ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" жовтня 2014 р.Справа № 916/1736/14

За позовом: Заступника Біляївського
міжрайонного прокурора Одеської
області;

до відповідачів: 1) Біляївської
районної державної адміністрації
Одеської області;

2) Дочірнього
підприємства "БОРОЛ";

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: 1) Біляївської
районної ради; 2) Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області;

та за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідачів:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод "Галичина"

про визнання недійсним договору та
зобов'язання вчинити певні дії

Головуючий суддя Щавинська Ю.М.

Суддя Шаратов Ю.А.

Суддя Железна
С.П.

Представники сторін:

прокурор: Доброжан Н.І. - посвідчення №
010038 від 17.10.2012 року;

від відповідача 1: Гончаров В.М. -
довіреність № 01/01-08/2796 від 06.10.2014 року;

від відповідача 2: Фадєєв В.А. -
довіреність № б/н від 10.09.2014 року;

від третьої особи (ТОВ "Завод
"Галичина"): Заболотна І.В. - довіреність
№ б/н від 15.09.2014 року;

від третіх осіб (Біляївської районної
ради, Управління Держземагенства у
Біляївському районі Одеської області):
не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ: Заступник Біляївського
міжрайонного прокурора Одеської
області звернувся до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою до Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області та Дочірнього підприємства
"БОРОЛ", в якій, з урахуванням уточнень
(т.1 а.с.30-34), просить суд визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки (реєстраційний номер 04.06.516.00012),
розташованої на території Усатівської
сільської ради за межами населеного
пункту, загальною площею 0,255 га, який
укладено між ДП "БОРОЛ" та Біляївською
районною державною адміністрацїєю
Одеської області; повернути до земель
запасу Усатівської сільської ради
вказану земельну ділянку, поклавши на
відповідачів судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що Біляївською міжрайонною
прокуратурою Одеської області в квітні
2014р. проведено перевірку дотримання
вимог земельного та податкового
законодавства при стягненні плати за
землю на території Біляївського району
Одеської області, за результатами якої
встановлено, що 07.07.2006р. між Біляївською
районною державною адміністрацією
Одеської області та Дочірнім
підприємством "БОРОЛ" було укладено
договір оренди землі.

На думку прокурора вказаний договір
має бути визнано недійсним, з огляду на
те, що його укладено з грубим
порушенням вимог земельного
законодавства, оскільки, в порушення
вимог ст. 123 Земельного кодексу України
, ч. 1, 4 ст. 21 Закону України "Про оренду
землі", ст.ст. 13, 20, 21, 23 Закону України
"Про оцінку земель" технічна
документація з нормативно грошової
оцінки, наданої в оренду земельної
ділянки, на розгляд Біляїівської
районної ради не надавалась, останньою
не затверджувалась, а отже не має
юридичної сили.

Ухвалою суду від 15.05.2014р. було порушено
провадження у справі №916/1736/14 із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні.

Ухвалою суду від 25.06.2014р. строк розгляду
вказаної справи продовжено до 29.07.2014р.

28.07.2014р. ухвалою господарського суду
Одеської області справу
№916/1736/14 призначено до колегіального
розгляду у складі трьох суддів.

Розпорядженням заступника керівника
апарату суду від 28.07.2014р. призначено
автоматичний розподіл справи № 916/1736/14
для визначення складу колегії, за
результатами якого вказану справу
розподілено колегії суддів у складі:
головуючий суддя Щавинська Ю.М., суддя
Власова С.Г., суддя Шаратов Ю.А.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.07.2014р. справу №916/1736/14
прийнято до колегіального розгляду у
вищезазначеному складі суддів.

Ухвалою господарського суду Одеської
області 18.08.2014р. судом залучено до
участі у справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача,
Біляївську районну раду та Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області.

Крім того, 17.09.2014 року до канцелярії
суду за вх. № 2-3976/14 від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
"Галичина" надійшло клопотання про
залучення його до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів (т.2 а.с.20).

В обґрунтування вказаного клопотання
заявник посилається на те, що
відповідно до договору купівлі-продажу
від 18.07.2011 року він є власником
нежитлових будівель загальною площею
223,60 кв.м., що розташовані за адресою:
Одеська область, Біляївський район,
сільська рада Усатівська, автодорога
Київ-Одеса, 462 км+325 м. В якості
підтвердження зазначеної інформації
заявником до клопотання було додано
копію витягу про державну реєстрацію
прав, сформованого станом 02.08.2011 року за
№ 30822458 (т.2 а.с.21).

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 17.09.2014р., приймаючи до уваги
наведені обставини та вимоги ст. 27 ГПК
України, суд залучив Товариство з
обмеженою відповідальністю "Завод
"Галичина" до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів.

09.10.2014р. Дочірнім підприємством "БОРОЛ"
подано до суду відзив на позовну заяву
(т.2 а.с.32-33), в якому відповідач просить
суд відмовити у задоволенні позовних
вимог, з огляду на те, що спірний
договір оренди земельної ділянки
відповідає вимогам чинного
законодавства, в ньому узгоджені всі
істотні умови, визначена орендна плата,
яка сплачується систематично та в
повному обсязі, а крім того, прокурором
не доведено, чим, укладаючи договір
оренди, відповідачі спричинили шкоду
державі.

Крім того, у відзиві на позовну заяву
відповідач 2 також звертає увагу суду
на те, що сторонами договору оренди
землі від 7.07.2006р. дотримано порядок
передачі в оренду земельної ділянки,
передбачений частиною першою статті 116,
частинами першою та шостою статті 123,
частинами першою, третьою статті 124
Земельного кодексу України, в редакції,
що діяла на момент укладання договору.

Розпорядженням керівника апарату суду
від 13.10.2014р., приймаючи до уваги
перебування члена колегії судді
Власової С.Г. на лікарняному з 10.10.2014р., у
зв'язку з необхідністю внесення змін до
складу колегії, призначено повторний
автоматичний розподіл справи №916/1736/14,
за результатами якого дану справу
розподілено колегії суддів у складі:
головуючий суддя Щавинська Ю.М., суддя
Железна С.П., суддя Шаратов Ю.А.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 13.10.2014р. справу №916/1736/14
прийнято до розгляду колегією суддів у
вищезазначеному складі.

У судовому засіданні 13.10.2014р. прокурор
уточнену позовну заяву підтримав у
повному обсязі, просив суд
задовольнити позов.

Представник відповідача Біляївської
районної державної адміністрації
Одеської області у судовому засіданні
13.10.2014р. проти позову заперечував,
просив суд відмовити у його
задоволенні.

Представник відповідача Дочірнього
підприємства "БОРОЛ" у судовому
засіданні 13.10.2014р. проти позову
заперечував з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву, просив суд
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Представник третьої особи Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
"Галичина" у судовому засіданні 13.10.2014р.
проти позову заперечував, просив суд
відмовити у його задоволенні.

Третя особа Біляївська районна рада у
судове засіданні 13.10.2014р. не з'явилася
незважаючи на належне завчасне
повідомлення про час та місце судових
засідань, про що свідчать поштові
повідомлення про вручення судових
ухвал (т.2 а.с.8, 27), про причини
нез'явлення суд не повідомила.

Третя особа Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області у судове засіданні
13.10.2014р. не з'явилася незважаючи на
належне завчасне повідомлення про час
та місце судових засідань, про що
свідчать поштові повідомлення про
вручення судових ухвал (т.2 а.с.7, 29), про
причини нез'явлення суд не повідомило.

При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

З урахуванням викладеного, суд вважає
за можливе розглянути справу без
участі третіх осіб Біляївської
районної ради та Управління
Держземагенства у Біляївському районі
Одеської області за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора,
представників відповідачів та третьої
особи, проаналізувавши наявні у справі
докази у сукупності та давши їм
відповідну правову оцінку, суд дійшов
наступних висновків:

В силу ст. 124 Конституції України,
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує справи за
позовними заявами, зокрема, прокурорів,
які звертаються до господарського суду
в інтересах держави.

Згідно з абзацом четвертим частини
першої статті 2 ГПК господарський суд
порушує справи за позовами прокурорів,
які звертаються до господарського суду
в інтересах держави. Частиною другою
згаданої статті передбачено, що у
позовній заяві прокурор самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах, за відсутності ж
такого органу або відсутності у нього
повноважень зазначає про це в позовній
заяві.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 29 ГПК України, у
разі прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача. А у разі прийняття
господарським судом позовної заяви,
поданої прокурором в інтересах
держави, в якій зазначено про
відсутність органу, уповноваженого
здійснювати функції держави у спірних
правовідносинах, або про відсутність у
такого органу повноважень щодо
звернення до господарського суду,
прокурор набуває статусу позивача.

Слід зазначити, що завданням суду при
здійсненні правосуддя, в силу ст. 2
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" є, зокрема, захист гарантованих
Конституцією України та законами, прав
і законних інтересів держави.

Встановивши наявність у позивача
суб'єктивного матеріального права або
охоронюваного законом інтересу, на
захист яких подано позов, суд з'ясовує
наявність чи відсутність факту
порушення або оспорювання і,
відповідно, ухвалює рішення про захист
порушеного права або відмовляє
позивачу у захисті, встановивши
безпідставність та необґрунтованість
заявлених вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовні вимоги прокурора направлені на
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 07.07.2006р., з огляду
на незатвердження
нормативної-грошової оцінки земельної
ділянки, та повернення вказаної
земельної ділянки до земель запасу
Усатівської сільської ради.

Оцінюючи заявлені прокурором позовні
вимоги щодо визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Презумпція правомірності правочину
закріплена у ст. 204 ЦК України,
відповідно до якої правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом, або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу,
відповідно до яких зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам, особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Крім того, пунктом 2.26 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" роз'яснено, що у
вирішенні спорів про визнання
недійсними договорів оренди земельної
ділянки суди мають з'ясовувати
наявність на момент укладення
оспорюваного договору оренди рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки, оскільки
його відсутність суперечить вимогам
пункту 5 частини четвертої статті 15
Закону України "Про оренду землі" та
пункту 3 Порядку розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 N
677, а також питання чинності рішень
(розпоряджень), на підставі яких було
укладено такі договори.

З огляду на вищенаведене, досліджуючи
обставини, що входять до предмету
доведення у даній справі, суд вказує
наступне.

Як встановлено судом, рішенням
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області
від 27.07.2004р. за №613-XXIV (т.1 а.с.122) надано
згоду ДП "Борол" на збір матеріалів
попереднього погодження місця
розташування земельної ділянки, площею
0,1849 га, яка розташована на території
Усатівської сільської ради автошлях
С.Петербург-Київ-Одеса, район
постаменту "Одеса-город-герой", для
розширення газової автозаправної
станції, а також зобов'язано ДП "Борол"
замовити проект відведення земельної
ділянки, площею 0,1849 га, та надати його
для розгляду та подальшого
затвердження у встановленому законом
порядку.

Згідно акту вибору земельної ділянки
від 07.02.2005р. (т.1 а.с.123) комісією було
проведено вибір земельної ділянки ДП
"Борол" для розміщення АЗС та ГАЗС,
розташованої праворуч від автодороги
Київ-Одеса, км 461, загальною площею 0,255
га.

22.02.2006р. Приватним підприємством
"Інститут досліджень ринку та оцінки"
на підставі договору №07 від 11.11.2005р. за
замовленням ДП "Борол" виготовлено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ДП "Борол" для
будівництва та експлуатації АЗС та
ГАЗС (т.1 а.с.72-136).

Рішенням Усатівської сільської ради
Біляївського рійну Одеської області
"Про погодження проекту землеустрою
земельної ділянки ДП "Борол" №795 - ХХIV
від 29.04.2005р. (т.1 а.с.58) погоджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ДП "Борол" для будівництва та
обслуговування АЗС та ГАЗС, погоджено
відведення ДП "Борол" в довгострокову
оренду строком на 25 років земельну
ділянку, площею 0,255 га пасовищ, за
рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення
для будівництва та обслуговування АЗС
та ГАЗС на території Усатівської
сільської ради.

Розпорядженням Біляївської районної
державної адміністрації Одеської
області від 25.07.2005р. за №528/2005 ДП "Борол"
погоджено місце розташування АЗС та
ГАЗС на земельній ділянці, загальною
площею 0,255 га пасовищ, за рахунок земель
запасу сільськогосподарського
призначення Усатівської сільської
ради Біляївського району Одеської
області, розташованої праворуч від
автодороги Київ-Одеса, км.461 (район
постаменту "Одеса- город герой") (т.1
а.с.131).

Розпорядженням Біляївської
райдержадміністрації Одеської області
№744/2006 від 31.05.2006р. (т.1 а.с.136) затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ДП "Борол" для
будівництва та обслуговування АЗС та
ГАЗС на території Усатівської
сільської ради та передано в
довгострокову оренду терміном на 25
років ДП "Борол" для будівництва та
обслуговування АЗС та ГАЗС земельну
ділянку, площею 0,255 га пасовищ, за
рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення
Усатівської сільської ради (за межами
населених пунктів).

07.07.2006р. між Біляївською районною
державною адміністрацією Одеської
області (орендодавець) та Дочірнім
підприємством "БОРОЛ" (орендар)
укладено договір оренди землі (т.1
а.с.137-140), відповідно до умов якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
довгострокове платне користування
земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- яка використовується в комерційних
цілях та знаходиться за адресою:
територія Усатівської сільської ради
(за межами населеного пункту) праворуч
від автодороги Київ-Одеса, км.461 (район
постаменту "Одеса - город герой")
Біляївського району Одеської області.
Договір укладено строком на 25 років.
Після закінчення строку договору
орендар має переважне право поновлення
його на новий строк (п.7 договору).

Відповідно до п. 2 договору в оренду
передається земельна ділянка,
загальною площею 0,255 га, в тому числі 0,255
га пасовищ, за рахунок земель запасу
Усатівської сільської ради.

Згідно п. 3 договору на земельній
ділянці відсутні будь-які об'єкти
нерухомого майна.

Нормативного грошова оцінка земельної
ділянки не проводилась (п.4 договору).

У відповідності до п. 8 договору орендна
плата вноситься орендарем у грошовій
формі у розмірі 8 грн. за 1 кв.м., що
становить 20 400 грн. в рік, згідно
протоколу земельної комісії.

Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції (п. 9 договору).

Пунктом 10 договору встановлено, що
орендна плата вноситься щомісячно у
розмірі 1/12 частини річної орендної
плати, не пізніше 15 числа місяця
наступного за звітним.

Згідно п.13 договору земельна ділянка
передається в оренду для будівництва
та експлуатації автозаправної станції
та газо автозаправної станції.

Цільове призначення земельної ділянки
- землі комерційного використання (п.14
договору).

Пунктом 16 договору передбачено, що
передача земельної ділянки в оренду
здійснюється з розробленням проекту
відведення та технічної документації.
Організація складання технічної
документації і витрати, пов'язані з цим,
покладаються на орендаря.

Відповідно до п. 18 договору передача
земельної ділянки орендарю
здійснюється у тижневий строк після
державної реєстрації цього договору за
актом її приймання-передачі.

З огляду на законодавство, чинне в
момент укладення спірного договору,
договір оренди землі підлягав
державній реєстрації згідно з
положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України
"Про оренду землі", а на підставі ч.1
ст.210, ч.3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125
Земельного кодексу України та ст. 18
Закону України "Про оренду землі"
вважався укладеним з моменту його
державної реєстрації.

