ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014 р.
Справа № 914/3033/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: Трускавецької міської ради
(м. Трускавець)

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства
«Трускавецькурорт»

(м. Трускавець)

про: спонукання виготовити проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Пшеничній В.С.

Представники:

від позивача: Григоришин В.В. -
довіреність №18-87/3 від 25.09.2014 року.

від відповідача: Дякон Б.Р. -
довіреність №51 від 04.06.2014 року.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Львівської області подано позов
Трускавецької міської ради (м.
Трускавець) до Приватного акціонерного
товариства «Трускавецькурорт» (м.
Трускавець) про спонукання виготовити
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 22.08.2014 року
порушено провадження у справі і
призначено до розгляду на 02.09.2014 року.
Ухвалою суду від 02.09.2014 року розгляд
справи відкладено до 30.09.2014 року, у
зв'язку з відсутністю представників
сторін. Ухвалою суду від 30.09.2014 року
розгляд справи відкладено до 13.10.2014
року, для надання доказів. Ухвалою суду
від 13.10.2014 року розгляд справи
відкладено до 16.10.2014 року, для надання
доказів. Ухвалою суду від 16.10.2014 року
розгляд справи відкладено до 20.10.2014
року, для надання доказів.

Позивач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
22.08.2014 року, про відкладення від 02.09.2014
року, від 30.09.2014 року, від 13.10.2014 року, від
16.10.2014 року не виконав, явку
повноважного представника в судове
засідання забезпечив.

30.09.2014 року за вх.№41757/14 позивач подав
клопотання про долучення додаткових
доказів до матеріалів справи.

13.10.2014 року за вх.№43376/14 позивач подав
клопотання про долучення додаткових
доказів до матеріалів справи.

16.10.2014 року за вх.№43850/14 позивач подав
клопотання про долучення додаткових
доказів до матеріалів справи.

16.10.2014 року в судовому засіданні
позивач подав клопотання про
відкладення розгляду справи.

Відповідач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
22.08.2014 року, про відкладення від 02.09.2014
року, від 30.09.2014 року, від 13.10.2014 року, від
16.10.2014 року не виконав, явку
повноважного представника в судове
засідання забезпечив.

09.09.2014 року за вх.№38263/14 відповідач
подав відзив на позовну заяву.

30.09.2014 року за вх.№41754/14 відповідач
подав клопотання про долучення
додаткових доказів до матеріалів
справи.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну
та резолютивну частини рішення
виготовлено, підписано та оголошено
20.10.2014 року.

Розглянувши матеріали і документи,
подані сторонами, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, на
підставі клопотань Закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
"Трускавецькурорт" (на час подачі
позову - Приватне акціонерне
товариство "Трускавецькурорт", надалі -
відповідач) до Трускавецької міської
ради (надалі - позивач) від 20.05.2013 року за
№№ 874-879, було прийнято рішення сесії
міської ради від 20.06.2013 року № 539 "Про
надання дозволу на виготовлення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та технічних
документацій із землеустрою", пунктом 10
якого Закритому акціонерному
товариству лікувально-оздоровчих
закладів "Трускавецькурорт" надано
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
відновлення меж земельних ділянок для
надання у користування на умовах
оренди, за рахунок земель, що
перебували у користуванні ЗАТ ЛОЗ
«Трускавецькурорт»:

- площею 0,2139 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
станції приготування мінеральної води
(категорія земель - землі оздоровчого
призначення);

- площею 0,0187 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
свердловини № 5-К (категорія земель -
землі оздоровчого призначення);

- площею 0,0188 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
свердловини № 9-Б (категорія земель -
землі оздоровчого призначення);

площею 0,0226 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
Джерела «Юзя» (категорія земель - землі
оздоровчого призначення);

площею 0,004.1 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
свердловини 16-РК (категорія земель -
землі оздоровчого призначення);

- площею 0,0569 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
свердловини №•№ 7-А, 7-К (категорія
земель - землі оздоровчого
призначення).

Позивач зазначає, що у вищезазначених
клопотаннях відповідач посилався на
те, що, відповідно до спеціального
дозволу на користування надрами № 2005
від 18.10.1999 року та акту про надання
гірничого відводу від 29.07.2003 року № 657,
останній використовує зазначені у
клопотаннях об'єкти та здійснює на них
розробку корисних копалин (мінеральних
вод та розсолів).

На думку позивача, вищезазначене
рішення міської ради є обгрунтованим,
законним, на даний час діє та ніким не
скасовано.

Позивач зазначає, що дані дозволи були
надані відповідачу, зокрема, й тому, що
останній користується вищезазначеними
водозабірними свердловинами, насосною
станцією та станцією приготування
мінеральної води для потреб, пов'язаних
з видобуванням та користуванням
надрами.

Позивач наголошує, що з набуттям права
власності на водозабірні свердловини
№№ 5 РГД, 6-Т та насосну станцію № 4 по
вул. Бориславській у м. Трускавець
(урочище "Липки"), а також на водозабірні
свердловини №№ 5-К, 9-Б, 16-РК, 7-А, 7-К,
станцію приготування мінеральної води
та джерело «Юзя» по бульвару
Торосевича у м. Трускавець, у
відповідача виник обов'язок щодо
оформлення права на оренду земельних
ділянок та оплату за них.

Позивач зазначає, що листом міської
ради від 27.12.2013 року № 18/28-3858/1
рекомендовано ЗАТ ЛОЗ
"Трускавецькурорт" вирішити питання
щодо оформлення правовстановлюючих
документів по земельних ділянках, які
надані останньому на підставі рішень
сесії Трускавецької міської ради від
04.04.2012 року № 301 та 20.06.2013 року №539. Крім
того, Трускавецькою міською радою
листом від 21.05.2014 року № 18/28-1436/1
здійснено повторне нагадування
теперішньому ПрАТ "Трускавецькурорт"
про виготовлення документів, що
посвідчують право користування на
вищезазначені земельні ділянки.

Позивач зазначає, що листом міської
ради від 17.06.2014 року № 18/25-1671/1
Приватному акціонерному товариству
"Трускавецькурорт" запропоновано до
17.07.2014 року надати для розгляду на
черговій сесії міської ради документи,
що посвідчують право користування на
вищезазначені земельні ділянки, а
також повідомити міську раду про
причини зволікання з наданням
вищезазначеної документації. Проте, на
час подання позовної заяви міська рада
не отримала від ПрАТ "Трускавецькурорт"
жодної відповіді на вищезазначений
лист.

Позивач звертає увагу на те, що
незважаючи на те, що пройшов тривалий
період з часу надання міською радою
дозволів на виготовлення документів,
що посвідчують право користування
земельними ділянками, ПрАТ
"Трускавецькурорт" на даний час не
подав їх на затвердження сесією
міської ради та не повідомив міську
раду про причини їхнього
довготривалого виготовлення, тобто -
відповідач ухиляється від належного
оформлення права користування
земельними ділянками (договорів оренди
земельних ділянок) і, відповідно, від
сплати орендної плати за них.

Отже, на думку позивача, відповідачем
не виконуються й ігноруються положення
пункту 10 рішення Трускавецької міської
ради від 20.06.2013 року № 539 "Про надання
дозволу на виготовлення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та технічних документацій із
землеустрою".

Відповідно до ч. 6 ст. 123 Земельного
кодексу України, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування у двотижневий строк з
дня отримання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення, яким одночасно затверджує
проект та надає земельну ділянку в
користування, у тому числі на умовах
оренди.

Тобто, за твердженням позивача,
укладення договору оренди земельної
ділянки є можливим лише після
виготовлення проекту землеустрою, його
затвердження та одночасного прийняття
рішення про надання земельної ділянки
у користування.

Відповідно до ст. 19 Кодексу України про
надра, надра надаються у користування
підприємствам, установам, організаціям
і громадянам за наявності у них
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр. Право на користування
надрами засвідчується актом про
надання гірничого відводу.

Відповідно до приписів ст. 18 Кодексу
України про надра, надання земельних
ділянок для потреб, пов'язаних з
користуванням надрами, провадиться в
порядку, встановленому земельним
законодавством України. Земельні
ділянки для користування надрами, крім
випадків, передбачених статтею 23 цього
Кодексу, надаються користувачам надр
після одержання ними спеціальних
дозволів на користування надрами чи
гірничих відводів. Місцеві ради при
наданні земельної ділянки для розробки
родовищ корисних копалин місцевого
значення одночасно надають у
користування і надра.

Передбачений ст. 18 Кодексу України про
надра, порядок надання земельної
ділянки для розробки родовищ корисних
копалин місцевого значення, невід'ємно
пов'язаний з одночасним наданням у
користування надр.

Таким чином, за твердженням позивача,
отримавши земельну ділянку для
розробки родовищ мінеральних вод,
відповідач має безперешкодне право на
одночасне користування надрами, шляхом
укладення відповідного договору
оренди, згідно Закону України "Про
оренду землі".

Відповідно до п. 34 ч.1 ст. 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування",
виключною компетенцією міських рад є
вирішення відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про оренду землі", орендодавцями
земельних ділянок, що перебувають у
комунальній власності, є сільські,
селищні, міські ради в межах
повноважень, визначених законом.

За твердженням позивача, аналіз
викладеного законодавства та наявних у
справі доказів дає можливість зробити
висновок, що відмова ПрАТ
"Трускавецькурорт від виготовлення та
надання на розгляд чергової сесії
Трускавецької міської ради технічних
документацій із землеустрою щодо
відновлення зазначених у клопотаннях
від 20.05.2013 року за №№ 874-879 меж земельних
ділянок, для надання у користування на
умовах оренди, а, отже, й укладення
договорів оренди землі є такою, що
порушує права та інтереси позивача.

Крім того, позивач звертає увагу на
твердження відповідача про те, що
проект землеустрою знаходиться в
процесі виготовлення, а також не можуть
бути належними чи допустимими доказами
подані у судовому засіданні копії
договорів про розробку документації із
землеустрою. Так, відповідно до ч. 2 п. г)
Закону України «Про землеустрій»,
розробники документації із
землеустрою зобов'язані виконувати
роботи із складання документації із
землеустрою у строк, передбачений
договором. Максимальний строк
складання документації із землеустрою
не повинен перевищувати шести місяців
з моменту укладення договору.

Згідно чинного земельного
законодавства України, укладення
договору оренди земельної ділянки є
можливим лише після виготовлення
відповідачем технічних документацій
із землеустрою щодо відновлення меж
земельних ділянок, їх затвердження та
одночасного прийняття рішення про
надання земельних ділянок у
користування.

Також, позивач зазначає, що, відповідно
до ч.ч. 1, 2 ст. 107 Земельного кодексу
України, основою для відновлення меж є
дані земельно-кадастрової
документації. У разі неможливості
виявлення дійсних меж, їх встановлення
здійснюється за фактичним
використанням земельної ділянки.

На думку позивача, оскільки відповідач
подав до міської ради клопотання щодо
надання дозволу на виготовлення
технічної документації саме щодо
відновлення меж земельних ділянок та,
як додаток до нього, - кадастровий план
земельної ділянки, то це також свідчить
про те, що останній дійсно користується
зазначеними у клопотаннях землями.
Невиготовлення ПрАТ
«Трускавецькурорт» технічних
документацій із землеустрою щодо
відновлення зазначених у клопотаннях
від 20.05.2013 року за №№ 874-879 меж земельних
ділянок для надання у користування на
умовах оренди, а також ненадання такої
документації на розгляд чергової сесії
Трускавецької міської ради свідчить
про відмову відповідача укладати з
Трускавецькою міською радою договорів
оренди землі.

Позивач зазначає, що відповідачем
порушуються законні права та інтереси
позивача, оскільки вищезазначені
обставини призводять до погіршення
умов експлуатації родовищ мінеральних
вод та ненадходження коштів до
міського бюджету за користування
земельними ділянками.

У відзиві на позовну заяву відповідач
зазначає, що відповідно до ст. 93
Земельного кодексу України, право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Тобто, на думку відповідача, набуття у
власність чи користування, в тому числі
в оренду, земельної ділянки є правом, а
не обов'язком громадян та юридичних
осіб.

Крім цього, відповідно до ст. 26 Закону
України «Про землеустрій», замовниками
документації із землеустрою можуть
бути органи державної влади, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
органи місцевого самоврядування,
землевласники і землекористувачі.

Розробниками документації із
землеустрою є юридичні особи, що
володіють необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та у
складі яких працює за основним місцем
роботи не менше двох сертифікованих
інженерів-землевпорядників, які є
відповідальними за якість робіт із
землеустрою; фізичні особи -
підприємці, які володіють необхідним
технічним і технологічним
забезпеченням та є сертифікованими
інженерами-землевпорядниками,
відповідальними за якість робіт із
землеустрою.

Взаємовідносини замовників і
розробників документації із
землеустрою регулюються
законодавством України і договором.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості, (ст. 627).

Тобто, на думку відповідача, замовлення
розроблення документації із
землеустрою (проекту відведення
земельної ділянки чи технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості)) також є правом
особи, яке реалізується нею з метою
набуття іншого права - права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 12 Цивільного кодексу
України, особа здійснює свої цивільні
права вільно, на власний розсуд.
Нездійснення особою своїх цивільних
прав не є підставою для їх припинення,
крім випадків, встановлених законом.

На підставі наведеного, відповідач
вважає позовні вимоги позивача
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ст.759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Згідно ст.283 Господарського кодексу
України, за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Статтями 793 та 795 ЦК України
встановлено, що договір найму будівлі
або іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) укладається у
письмовій формі. Передання наймачеві
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини) оформляється
відповідним документом (актом), який
підписується сторонами договору. З
цього моменту починається обчислення
строку договору найму, якщо інше не
встановлено договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Також, земельні відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею регулюється
Конституцією України, Земельним
кодексом України, а також прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів.

Статтею 13 Конституції України
встановлено, що земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Згідно ст. 14 Конституції України, земля
є основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави.

Статтею 116 ЗК України встановлено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування та
державних органів приватизації щодо
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти, які підлягають приватизації, в
межах їх повноважень, визначених
Кодексом.

Згідно ст. 93 ЗК України, право оренди
земельної ділянки - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.3 ст.124 ЗК України,
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, громадянам,
юридичним особам, визначеним частинами
другою, третьою статті 134 цього Кодексу,
здійснюється в порядку, встановленому
статтею 123 цього Кодексу.

Положеннями статті 123 ЗК України (в
редакції чинній станом на момент
прийняття рішення №539 від 20.06.2013 року)
передбачалося, зокрема, що особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідної сільської, селищної,
міської, районної, обласної ради,
Кабінету Міністрів України, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки).

Рішенням про надання земельної ділянки
у користування за проектом землеустрою
щодо її відведення здійснюються:
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки;
вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок (у
разі необхідності); надання земельної
ділянки особі у користування з
визначенням умов її використання і
затвердженням умов надання, у тому
числі (у разі необхідності) вимог щодо
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

Крім цього, згідно ч.1 ст.124 ЗК України, з
якою кореспондуються положення ч.2 ст.16
ЗУ "Про оренду землі", укладення
договору оренди земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності здійснюється на підставі
рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України, або за
результатами аукціону.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що для укладення договору оренди землі
сторонами цього договору повинно бути
здійснено комплекс підготовчих дій, а
саме: волевиявлення відповідача, як
майбутнього орендаря, на його
укладення реалізується шляхом подання
відповідної заяви про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою, та в
подальшому виготовлення та подання
самого проекту на затвердження, а
волевиявлення позивача, як майбутнього
орендодавця, реалізується шляхом
прийняття рішення про надання дозволу
на розроблення проекту землеустрою та
в подальшому прийняття рішення про
затвердження проекту землеустрою і
надання земельної ділянки в
користування. Після цього сторонами
безпосередньо укладається договір
оренди землі.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, на підставі клопотань
Закритого акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
"Трускавецькурорт" (на час звернення з
позовом - Приватне акціонерне
товариство "Трускавецькурорт", надалі -
відповідач) до Трускавецької міської
ради (надалі - позивач) від 20.05.2013 року за
№№ 874-879 було прийнято рішення сесії
міської ради від 20.06.2013 року № 539 "Про
надання дозволу на виготовлення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та технічних
документацій із землеустрою", пунктом 10
якого Закритому акціонерному
товариству лікувально-оздоровчих
закладів "Трускавецькурорт" надано
дозвіл на відновлення меж земельних
ділянок, для надання у користування на
умовах оренди, за рахунок земель, що
перебували у користуванні ЗАТ ЛОЗ
«Трускавецькурорт»:

- площею 0,2139 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
станції приготування мінеральної води
(категорія земель - землі оздоровчого
призначення);

- площею 0,0187 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
свердловини № 5-К (категорія земель -
землі оздоровчого призначення);

- площею 0,0188 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
свердловини № 9-Б (категорія земель -
землі оздоровчого призначення);

площею 0,0226 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
Джерела «Юзя» (категорія земель - землі
оздоровчого призначення);

площею 0,004.1 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
свердловини 16-РК (категорія земель -
землі оздоровчого призначення);

- площею 0,0569 га по бульвару Торосевича у
м. Трускавець для обслуговування
свердловини №•№ 7-А, 7-К (категорія
земель - землі оздоровчого призначення)

Листом міської ради від 27.12.2013 року №
18/28-3858/1 рекомендовано ЗАТ ЛОЗ
"Трускавецькурорт" вирішити питання
щодо оформлення правовстановлюючих
документів по земельних ділянках, які
надані останньому на підставі рішень
сесії Трускавецької міської ради від
04.04.2012 року № 301 та 20.06.2013 року №539. Крім
того, Трускавецькою міською радою
листом від 21.05.2014 року № 18/28-1436/1
здійснено повторне нагадування
теперішньому ПрАТ "Трускавецькурорт"
про виготовлення документів, що
посвідчують право користування на
вищезазначені земельні ділянки.

Листом міської ради від 17.06.2014 року №
18/25-1671/1 Приватному акціонерному
товариству "Трускавецькурорт"
запропоновано до 17.07.2014 року надати для
розгляду на черговій сесії міської
ради документів, що посвідчують право
користування на вищезазначені
земельні ділянки, а також повідомити
міську раду про причини зволікання з
наданням вищезазначеної документації.
Проте, на час подання позовної заяви
міська рада не отримала від ПрАТ
"Трускавецькурорт" жодної відповіді на
вищезазначений лист.

Судом встановлено, що, незважаючи на те,
що пройшов тривалий період з часу
надання міською радою дозволів на
виготовлення документів, що
посвідчують право користування
земельними ділянками ПрАТ
"Трускавецькурорт" на даний час не
подав їх на затвердження сесією
міської ради та не повідомив міську
раду про причини їхнього
довготривалого виготовлення. Отже,
відповідачем не виконано положення
пункту 10 рішення Трускавецької міської
ради від 20.06.2013 року № 539 "Про надання
дозволу на виготовлення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та технічних документацій із
землеустрою", хоча укладення договору
оренди земельної ділянки є можливим
лише після виготовлення проекту
землеустрою, його затвердження та
одночасного прийняття рішення про
надання земельної ділянки у
користування.

Разом з тим, за приписами ст. 12 ЦК
України, особа здійснює свої цивільні
права вільно, на власний розсуд.
Нездійснення особою своїх цивільних
прав не є підставою для їх припинення,
крім випадків, встановлених законом.
Особа може відмовитися від свого
майнового права.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Відповідно до ст. 14 Цивільного кодексу
України, цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Особа не може бути
примушена до дій, вчинення яких не є
обов'язковим для неї.

Також положеннями статті 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Суд зазначає, що свобода договору
означає право громадян або юридичних
осіб, та інших суб'єктів цивільного
права вступати чи утримуватися від
вступу у будь-які договірні відносини
та проявляється у можливості, наданій
сторонам визначати умови такого
договору. Положення статті 12 ЦК України
наділяють носія цивільного права
можливістю за власним розсудом
здійснювати своє цивільне право. У
зв'язку з цим, особа має право
здійснювати своє майнове право лише
частково чи не здійснювати його
взагалі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
оренду землі», орендарі набувають
права оренди земельної ділянки на
підставах і в порядку, передбачених
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим та іншими
законами України і договором оренди
землі.

Згідно з ст. 116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом або за
результатами аукціону. Набуття права
на землю громадянами та юридичними
особами здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Порядок реалізації права набуття у
користування, в тому числі в оренду,
земельних ділянок державної та
комунальної власності, встановлено ст.
123 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного
кодексу України, надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування. Рішення зазначених
органів приймається на підставі
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, зокрема у разі
формування нової земельної ділянки.

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). У такому разі, розроблення
такої документації здійснюється на
підставі дозволу, наданого Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування,
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, крім випадків,
коли особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у користування,
набуває право замовити розроблення
такої документації без надання такого
дозволу.

Відповідно до ч.3 ст. 123 Земельного
кодексу України, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у користування
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення документації із
землеустрою або мотивовану відмову у
його наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
документації із землеустрою без
надання такого дозволу, про що письмово
повідомляє Верховну Раду Автономної
Республіки Крим, Раду міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується у
порядку, установленому статтею 186-1
цього Кодексу (ч. 4 ст. 123 Земельного
кодексу України).

Умови і строки розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок визначаються договором,
укладеним зацікавленою особою
(замовником) з виконавцем цих робіт
відповідно до типового договору, що
затверджується Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч. 6 ст. 123 Земельного
кодексу України, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування у двотижневий строк з
дня отримання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки приймає
рішення, яким одночасно затверджує
проект та надає земельну ділянку в
користування, у тому числі на умовах
оренди.

З огляду на викладене, виготовлення та
подання відповідачем на затвердження
позивачу проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,2139 га по бульвару Торосевича у м.
Трускавець для обслуговування станції
приготування мінеральної води
(категорія земель - землі оздоровчого
призначення); площею 0,0187 га по бульвару
Торосевича у м. Трускавець для
обслуговування свердловини № 5-К
(категорія земель - землі оздоровчого
призначення); площею 0,0188 га по бульвару
Торосевича у м. Трускавець для
обслуговування свердловини № 9-Б
(категорія земель - землі оздоровчого
призначення); площею 0,0226 га по бульвару
Торосевича у м. Трускавець для
обслуговування Джерела «Юзя»
(категорія земель - землі оздоровчого
призначення); площею 0,004.1 га по бульвару
Торосевича у м. Трускавець для
обслуговування свердловини 16-РК
(категорія земель - землі оздоровчого
призначення); площею 0,0569 га по бульвару
Торосевича у м. Трускавець для
обслуговування свердловини №•№ 7-А, 7-К
(категорія земель - землі оздоровчого
призначення) є способом реалізації
здійснення ним свого права на
укладення договору оренди цієї
ділянки, яке відповідач здійснює на
власний розсуд. А тому, суд не вправі
примушувати його саме до цих дій.

При цьому суд не погоджується з
твердженням позивача, що обов'язок
відповідача на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки доводиться наявністю на
земельній ділянці свердловин №№ 5 РГД,
6-Т та насосної станції № 4 по вул.
Бориславській у м. Трускавець (урочище
"Липки"), а також на водозабірних
свердловин №№ 5-К, 9-Б, 16-РК, 7-А, 7-К,
станції приготування мінеральної води
та джерело «Юзя» по бульвару
Торосевича у м. Трускавець та наявністю
у відповідача права на користування
надрами.

Так, відповідно до ч.1 ст.18 Кодексу
України про надра, надання земельних
ділянок для потреб, пов'язаних з
користуванням надрами, провадиться в
порядку, встановленому земельним
законодавством України.

Крім цього твердження позивача про те,
що відповідач, шляхом використання
свердловин №№ 5 РГД, 6-Т та насосної
станції № 4 по вул. Бориславській у м.
Трускавець (урочище "Липки"), а також на
водозабірних свердловин №№ 5-К, 9-Б,
16-РК, 7-А, 7-К, станції приготування
мінеральної води та джерела «Юзя» по
бульвару Торосевича у м. Трускавець без
виготовлення та подання на
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
ухиляється від належного оформлення
права користування земельною ділянкою
і відповідно, від сплати орендної плати
за них, не може слугувати підставою для
задоволення позовних вимог про
зобов'язання його до вчинення
відповідних дій, тим більше, що
вищенаведеним Рішенням позивача не
встановлено конкретних строків щодо
вчинення таких дій, а в разі, якщо
позивач вбачає наявність свого
порушеного права відповідачем, в
зв'язку з діями (чи бездіяльністю)
останнього, чинним законодавством
України передбачено відповідно,
способи захисту такого права, що може
бути предметом іншого позову.

Зокрема, суд зазначає, що положеннями
ст.ст. 152, 156, 157 ЗК України передбачено
окремий спосіб захисту прав власника
земельної ділянки у випадку обмеження
його прав та спричинення йому збитків
внаслідок неодержання доходів через
використання особами земельних
ділянок без оформлення
правовстановлюючих документів. Відтак,
заявлені позовні вимоги не
узгоджуються з такою підставою
звернення позивача до суду, як ухилення
відповідача від належного оформлення
права користування земельною ділянкою
і відповідно, від сплати орендної плати
за неї.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що
рішенням Трускавецької міської ради
№539 від 20.06.2013 року не встановлено
строку, в який відповідачу необхідно
виготовити та надати розроблений
проект землеустрою на затвердження
міській раді з метою оформлення
землекористування, що також свідчить
про безпідставність заявлених
позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що позивачем не
представлено достатньо об'єктивних та
переконливих доказів в підтвердження
своїх позовних вимог, а відповідач
позовні вимоги заперечив та
спростував, суд прийшов до висновку, що
позов Трускавецької міської ради (м.
Трускавець) до Приватного акціонерного
товариства «Трускавецькурорт» (м.
Трускавець) про спонукання виготовити
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки не є обґрунтованим
та не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється: за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством; за подання до суду
апеляційної і касаційної скарг на
судові рішення, заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, заяви про
скасування рішення третейського суду,
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду та заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України; за видачу судами
документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач
подав платіжне доручення №423 від 08.08.2014
року на суму 1218,00 грн.

Господарські витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід залишити за
позивачем.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
33, 43, 49, 75, 84, 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити.

Суддя
Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 25.10.2014 року