ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 р. Справа № 909/811/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Калашник В. О.,

при секретарі судового засідання
Кричовський Р. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"

вул. Лєскова, 9, м. Київ

в особі Івано-Франківської
ОД АТ "Райффайзен Банк Аваль",

вул. Незалежності, 19,м.
Івано-Франківськ,76000

до відповідача: Приватного
підприємства "Авалон 1"

вул. Левинського, буд. 3-А, м.
Івано-Франківськ,76018

про стягнення заборгованості, яка
виникла внаслідок неналежного
виконання зобов'язань за Кредитним
договором №010/14-10-856 G 179 від 15.11.07,
укладеним в межах Генеральної
кредитної угоди № 179 від 15.11.07, в сумі
626 117,56 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Непорадна Т.В. -
юрисконсульт, довіреність № 1067/13,
посвідчення № 142

Від відповідача представники не
з'явилися.

Встановив:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль" в
особі Івано-Франківської ОД АТ
"Райффайзен Банк Аваль" звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою про стягнення з відповідача,
Приватного підприємства "Авалон 1"
заборгованості, яка виникла внаслідок
неналежного виконання зобов'язань за
Кредитним договором №010/14-10-856 G 179
від 15.11.07, укладеним в межах Генеральної
кредитної угоди №179 від 13.11.07, в сумі
626 117,56 грн.

Як вбачається із змісту позовної
заяви та встановлено в судовому
засіданні, між позивачем, Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Івано-Франківської
обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк
Аваль" та відповідачем, Приватне
підприємство "Авалон 1", 13.11.07, була
укладена генеральна кредитна угода
№179, в межах якої , 15.11.2007 , укладений
кредитний договір №010/14-10-856 G 179.

За умовами вказаної генеральної
угоди та кредитного договору позивач
зобов"язувався відкрити відповідачу
невідновлювальну кредитну лінію у сумі
500000,00грн., в порядку передбаченому цим
договором зі платою 13,25% річних за
користування кредитними коштами.

Відповідач, в свою чергу
зобов"язувався використовувати кошти
за цільовим призначенням та повернути
отримані грошові кошти в строк по 10.11.17
включно.

В подальшому до основного кредитного
договору вносились зміни та
доповнення на підставі додаткових
угод №010/14-10-856-1 G 179 від 07.10.08; №010/14-10-856-2 G
179 від 23.01.09; №010/14-10-856-3 G 179 від 28.09.09;
№010/14-10-856-4 G 179 від 14.05.10; №010/14-10-856-5 G 179
від 28.12.10, згідно яких змінювались
відсоткові ставки по кредиту , а також
графік та строки його повернення.

На підставі додаткової угоди
№010/14-10-856-1 G 179 від 07.10.08 розмір
процентної ставки встановлено 17,0%
річних. Додатковою угодою №010/14-10-856-4 G
179 від 14.05.10 сторони доповнили статтю 10
договору пунктом 10.6 наступного змісту:
сторони домовились, що у разі
невиконання або неналежного виконання
позичальником своїх зобов"язань
передбачених п.6.6 цього договору,
процентна ставка за кредитом,
зазначена в п.1.3 цього договору,
збільшується на 2% і становить 19% річних.

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору
, проценти за користування кредитом
нараховуються виходячи з розміру
процентної ставки, встановленої цим
договором, з дня перерахування коштів з
позичкового рахунку позичальника до
моменту фактичного повернення
(погашення) кредиту кредитору (в тому
числі і за період прострочення
погашення кредиту).

Сторони встановлюють, що
нарахування та сплата процентів за
користування кредитом по договору
здійснюється за фактичне число
календарних днів користування
кредитом, виходячи з фактичної
кількості календарних днів у місяці та
році.

При цьому, проценти за
користування кредитом нараховуються
на залишок заборгованості за кредитом,
починаючи з дня надання кредиту, до дня
повного погашення заборгованості за
кредитом.

