольнила клопотання позивача про
продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014 року
відкладено розгляд справи до 21.10.2014
року.

Представники сторін у судовому
засіданні 21.10.2014 року підтримали свої
правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
30.03.2012 року між Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» (продавець) та Публічним
акціонерним товариством «Уманьгаз»
(покупець) було укладено договір на
купівлю-продаж природного газу №
14/2102/12-Н (надалі - договір), відповідно до
п. 1.1 якого продавець зобов'язався
передати у власність покупцю у 2012 році
природний газ, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити газ на умовах
договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, продавець
передає покупцеві у період з 1 лютого 2012
року по 31 грудня 2012 року газ в обсязі до
72 481, 643 тис. куб. м.

Допускається відхилення місячного
обсягу переданого газу в розмірі
плюс/мінус 5 % від узгодженого сторонами
згідно з п. 2.1 договору планового обсягу
продажу газу без коригування планового
обсягу (п. 2.1.2 договору).

Згідно із п. 3.4 договору
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати підписані та
скріплені печаткою покупця продавцеві
два примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві один примірник
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати в
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта (п. 3.5 договору).

На виконання умов договору позивач
передав покупцеві газ на загальну суму
19 078 108, 02 грн., щ підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.07.2012 (за березень), від 30.04.2012 (за
квітень), від 31.05.2012, від 30.06.2012, від 31.07.2012
(за липень), від 31.08.2012, від 30.09.2012, від
31.10.2012, від 30.11.2012, від 31.12.2012 наявними в
матеріалах справи.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 договору оплата
за газ здійснюється покупцем шляхом 100%
поточної оплати планових обсягів газу
протягом місяця поставки. Остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 30-го числа наступного
за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобов'язання у строки,
встановлені п.п. 6.1., 6.2. Договору
належним чином не виконував, за
отриманий товар розраховувався
несвоєчасно, зокрема, за березень 2012
року розрахувався 05.07.2012, за
квітень-червень 2012 року - 28.08.2012, за
липень 2012 року - вчасно, до дати
настання строку платежу (30.08.2012), за
серпень 2012 року - 03.10.2012, за
вересень-грудень 2012 року - вчасно до
дати настання строку платежу
відповідного місяця.

Враховуючи невчасну оплату
поставленого газу, позивач звернувся
до відповідача із вимогами про
стягнення 3% річних у сумі 21 216, 56 грн. та
пені у розмірі 106 082, 82 грн.

Частково заперечуючи проти
задоволення позовних вимог, відповідач
зазначає, що не було прострочення
оплати за газ отриманий в березні 2012
року, оскільки акт приймання-передачі
природного газу поставленого у березні
2012 року був підписаний лише 31.07.2012 року,
у зв'язку із невчасним поверненням
вказаного акту позивачем.

Як зазначалося вище, не пізніше 5-го
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати підписані та скріплені печаткою
покупця продавцеві два примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
покупцеві один примірник оригіналу
акта, підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання акта
(п. 3.5 договору).

Отже, колегія суддів приходить до
висновку, що акт приймання-передачі
газу складається (оформлюється)
відповідачем, а потім передається на
підписання позивачеві.

З акту приймання-передачі природного
газу за березень 2012 року вбачається, що
він містить дату складання, а саме
31.07.2012 року. Крім того, колегія суддів
звертає увагу, що вказана дата
надрукована за допомогою комп'ютерної
техніки, а отже була вказана ще при
оформленні її відповідачем.

Згідно із п. 6.7 договору передбачено, що
у разі порушення з боку продавця
строків оформлення актів
приймання-передачі природного газу, за
умови їх належного оформлення та
своєчасного надання покупцем
(відповідно до першого абзацу п. 3.5.
договору), заборгованість покупця, яка
виникла через не проведення
розрахунків по пільгах і субсидіях
населенню, за умови надання продавцю
належним чином оформлених протоколів
для проведення цих розрахунків,
погашається після оформлення актів
приймання-передачі природного газу.

Так, колегія суддів приходить до
висновку, що відповідачем не доведений
факт того, що прострочення підписання
вищевказаного акту відбулося саме у
зв'язку із невчасним поверненням його
позивачем. При цьому, колегія суддів не
приймає лист № 656 від 04.04.2012 року як
належний доказ вчасного відправлення
відповідачем позивачу акту
приймання-передачі природного газу,
оскільки із фіскального чеку № 1095 від
05.04.2012 року та списку згрупованих
поштових відправлень № 742 не
вбачається, які саме документи були
направлені на адресу позивача.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
п. 6.7 договору передбачає, що строк
оплати поставленого газу переноситься
до оформлення актів приймання-передачі
природного газу тільки за умови
надання продавцю належним чином
оформлених протоколів для проведення
розрахунків.

Так, судом встановлено, що відповідачем
не надано належних та допустимих
доказів надання позивачеві належним
чином оформлених протоколів для
проведення розрахунків.

Згідно з п.2.1 договору плановий обсяг
поставки газу у березні 2012 року складає
10992 тис.куб.м. газу.

З матеріалів справи вбачається, що
фактично було поставлено у березні
11439,999 тис.куб.м. газу, що узгоджується із
п. 2.1.2 договору.

Отже, беручи до уваги умови встановлені
в п. 6.1 договору, відповідач повинен був
розрахуватися за поставлений у березні
2012 року газ в обсягу 10992 тис.куб.м. у
строк до 31.03.2012 року. Позаплановий газ у
обсязі 447,999 тис.куб.м відповідач
повинен був оплатити у строк до 30.04.2012
року на підставі п. 6.2 договору.

Враховуючи вказане, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
прийшов до необгрунтованих висновків
щодо несвоєчасного повернення
позивачем акту приймання-передачі газу
відповідачу за березень 2012 року, що є
підставою для відстрочення виконання
зобов'язання відповідачем.

У відповідності до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

При цьому, положеннями ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2 договору
передбачено, що у разі невиконання
покупцем умов пунктів 6.1, 6.2 договору
покупець зобов'язується сплатити
продавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок 3% річних та
пені наданий позивачем, колегія суддів
зазначає, що він є арифметично вірним, а
тому колегія суддів приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 104 ГПК України
передбачено, що підставою для
скасування або зміни рішення місцевого
господарського суду є неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

Таким чином, рішення Господарського
суду Черкаської області від 17.06.2014 року
підлягає частковому скасуванню, а
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» на рішення Господарського
суду Черкаської області від 17.06.2014 року
задовольнити.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 17.06.2014 року у
справі № 925/750/14 скасувати частково.

3. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

4. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Уманьгаз» (20300, Черкаська
область, м. Умань, вул. Дерев'янка, 19; ) на користь Публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6; ) 21 216, 56
грн. трьох процентів річних, 106 082, 82 грн.
пені та 2545, 99 грн. судового збору.

5. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Уманьгаз» (20300, Черкаська
область, м. Умань, вул. Дерев'янка, 19; ) на користь Публічного
акціонерного товариства Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6; ) 913, 50
грн. судового збору за подання
апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду
Черкаської області видати відповідні
накази.

7. Матеріали справи № 925/750/14 повернути
до Господарського суду Черкаської
області.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
М.А. Дідиченко

Судді
В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко