ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014 р.
Справа № 914/3189/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Сухович Ю.О., при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
"ПРИВАТБАНК", м.Дніпропетровськ

до відповідача Фізичної
особи-підпримця ОСОБА_3, АДРЕСА_1

про стягнення 13 198,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
"ПРИВАТБАНК" звернулось із позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про
стягнення 13 198,00 грн. заборгованості, з
яких 8 865,51 грн. заборгованість за
кредитом, 2 729,09 грн.
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1 044,87 грн. пеня
за несвоєчасне повернення кредиту, 558,53
грн. заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Ухвалою суду від 10.09.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 24.09.2014р.

Ухвалою суду від 24.09.2014р. розгляд справи
відкладено на 15.10.2014р., у зв'язку з
неявкою представників сторін та
невиконанням вимог ухвали суду.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав клопотання
(вх.№42749/14 від 07.10.2014р.) про розгляд спору
без його участі, по наявних матеріалах
справи. Крім того зазначив, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

07.10.2014р. представником позивача подано
до канцелярії господарського суду
супровідний лист (вх.№42748/14), яким він
просить суд долучити до матеріалів
справи виписки по рахунку відповідача
та копію витягу з Єдиного державного
реєстру на відповідача.

Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання
повторно не забезпечив, вимоги ухвал
суду від 10.09.2014р. та 24.09.2014р. не виконав,
витребуваних доказів не подав. Про
порушення провадження у справі був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням по
вручення рекомендованого поштового
відправлення №81 2 від 11.09.2014р. -
вручено 13.09.2014р. (вх.№ 40463/14 від 22.09.2014р.).

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 06.10.2014р.
за №19397162 наданого представником
позивача, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 станом на 06.10.2014р. перебуває в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
місцезнаходження: АДРЕСА_1.

Станом на 15.10.2014р. на адресу суду від
відповідача не повернулось поштове
повідомлення про вручення йому ухвали
суду від 24.09.2014р. про відкладення
розгляду справи на 15.10.2014р. або поштовий
конверт без вручення його адресату.
Ухвала суду від 24.10.2014р. про
відкладення розгляду спору на 15.10.2014р.
направлялась відповідачу на адресу:
АДРЕСА_1, що підтверджується реєстром
№1116 канцелярії господарського суду
Львівської області на відправлення
рекомендованої з повідомленням
кореспонденції за 26.09.2014р.

Згідно п.п. 3.9.1 п.п.3.9 п.3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011, № 18 із
змінами та доповненнями, за змістом
зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Відтак, суд виконав умови
Господарського процесуального кодексу
України щодо належного повідомлення
відповідача про час і місце розгляду
справи. До повноважень господарських
судів не віднесено встановлення
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій.

Інші адреси відповідача, крім вказаної
у позовній заяві та Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду
невідомі.

Станом на 15.10.2014р. від відповідача
відзив, заяви, клопотання, в тому числі
про відкладення розгляду справи не
надходили.

Суд вважає за можливе розглянути
справу відповідно до ст.75 ГПК України
при відсутності представників
позивача та відповідача за наявними у
ній матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд,-

встановив:

20.04.2011р. фізична особа - підприємець
ОСОБА_3 через систему
інтернет-клієнт-банкінг звернулася до
ПАТ КБ "Приватбанк" із заявою (з
накладенням електронного цифрового
підпису) про відкриття поточного
рахунку у ПАТ КБ "Приватбанк", за якою
відповідач приєднався до "Умов та
правил надання банківських послуг"
(надалі - Умови), Тарифів Банку, що
розмішені в мережі Інтернет на сайті
http://privatbank.ua, які разом із заявою
складають договір банківського
обслуговування № б/н від 20.04.2011р.,
(надалі - договір) та взяв на себе
зобов'язання виконувати умови
договору.

Відповідачу було встановлено
кредитний ліміт на поточний рахунок
НОМЕР_2 в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.18.1.1. Умов, кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту банк повідомляє клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банка та клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших). Банк здійснює
обслуговування ліміту клієнта, що
полягає в проведенні його платежів
понад залишок коштів на поточному
рахунку клієнта, при наявності вільних
грошових ресурсів, за рахунок
кредитних засобів в межах ліміту,
шляхом дебетування поточного рахунку.
При цьому виникає дебетове сальдо.

Згідно п. 3.18.1.3. Умов, кредит надається в
обмін на зобов'язання клієнта щодо його
повернення, сплаті процентів та
винагороди.

Відповідно до п. 3.18.1.8 Умов, проведення
платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперової або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі - надалі "Угода").

Згідно п.3.18.1.6. Умов, ліміт може бути
змінений банком в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними документами
банку. Підписавши Угоду, клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
ліміту проводиться банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт-банк, sms -
повідомлення або інших).

Пунктом 3.18.6.1. Умов передбачено, що
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку клієнта
здійснюється з моменту подачі клієнтом
до банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперової або електронної
інформації, або в будь-якій іншій формі)
та/або з момент надання клієнтом
розрахункових документів на
використання коштів у рамках
кредитного ліміту в межах зазначених у
них сум, і діє в обсязі перерахованих
засобів до повного виконання
зобов'язань сторонами.

Позивач відповідно до Умов надав
відповідачу кредитний ліміт в розмірі
10 300,00 грн., що
підтверджується випискою по рахунку та
довідкою про розміри встановлених
кредитних лімітів від 28.08.2014р.
вих.№08.7.0.00.0/21.

Відповідач в порушення умов договору
свої зобов'язання належним чином не
виконував, станом на 11.08.2014р. у нього
існує заборгованість в сумі 13 198,00 грн.,
з яких 8 865,51 грн. заборгованість
за кредитом, 2 729,09 грн. заборгованість
по процентам за користування кредитом,
1 044,87 грн. пеня за несвоєчасне
повернення кредиту, 558,53 грн.
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Вказані суми позивач просить стягнути
з відповідача повністю.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Згідно зі ст.633 ЦК України, публічним є
договір, в якому одна сторона -
підприємець взяла на себе обов'язок
здійснювати продаж товарів, виконання
робіт або надання послуг кожному, хто
до неї звернеться (роздрібна торгівля,
перевезення транспортом загального
користування, послуги зв'язку, медичне,
готельне, банківське обслуговування
тощо). Умови публічного договору
встановлюються однаковими для всіх
споживачів, крім тих, кому за законом
надані відповідні пільги.

У відповідності з ч.2. ст.639 Цивільного
кодексу України, якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Згідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Згідно ч.1 ст.181 ЦК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно п.1 ст.634 ЦК України договором
приєднання є договір, умови якого
встановлені однією із сторін у
формулярах або інших стандартних
формах, який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Частиною 1 ст.1067 ЦК України закріплено,
що договір банківського рахунка
укладається для відкриття клієнтові
або визначеній ним особі рахунка у
банку на умовах, погоджених сторонами.

Кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту (ст.345 ГК України).

Згідно ст.1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71, якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК
України).

Слід зазначити, що укладений між
сторонами, шляхом приєднання договір,
за своєю правовою природою є змішаним,
зокрема поєднує у собі ознаки договору
банківського рахунку та кредитного
договору.

Як вбачається з матеріалів справи
20.04.2011р. фізична особа - підприємець
ОСОБА_3 через систему інтернет-банкінг
приєдналась до "Умов та правил надання
банківських послуг" (надалі - Умови),
тарифів банку, що розмішені в мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua., які
разом із заявою складають договір
банківського обслуговування № б/н від
20.04.2011р. та взяла на себе зобов'язання
виконувати умови договору. Подана
відповідачем через систему
інтернет-банкінг заява підписана
електронним цифровим підписом.

Інтернет банкінг - один із видів
дистанційного банківського
обслуговування, засобами якого доступ
до рахунків та операцій за рахунками
забезпечується в будь-який час та з
будь-якого комп'ютера через Інтернет.

Правовий статус електронного
цифрового підпису врегульований
Законом України «Про електронний
цифровий підпис».

Основні організаційно-правові
засади електронного документообігу та
використання електронних документів
врегульовано Законом України «Про
електронні документи та електронний
документообіг».

Електронний цифровий підпис- вид
електронного підпису, отриманого за
результатом криптографічного
перетворення набору електронних даних,
який додається до цього набору або
логічно з ним поєднується і дає змогу
підтвердити його цілісність та
ідентифікувати підписувача.
Електронний цифровий підпис
накладається за допомогою особистого
ключа та перевіряється за допомогою
відкритого ключа. Одним із елементів
обов'язкового реквізиту є електронний
підпис, який використовується для
ідентифікації автора та/або
підписувача електронного документа
іншими суб'єктами електронного
документообігу.Оригіналом
електронного документа вважається
електронний примірник з електронним
цифровим підписом автора.

Накладання електронного цифрового
підпису завершує утворення
електронного документа, надаючи йому
юридичної сили. Юридична сила
електронного документа з нанесеними
одним або множинними електронними
цифровими підписами та допустимість
такого документа як доказу не може
заперечуватися виключно на підставі
того, що він має електронну форму (ст.8
Закону України «Про електронні
документи та електронний
документообіг»).

Згідно ч.2 ст.3 Закону України «Про
електронний цифровий підпис»
електронний підпис не може бути
визнаний недійсним лише через те, що
він має електронну форму або не
ґрунтується на посиленому сертифікаті
ключа.

Відповідно до ст.4 Закону України
«Про електронний цифровий підпис»
електронний цифровий підпис
призначений для забезпечення
діяльності фізичних та юридичних
осіб, яка здійснюється з
використанням електронних документів.
Електронний цифровий підпис
використовується фізичними та
юридичними особами - суб'єктами
електронного документообігу для
ідентифікації підписувача та
підтвердження цілісності даних в
електронній формі.

Відповідачу було встановлено
кредитний ліміт, на поточний рахунок
НОМЕР_2 в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Пунктом 3.18.6.1. Умов передбачено, що
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку клієнта
здійснюється з моменту подачі клієнтом
до банку заяви на приєднання до "Умов та
Правил надання банківських послуг" (або
у формі "Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у
формі обміну паперовій або електронною
інформацією, або в будь-якій іншій
формі) та/або з моменту надання
клієнтом розрахункових документів на
використання коштів у рамках
кредитного ліміту в межах зазначених у
них сум, і діє в обсязі перерахованих
засобів до повного виконання
зобов'язань сторонами.

Факт виплати відповідачу коштів в сумі
10 300,00 грн. підтверджується випискою
банку за період з 21.04.2011р. по 11.08.2014р., яка
є первинним документом, що відображає
рух коштів по поточному рахунку №
НОМЕР_2, який був відкритий для
відповідача, в електронному вигляді
через встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта.

Як вбачається із наявної у матеріалах
справи довідки від 28.08.2014р.
вих.№08.7.0.0.0/21, відповідачу
встановлено кредитний ліміт станом на
20.04.2011р. в сумі 4 200,00 грн., станом на
23.05.2011р. в сумі 8 200,00 грн. та станом на
04.02.2013р. в сумі 10 300,00 грн.

Станом на 01.03.2014р. та 22.04.2014р. кредитний
ліміт складає 0,00 грн. оскільки, як
вбачається із наявної у матеріалах
справи виписки банку, відповідач зняв
грошові кошти з рахунку, не повернув їх,
відтак банк, у зв'язку з наявністю
прострочки, більше не встановлював
відповідачу суми кредитного ліміту,
тобто не виплачував коштів.
З 26.04.2013р. банк виніс суму 8 865,51 грн.
на прострочку.

Відповідно до п. 3.18.1.3. Умов, кредит
надається в обмін на зобов'язання
клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Однак, відповідач порушив свої грошові
зобов'язання за договором внаслідок
чого у нього виникла заборгованість
перед позивачем в сумі 8 865,51 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, з
метою досудового врегулювання спору
позивач надсилав відповідачу
претензію від 18.07.2014р. з вимогою про
погашення боргу. Проте, дана претензія
залишена без відповіді та задоволення.

Згідно ст.193 ГК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання свого
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу
України, ст.202 Господарського кодексу
України зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином.

За умовами ч. 1 ст.625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Згідно п.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець
має право на одержання від
позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Крім того, згідно розділу 3.18.4. Умов, за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку клієнта при закритті
банківського дня клієнт сплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебетового сальдо в
одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця (надалі - "період, в який
дебетове сальдо підлягає обнуленню"),
розрахунок процентів здійснюється за
процентною ставкою в розмірі, 0% річних
від суми залишку непогашеної
заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленнню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнулінню.

У випадку непогашеним кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду; в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання
клієнт сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48
(сорок вісім)% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. У разі
порушення клієнтом будь-якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого Умовами і правилами
надання банківських послуг, клієнт
сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань.

Під "непогашениям кредиту" мається на
увазі не виникнення на поточному
рахунку нульового дебетового сальдо
при закритті банківського дня.

Разом з тим, відповідно до п.3.18.4.4. Умов,
клієнт сплачує банку винагороду за
використання ліміту у відповідності з
п.3.18.1.6., 3.18.2.3.2. 1-го числа кожного місяця
у розмірі 0,90% від суми максимального
сальдо кредиту, який існував на кінець
банківського дня за попередній місяць,
у порядку, передбаченому Умовами та
правилами надання банківських послуг.

З огляду на викладене та дослідивши
наявні в справі матеріали, перевіривши
розрахунок боргу, суд вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 8 865,51 грн.
заборгованості за кредитом, 2 729,09 грн.
заборгованості по процентам за
користування кредитом та 558,53 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом є правомірними,
підтверджені матеріалами справи, не
спростовані відповідачем та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу
України кореспондуються із приписами,
встановленими Господарським кодексом
України.

Так у відповідності із ст.230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, які визначаються обліковою
ставкою НБУ за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до 3.18.5.1 Умов, при порушенні
клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, передбачених п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1,
3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення
кредиту, передбачених п. п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3,
3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п.
3.18.2.2.5, 3.18.4,4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт сплачує
банку за кожний випадок порушення пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу. А у випадку
реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню у
розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3. від суми
заборгованості за кожний день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Проте, відповідно до п.3.18.5.4 Умов,
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п.3.18.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3,
здійснюється протягом 3 (трьох) років з
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконано клієнтом.

Згідно із поданим позивачем
розрахунком до стягнення заявлено 1 044,87
грн. пені, яка підлягає до задоволення.

Пунктом 3.18.2.3.4. Умов передбачено, що
банк має право при порушенні клієнтом
своїх зобов'язань змінити умови
кредитування, вимагати від клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом в повному обсязі.

Слід зазначити що між сторонами
виникли відносини кредитування та
кредитного обслуговування відповідно
до положень гл. 71 ЦК України (ст. 1054 ЦК
України).

Відповідач, подавши позивачу через
систему інтернет-клієнт-банкінг заяву
про відкриття поточного рахунку, з
накладенням електронного цифрового
підпису, згідно ст.634 ЦК України,
приєднався до умов договору
банківського обслуговування та
погодився з тарифами банку відповідно
до Умов та правил надання банківських
послуг, які розміщені на сайті
позивача.

Згідно положень ч.3 ст.346 ГК України
кредити надаються банками під
відсоток. Надання безвідсоткових
кредитів забороняється, крім випадків
передбачених законом. Вказане
узгоджується з положенням ст.1054 ЦК
України.

Суд вважає, що між сторонами досягнуто
згоди за всіма істотними умовами
договору, який є чинним та не визнаний
недійсним.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідач не виконав належним чином
свої зобов'язання, заборгованість в
добровільному порядку не сплатив,
заходів щодо погашення заборгованості
не вжив, позовних вимог належними та
допустимими доказами не спростував,
відтак позовні вимоги, з врахуванням
вищенаведених правових норм, є
обґрунтованими і підлягають до
задоволення повністю.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №BОTM6B0NU6 від
26.08.2014р. на суму 1 827,00 грн., який
відповідно до ст.49 ГПК України,
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст.ст.11, 181, 207, 525, 549, 599, 610-612, 625,
627-629, 634,1048, 1049, 1054,1067 ЦК України, ст.ст.174,
193, 202, 230-232, 346 ГК України, ст.ст. 33, 43, 49,
82-85, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Приватбанк" (49094,
м.Дніпропетровськ, вул.Набережна
Перемоги, буд. 50; ) 8 865,51
грн. заборгованості за кредитом, 2 729,09
грн. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 1 044,87 грн. пені
за несвоєчасне повернення кредиту, 558,53
грн. заборгованості по комісії за
користування кредитом та 1 827,00 грн.
судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим
рішення в законної сили, в порядку
ст.116 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

виготовлено 20.10.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.