Згідно п. 3.6 кредитного договору,
відповідач зобов"язаний щомісячно
сплачувати проценти за користування
кредитом на рахунок нарахованих
процентів, не пізніше останнього
робочого дня кожного місяця шляхом
перерахування коштів платіжним
дорученням з поточного рахунку, а у
випадку повного погашення кредиту - не
пізніше дня такого погашення.

Відповідно до п 6.1 кредитного
договору, відповідач зобов"язувався
використовувати кредит на зазначені у
Договорі цілі і в строки, передбачені
цим Договором, забезпечити повернення
одержаного кредиту та сплату
нарахованих процентів, передбачених
Договором комісй, неустойок,
відшкодування витрат та збитків
позивача, викликаних неналежним
виконанням цього Договору.

На виконання договірних зобов"язань
позивачем надано відповідачу кредитні
кошти в сумі 500000,00грн., що
підтверджується меморіальним ордером
№TR010/14-10856G1 від 21.11.2007, який долучений до
матеріалів справи.

Однак, в порушення договірних
зобов"язань, відповідач не проводив
своєчасну сплату кредиту та процентів
за його користування, що призвело до
утворення заборгованості, загальна
сума якої станом на 18.06.14 склала
578524,68грн., з яких 395203,97грн. - основна
заборгованість по кредиту; 183320,71
заборгованість по відсотках.

З метою досудового врегулювання спору,
позивачем надіслано відповідачу
вимогу №С/09-120-1/09-323-1202 від 04.07.2012 про
необхідність погашення кредитної
заборгованості. Однак, вона залишена
відповідачем без належного виконання.

Відповідно до пунктів 7.2, 7.3
кредитного договору, кредитор має
право у разі виникнення простроченої
заборгованості по кредиту ,
прострочення сплати процентів по ньому
, порушення інших умов договору ,
стягувати з позичальника пеню ,
неустойки , штрафи , передбачені ст. 10
договору , вимагати відшкодування
витрат та збитків.

Пунктом 10.2 кредитного договору
передбачено, що за порушення строків
повернення кредиту , процентів за
користування кредитом та комісії ,
передбачених договором , позичальник
сплачує кредитору пеню від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ , що
діяла на час виникнення заборгованості
, за кожний день прострочення .

На підставі наведеної договірної
умови, відповідачу нарахована пеня за
прострочення сплати кредиту та
процентів за користування кредитом в
сумі 47592,88грн.

Таким чином, загальна сума
заборгованості відповідача перед
позивачем за кредитним договором №
010/14-10-856 G 179 від 15.11.07 , станом на 18.06.14,
за розрахунком позивача складає
626117,56грн., що і є ціною позову.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав викладених в позовній заяві та
просить суд позов задоволити.

Відповідач відзив на позов не подав,
представник в судове засідання не
з'явився.

Незважаючи на нез"явлення в судове
засідання представника відповідача,
судом здійснено усі заходи щодо
повідомлення учасників процесу про час
та місце проведення судових засідань,
що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Абзацом першим пункту 3.9.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Суд також дійшов висновку про
достатність у матеріалах справи
документальних доказів для вирішення
спору по суті за відсутності
повноважних представників сторін.

Відповідно до ст. 75 ГПК України,
справа розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника Позивача ,
дослідивши обставини у справі і подані
докази, оцінивши їх відповідно до ст.43
ГПК України, суд вважає позовні вимоги
обгрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню із слідуючих підстав:

Частиною 1 ст.1054 ЦК України
передбачено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Між сторонами у даній справі,13.11.07, була
укладена генеральна кредитна угода
№179, в межах якої, 15.11.2007 , укладений
кредитний договір №010/14-10-856 G 179.

За умовами вказаної генеральної
угоди та кредитного договору, позивач
зобов"язувався відкрити відповідачу
невідновлювальну кредитну лінію у сумі
500000,00грн., в порядку передбаченому цим
договором зі платою 13,25% річних за
користування кредитними коштами.

Відповідач, в свою чергу
зобов"язувався використовувати кошти
за цільовим призначенням та повернути
отримані грошові кошти в строк по 10.11.17
включно.

