ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.10.14р. Справа № 904/6988/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комбуд-Еко 77",
м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства
"Ритуальна служба" Дніпропетровської
міської ради, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 47 998,79 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Комбуд-Еко 77" (далі -
позивач) звернулося до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом до Комунального підприємства
"Ритуальна служба" Дніпропетровської
міської ради (далі - відповідач) про
стягнення боргу в сумі 47 998,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем не виконані договірні
зобов'язання, оскільки на підставі
укладеного між сторонами договору
позивач виконав у повному обсязі взяті
на себе зобов'язання за договором № 8
від 02.01.2013 р. відповідач в свою чергу
прийняв виконані роботи, але не оплатив
їх чим порушив умови договору та
чинного законодавства.

Представник позивача у судовому
засіданні 30.09.2014 р. підтримав свої
позовні вимоги, просив суд їх
задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні 30.09.2014 р. просив відкласти
розгляд справи, документи витребувані
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 15.09.2014 р.
суду не надав.

Через канцелярію суду 15.10.2014 р.
представником відповідача надано
клопотання про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з терміновим виїздом
представника відповідача до м. Києва
для участі в конференції юристів
окружних виборчих штабів.

Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи не
підлягає задоволенню, оскільки
відповідач, як юридична особа був
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи та, відповідно до
ст. 28 ГПК України надання повноважень
на представництво інтересів сторони у
процесі не обмежено будь-яким певним
колом осіб.

Відповідно до абзацу п'ятого підпункту
3.6. пункту 3 Роз'яснень Президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.97р. N
02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) господарський суд
з урахуванням обставин конкретної
справи може не брати до уваги доводи
учасника судового процесу -
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи, державного чи
іншого органу щодо відкладення
розгляду справи у зв'язку з відсутністю
його представника (з причин, пов'язаних
з відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т.п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що у
відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою-четвертою статті 28
ГПК, з числа як своїх працівників, так і
осіб, не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника відповідачем не
доведена.

Крім того, відкладення розгляду справи
є правом, а не обов'язком суду, якщо суд
дійде висновку про можливість
вирішення спору в даному судовому
засіданні.

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

За таких обставин, господарський суд
вважає, що відповідач не скористався
своїм правом на участь представника у
судовому засіданні.

Згідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, що містяться в
матеріалах справи.

В судовому засіданні 30.09.2014 р. оголошено
перерву до 16.10.2014 р.

У судове засідання 16.10.2014 р.
представники сторін явку не
забезпечили.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні 16.10.2014 р. прийнято судове
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін 30.09.2014 р., оцінивши надані докази
в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.01.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Комбуд-Еко 77"
(виконавець) та Комунальним
підприємством "Ритуальна служба"
Дніпропетровської міської ради
(замовник) укладений Договір № 8 з
надання послуг по прибиранню та вивозу
сміття (далі - Договір).

Згідно умов п. 1.1. Договору виконавець
зобов'язується надати замовнику
послуги по наданню транспорту для
прибирання та вивозу сміття,
відповідно специфікації.

Загальна сума Договору формується на
підставі специфікації та актів
виконаних робіт за поточний рік, які
являються невід'ємною частиною даного
Договору (п. 1.2. Договору).

Згідно п. 3.1. Договору оплата за послуги
по наданню транспорту для прибирання
та вивозу сміття здійснюється після
підписання сторонами актів виконаних
робіт.

На виконання своїх договірних
зобов'язань позивачем надані послуги
відповідачу, що підтверджується актами
виконаних робіт: від 02.12.2013 р., 04.12.2013 р.,
06.12.2013 р., 09.12.2013 р., які підписані між
сторонами, та підтверджується
підписами та скріпленими печатками
уповноважених осіб (а.с. 14-17).

Відповідач свої зобов'язання за
Договором належним чином не виконав,
внаслідок чого у нього утворився борг
перед позивачем зі сплати послуг на
суму 47 998,79 грн., що і є причиною
виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

За приписами ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до приписів ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
можливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ч.1 ст., 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

У ст. 903 ЦК України щодо плати за
договором про падання послуг вказано,
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України
виконавець, який порушив договір про
надання послуг за плату при здійсненні
ним підприємницької діяльності,
відповідає за це порушення, якщо не
доведе, що належне виконання виявилося
неможливим внаслідок непереборної
сили, якщо інше не встановлено
договором або законом.

На підставі укладеного між сторонами
договору позивач виконав у повному
обсязі взяті на себе зобов'язання за
договором № 8 від 02.01.2013 р. Відповідач, в
свою чергу прийняв виконані роботи, але
не оплатив їх, чим порушив умови
договору та чинного законодавства.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи наведене, позовні вимоги
підтверджені матеріалами справи та
підлягають задоволенню у повному
обсязі в сумі 47 998,79 грн. - боргу.

Згідно ст. 49 Господарський
процесуальний кодекс України судовий
збір по справі покласти на відповідача,
оскільки спір доведено з його вини.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства
"Ритуальна служба" Дніпропетровської
міської ради (49101, м. Дніпропетровськ,
пр. Кірова, 18; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Комбуд-Еко 77" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Караваєва, 11; ) 47 998,79 грн. (сорок сім тисяч
дев'ятсот дев'яносто вісім грн. 79 коп.) -
боргу, 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім грн.) - витрати по сплаті
судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України "17" жовтня 2014р.