КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р. Справа№ 910/25290/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Майданевича А.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги б/н, від 01.07.2014 року фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
господарського суду міста Києва від
12.06.2014 року

у справі № 910/25290/13

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Київ,

до ліквідаційної комісії
Голосіївської районної в м. Києві ради,
м. Київ,

та управління освіти Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації, м. Київ,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Голосіївська районна в
місті Києві державна адміністрація, м.
Київ,

про визнання недійсним договору оренди
та застосування наслідків недійсності
правочину,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_4 - довіреність від
24.04.2014 року;

відповідача-1 - не з'явився;

відповідача-2 - Федорчук О.В. -
довіреність від 07.11.2013 року №2813;

третьої особи - Асіпцової О.В. -
довіреність від 04.04.2014 року №100-2632.

ВСТАНОВИВ:

26.12.2013 року до господарського суду
міста Києва звернулася фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 з позовом до
Київської міської ради, третьої особи
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
недійсним договору оренди нежитлового
приміщення № 181-09 від 11.11.2009 року та
застосування наслідків недійсності
правочину.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на те, що договір №
181-09 від 11.11.2009 року укладено з
порушенням ст.ст. 18, 61 Закону України
«Про освіту», ст.16 Закону України «Про
дошкільну освіту», тому, у
відповідності до вимог ст.ст. 203, 215, 216 ЦК
України, підлягає визнанню недійсним
із застосуванням наслідків
недійсності правочину.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 за ініціативою суду
замінено первісного відповідача -
Київську міську раду належним -
ліквідаційною комісією Голосіївської
районної в м. Києві ради (далі -
Ліквідаційна комісія) (а.с.33-34).

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.04.2014 року до участі у справі
залучено Управління освіти
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації, як іншого
відповідача (а.с.113-115).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 12.06.2014 року позивачу
відмовлено у задоволені позову.

21.07.2014 року позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення місцевого
господарського суду від 12.06.2014 року у
справі № 910/25290/13, постановити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2014 року
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
господарського суду міста Києва від
12.06.2014 року у справі № 910/25290/13 прийнято
до провадження у складі колегії суддів:
головуючого судді - Жук Г.А., суддів
Мальченко А.О., Сухового В.Г., призначено
розгляд справи на 26.08.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 року
розгляд справи відкладено на 20.10.2014
року у зв'язку з відсутністю
відповідача-1.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 року
склад колегії суду змінено, розгляд
справи здійснюється у складі колегії:
головуючого судді - Жук Г.А., суддів
Мальченко А.О., Майданевич А.Г.

В судовому засіданні 20.10.2014 року
представник апелянта підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив скасувати
рішення місцевого господарського суду
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідач-1 не скористався правом
участі в судовому засіданні, хоча про
час та місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений належним чином.

Представник відповідача-2 в судовому
засіданні 20.10.2014 року та у відзиві на
апеляційну скаргу заперечив доводи
апелянта, просить рішення суду
залишити без змін.

Представник третьої особи заперечив
доводи апелянта, просить рішення суду
залишити без змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників стоін,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

11.11.2009 року між Голосіївською районною
у місті Києві Радою (як орендодавцем) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
(орендар за договором) було укладено
Договір оренди нежитлового приміщення
за умовами якого орендодавець, на
підставі розпорядження Голосіївської
районної у місті Києві Ради від 16.10.2009
року № 126, передав, а орендар прийняв в
користування на умовах оренди
нежитлове приміщення, яке є
комунальною власністю територіальної
громади Голосіївського району м. Києва,
що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Набережно-Корчуватська, 56/66 , площею 366,
54 кв.м, для розміщення їдальні, буфету
та кафе без реалізації тютюнових та
горілчаних виробів (пункт 1.1 Договору).
Договором сторони обумовили: термін
дії договору з 11.11.2009 року до 11.11.2011 року
(пункт 5.1 Договору), права та обов'язки
сторін, розмір орендної плати, тощо
(а.с.11-15).

Позивач, посилаючись на ст. 760 ЦК
України, ст. 284 ГК України, Закон України
«Про освіту», Закон України «Про
дошкільну освіту», Положення про
дошкільний навчальний заклад,
затверджене Постановою Кабінету
Міністрів України № 305 від 12.03.2003 року
стверджує, що приміщення, що було
предметом оренди за спірним договором
не могло бути переданим в оренду для
діяльності під кафе, оскільки
використання закладів дошкільної
освіти не за призначенням заборонено
законом. На думку позивача, приміщення
передавалося в оренду відповідачем з
умисним приховуванням статусу цього
приміщення та з наміром отримання
додаткових матеріальних коштів, тому
просить визнати договір оренди 11.11.2009
року нежитлового приміщення, що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Набережно-Корчуватська, 56/66, площею 366, 54
кв.м недійсним, як такий, що суперечить
інтересам держави та суспільства та
провести реституцію за договором,
стягнувши на користь позивача 211 360 грн,
що становить сплачену позивачем суму
орендної плати за період користування
приміщенням та 358 484, 14 грн. в дохід
Держави (а.с. 3-6, 76-81).

У відповідності до вимог ст.ст. 6,11,509 ЦК
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства та
дій, що не передбачені такими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори,
зміст яких становлять умови, визначені
на розсуд сторін і погоджені ними (ст.628
ЦК України).

Згідно ст.ст. 626, 628,638 ЦК України,
договором є домовленість сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. При цьому, сторони є
вільними у в укладені договору та
визначені його умов. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

За приписами частин першої і п'ятої
статті 203 ЦК України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.207 ГК
України господарське зобов'язання, що
не відповідає вимогам закону, або
вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині. При
цьому, частина третя статті 207 ГК
України передбачає припинення
господарського зобов'язання на
майбутнє, якщо зі змісту
господарського договору випливає, що
зобов'язання за цим договором може бути
припинено лише на майбутнє, оскільки
неможливо повернути усе одержане за
ним (наприклад, вже здійснене
користування за договором майнового
найму (оренди), користування
електроенергією, спожиті послуги,
зберігання, здійснене за відповідним
договором, тощо). Зазначена правова
позиція міститься у пункті 2.7 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними».

За правовою природою спірний договір
від 11.11.2009 року є договором оренди
(найму), згідно якого, в силу вимог ст. 759
ЦК України, ст.283 ГК України, одна
сторона (орендодавець) передає іншій
стороні (орендареві) майно у
користування за плату на певний строк
для здійснення господарської
діяльності.

Місцевим господарським судом
досліджено правовий статус
орендодавця за даним договором. Так,
Рішенням Київської міської ради від
09.09.2010 року за № 7/4819 «Про питання
організації управління районами в
місті Києві» припинено з 31.10.2010року
шляхом ліквідації районні в місті
Києві ради, в тому числі Голосіївську
районну у місті Києві раду (на даний час
вона перебуває в процесі ліквідації).

У відповідності до вимог ст. 6 Закону
України «Про столицю України
місто-герой Київ», ст. 60 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
місцеве самоврядування у місті Києві
здійснюється територіальною громадою
міста як безпосередньо, так і через
Київську міську раду, районні в місті
ради та їх виконавчі органи.
Територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону, як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Повноваження щодо володіння,
користування та розпорядження усім
комунальним майном на території міста
Києва має орган місцевого
самоврядування наділений
правомочностями власника відносно
цього майна.

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 10.12.2010 року
за № 1112 «Про питання організації
управління районами в місті Києві»
затверджено перелік підприємств,
організацій та установ, майно яких
передається до сфери управління
районних в місті Києві державних
адміністрацій згідно з додатками 1- 10 до
цього розпорядження.

Згідно з додатком 4 розпорядження
Голосіївської районної в місті Києві
ради від 06.04.11року за № 261 «Про
забезпечення життєдіяльності
Голосіївського району міста Києва у
сферах управління, віднесених до
повноважень Голосіївської районної в
місті Києві державної адміністрації»
управління освіти Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації є балансоутримувачем
нежитлового приміщення за адресою: м.
Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 56/66
(а.с. 96-97).