Таким чином, між сторонами у справі
виникли зобов"язальні відносини згідно
генеральної угоди та кредитного
договору.

Відповідно до статті 15 та 16
Цивільного кодексу України, кожна
особа має право на захист свого
порушеного права або інтересу.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір..

Згідно ст.509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку

Статтею 526 ЦК України визначено , що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На виконання договірних зобов"язань
позивач надав відповідачу кредитні
кошти в сумі 500000,00грн., що
підтверджується меморіальним ордером
№TR010/14-10856G1 від 21.11.2007, який долучений до
матеріалів справи.

Обов"язком позичальника, відповідно
до ст. 1049 ЦК України є повернення
позикодавцеві позики у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Однак, в порушення договірних
зобов"язань, відповідач не проводив
своєчасну сплату кредиту та процентів
за його користування, а тому станом на
18.06.14 утворилась заборгованість в сумі
578524,68грн., з яких 395203,97грн. - основна
заборгованість по кредиту; 183320,71
заборгованість по відсотках.

Відповідно до ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 ГК України
передбачено, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до пунктів 7.2, 7.3
кредитного договору, кредитор має
право у разі виникнення простроченої
заборгованості по кредиту ,
прострочення сплати процентів по ньому
, порушення інших умов договору ,
стягувати з позичальника пеню ,
неустойки , штрафи , передбачені ст. 10
договору , вимагати відшкодування
витрат та збитків.

Пунктом 10.2 кредитного договору
передбачено, що за порушення строків
повернення кредиту , процентів за
користування кредитом та комісії ,
передбачених договором , позичальник
сплачує кредитору пеню від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ , що
діяла на час виникнення заборгованості
, за кожний день прострочення .

Статтею 258 ЦК України передбачено,
що до окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Зокрема, позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Проте, відповідно до положень ст.
259 ЦК України, позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.

З врахуванням наведеної норми
закону, в п. 12.4 кредитного договору
сторони домовились, що до
правовідносин, пов"язаних з укладанням
та виконанням цього договору
застосовується загальний строк
позовної давності тривалістю у три
роки.

На підставі наведеної договірної
умови, позивачем правомірно нараховано
відповідачу пеню за прострочення
сплати кредиту та процентів за
користування кредитом в сумі 47592,88грн.

Отже, загальна сума заборгованості за
кредитним договором№ 010/14-10-856 G 179 від
15.11.07, становить 626117,56грн., є
обгрунтованою та підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ст.49 ГПК України
судові витрати слід покласти на
Відповідача , стягнувши їх на користь
Позивача.

На підставі викладеного , відповідно
до ст. 124 Конституції України, ст. 11, 15, 16,
257, 258, 259, 509, 526, 1049, 1054 ЦК України ,
керуючись ст. 33, 43, 49, 75, ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Публічного
акціонерного товариства"Райффайзен
Банк Аваль" в особі Івано-Франківської
обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк
Аваль" до відповідача, Приватного
підприємства "Авалон 1" про стягнення
заборгованості, яка виникла внаслідок
неналежного виконання зобов'язань за
Кредитним договором №010/14-10-856 G 179
від 15.11.07, укладеним в межах Генеральної
кредитної угоди №179 від 13.11.07, в сумі
626117,56 грн.

Стягнути з відповідача, Приватного
підприємства "Авалон 1" ( вул.
Левинського, буд.3-А, м.
Івано-Франківськ, код 32605791) на користь
позивача, публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" (вул.
Лєскова, 9, м. Київ, код 14305909) в особі
Івано-Франківської обласної дирекції
АТ "Райффайзен Банк Аваль" (вул.
Незалежності, 19,м. Івано-Франківськ, код
20551707) - 626117,56 грн. кредитної
заборгованості, з яких: 395203,97грн. -
основна заборгованість по кредиту;
183320,71 заборгованість по відсотках;
47592,88грн. - пеня, а також 12522,35 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили та направити
Позивачу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.10.14

Суддя
Калашник В. О.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Попович В. В. 21.10.14