Правовідносини оренди державного та
комунального майна регулюються
Законом України «Про оренду державного
та комунального майна», який визначає
орендодавців державного та
комунального майна, орендарів, якими
можуть бути фізичні та юридичні особи,
а також визначає порядок укладення
договорів оренди та їх основні та
істотні умови.

Частиною 3 ст. 18, ст. 19 Закону
передбачено, що орендар зобов'язаний
сплачувати орендну плату своєчасно і у
повному обсязі незалежно від наслідків
господарської діяльності та в строк,
встановлений договором.

Умовами спірного договору сторони
погодили розмір орендної плати, яка
становить 8 277,48 грн/місяць, згідно
розрахунку зазначеного у Додатку-1 до
договору. Пунктом 3.2. договору сторони
погодили, що розмір орендної плати за
кожний наступний календарний місяць
визначається шляхом коригування
місячної орендної плати попереднього
місяця на індекс інфляції за поточний
місяць та сплачується орендарем
щомісячно в повному обсязі, незалежно
від наслідків господарсько-фінансової
чи іншої діяльності до 15 числа
поточного місяця та перераховується на
відповідний розрахунковий рахунок (п.
3.3 договору).

У відповідності до вимог ст.17 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» договором
визначено термін його дії - до 11.11.2011
року (п.5.1 договору) та передбачено, що
після закінчення терміну,
встановленого в п. 5.1. договір оренди
припиняє свою дію (п. 5.2 договору). При
цьому, за умовами спірного договору
орендар має право у встановленому
порядку звернутись до орендодавця з
проханням укласти договір на наступний
період. В разі відмови орендодавця
продовжити термін оренди, орендар
повинен звільнити приміщення згідно
умов п. 2.13 договору.

Згідно з п. 2.13. Договору при
достроковому припиненні дії договору
або після закінчення його терміну дії,
при не переукладанні договору на новий
термін, орендар зобов'язаний у 10-денний
строк здати приміщення по акту
експлуатуючій організації з усіма
зробленими поліпшеннями, які не можна
відокремити без шкоди для приміщення.

Підставою для припинення нарахування
орендних платежів по цьому договору є
акт передачі орендованого приміщення
орендодавцеві. Договором сторони
передбачили, що орендна плата
сплачується орендарем по день
фактичної передачі (повернення)
приміщення по акту (п. 2. 20, п.3.6 договору).

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджено матеріалами
справи приміщення у м. Київ, вул.
Набережно-Корчуватська, 56/66, площею 366, 54
кв.м,, яку є предметом оренди передано
орендодавцем орендареві у
користування, використовувалося за
призначенням, визначеним договором,
орендні платежі сплачувалися
орендарем несвоєчасно та не в повному
обсязі, що було підставою звернення
орендодавця та прокурора до суду про
стягнення заборгованості по орендній
платі та комунальним платежам, що
підтверджено наявними в матеріалах
справи Рішеннями господарського суду
про стягнення з орендаря
заборгованості по оплаті орендної
плати за спірним договором (а.с. 99,105).

Правомірність укладення договору, факт
користування майном та наявності
заборгованості за договором оренди
досліджувалося та встановлено
господарськими судами при розгляді
справ №№ 5011-36/15162-2012 і 901/7864/13, копії
судових рішень з яких наявні в
матеріалах справи.

Дійсно, відповідно до частини шостої
статті 16 Закону України «Про дошкільну
освіту» засновник (власник) державного
чи комунального дошкільного
навчального закладу не має права
безпідставно ліквідувати його,
зменшувати в ньому площу території,
кількість груп, а також здавати в
оренду приміщення (будівлі).

Однак, як правомірно зазначено
відповідачем, саме територіальним
громадам в особі уповноважених
органів, у відповідності до ст. ст. 140-143
Конституції України, ст. ст. 2, 16, 60
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» належить
право комунальної власності на рухоме
та нерухоме майно, нежитлові
приміщення, заклади культури та освіти,
в тому числі уповноважені органи
наділені правом передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
чи фізичним особам, здавати їх в оренду
та визначають доцільність, порядок та
умови такої передачі об'єктів
комунальної власності.

З матеріалів справи вбачається, що за
заявою позивача рішення про передачу в
оренду приміщення у м. Київ, вул.
Набережно-Корчуватська, 56/66, приймалося
Голосіївською районною в м. Києві
Радою, так як саме вона, на момент
укладення спірного договору, була
наділена правом визначення
доцільності, порядку та умов передачі у
користування, здачі в оренду, майна, що
є комунальною власністю. На момент
передачі в оренду спірного приміщення,
зазначене приміщення не
використовувалося як дошкільний
заклад.

Відповідно до Розпорядження
Голосіївської районної в м. Києві Ради
від 07.07.2009 року № 83 приміщення у м. Київ,
вул. Набережно-Корчуватська, 56/66, пл..
1118,6 м.кв було передано в оренду під
розміщення поліклініки сімейних
лікарів «Корчувате», про що укладено
договір оренди нежитлового приміщення
від 23.07.2009 року, строком дії до 23.06.2012
року.

Відповідно до Розпорядження
Голосіївської районної в м. Києві Ради
від 16.10.2009 року № 126 приміщення у м. Київ,
вул. Набережно-Корчуватська, 56/66, пл. 366,54
м.кв передано в оренду ФОП ОСОБА_2 про що
укладено договір оренди нежитлового
приміщення від 11.11.2009 року № 181-09 під
розміщення їдальні, буфету та кафе (що
розташовано у приміщенні харчоблоку
колишнього ДНЗ №64).

Відповідно до розпорядження
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації від 27.11.2012 року
№ 849 «Про продовження дії договорів
оренди нежитлових приміщень
комунальної власності територіальної
громади міста Києва, які перебувають в
сфері управління Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації» орендодавець переуклав
договір оренди на приміщення пл. 1118,6
м.кв з поліклінікою сімейних лікарів
«Корчувате» (договір оренди від
28.12.2012року № 90-12), терміном дії до 31.03.2015
року.

На виконання протесту прокуратури
Голосіївського району міста Києва від
31.08.2011 на висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
(далі - ДСЕ) від 26.05.2010 № 01.03/4213, та
висновок Державної санітарної
експертизи від 26.05.2010 № 01.03/4213, наданий
на діяльність кафе в приміщенні
харчоблоку дошкільного навчального
закладу № 64, скасовано, про що
повідомлено позивача листом від 08.09.2011
року № 2754 Санітарно-епідеміологічною
станцією Голосіївського району міста
Києва.

З представлених в матеріалах пояснень
сторін вбачається, що позивачка
користувалася орендованим за спірним
договором майном до 2014 року, однак
неналежно виконувала зобов'язання по
сплаті орендних платежів, повернула
приміщення лише 27.01.2014 року після
прийняття судом рішення у справі №
910/7864/13 про стягнення заборгованості та
зобов'язання звільнити займане
приміщення, що підтверджено
представленими в матеріалах справи
копією Постанови Київського
апеляційного господарського суду від
12.11.2013 року та Акту приймання передачі
нежитлового приміщення від 27.01.2014 року.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком місцевого
господарського суду , що спірний
договір оренди укладений в межах
повноважень органу, у власності якого
знаходиться майно, і підстави для
визнання його недійсним відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом належним
чином досліджено обставини справи та
надано цим обставинам відповідну
правову оцінку, тому рішення
господарського суду міста Києва від
12.06.2014 року у справі № 910/25290/13
відповідає фактичним обставинам
справи та не суперечить чинному
законодавству України, а відтак
передбачених законом підстав для
скасування оскаржуваного рішення
місцевого господарського суду не
вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати із сплати судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на позивача у справі
(апелянта).

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
господарського суду міста Києва від
12.06.2014 року у справі № 910/25290/13 залишити
без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста
Києва від 12.06.2014 року у справі № 910/25290/13
залишити без змін.

3.Справу № 910/25290/13 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
А.Г. Майданевич

А.О. Мальченко