Порядок державної реєстрації
договорів оренди землі був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1998 року
№2073, а відповідно до Указу Президента
України від 17 лютого 2003 року N 134/2003 "Про
заходи щодо створення єдиної системи
державної реєстрації земельних
ділянок, нерухомого майна та прав на
них у складі державного земельного
кадастру", який в силу ст. 106 Конституції
України є обов'язковим до виконання на
території України, на Державний
комітет України по земельних ресурсах
покладено обов'язок щодо здійснення у
складі державного земельного кадастру
реєстрації земельних ділянок,
нерухомого майна та прав на них,
договорів оренди земельних ділянок.

Як встановлено судом, вказаний договір
зареєстровано в Одеській регіональній
філії ДП "Центр державного земельного
кадастру", про що у книзі записів
реєстрації договорів оренди землі
вчинено запис 12.07.2006р. №04.06.516.00012.

На виконання умов договору 12.07.2006р.
земельна ділянка, загальною площею 0,255
га, була передана ДП "Борол", що
підтверджується відповідним актом
приймання-передачі земельної ділянки
(т.1 а.с.144).

Відповідно до частини другої статті 792
Цивільного кодексу України відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі, є
Закон України "Про оренду землі", який
застосовується судом в редакції, що
діяла на час виникнення правовідносин.

Згідно положень статті 13 Закону
України "Про оренду землі" договір
оренди землі - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про оренду землі" істотними умовами
договору оренди землі є: об'єкт оренди
(місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
цією статтею, а також порушення вимог
статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є
підставою для відмови в державній
реєстрації договору оренди, а також для
визнання договору недійсним
відповідно до закону. За згодою сторін
у договорі оренди землі можуть
зазначатися інші умови, зокрема
якісний стан земельних угідь, порядок
виконання зобов'язань сторін, порядок
страхування об'єкта оренди, порядок
відшкодування витрат на здійснення
заходів щодо охорони і поліпшення
об'єкта оренди, проведення
меліоративних робіт, а також обставини,
що можуть вплинути на зміну або
припинення дії договору оренди, тощо.

Невід'ємною частиною договору оренди
землі є: план або схема земельної
ділянки, яка передається в оренду;
кадастровий план земельної ділянки з
відображенням обмежень (обтяжень) у її
використанні та встановлених
земельних сервітутів; акт визначення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); акт приймання-передачі
об'єкта оренди; проект відведення
земельної ділянки у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 21 Закону України
"Про оренду землі" у редакції, що діяла
станом на момент укладення договору,
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до Закону
України "Про плату за землю").
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Отже, норми статей 15, 21 Закону України
"Про оренду землі" встановлюють
необхідність визначення сторонами
розміру орендної плати, її індексації,
форми платежу, строків, порядку
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату.

Суд також вказує, що згідно з ч.4 ст.21
Закону України "Про оренду землі", річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів, розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може бути меншою за розмір
земельного податку, що встановлюється
Законом України "Про плату за землю", та
перевищувати 10 відсотків їх
нормативної грошової оцінки. У разі
визначення орендаря на конкурентних
засадах може бути встановлений більший
розмір орендної плати.

Тобто, ні приписи Закону України "Про
оренду землі", ні положення Закону
України "Про плату за землю", що діяв
станом на час виникнення спірних
правовідносин, не встановлювали
конкретний розмір орендної плати,
зокрема, й у процентному
співвідношенні до нормативної
грошової оцінки, а лише фіксували його
граничні межі, залишаючи питання
визначення його на розсуд сторін.

При цьому, як вбачається з листа
Управління Держземагенства у
Біляївському районі Одеській області
(т.1 а.с.35), а також було підтверджено у
судовому засіданні згідно із
поясненнями сторін, грошова оцінка
земель несільськогосподарського
призначення за межами населених
пунктів не проводилась.

Таким чином, суд зазначає, що
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки, яка передається в оренду, не
входить до вичерпного переліку
істотних умов договору оренди землі,
встановленого частиною першою статті 15
Закону України "Про оренду землі", а
тому невизначеність нормативної
грошової оцінки земельних ділянок у
спірному договорі, а також, відповідно
не затвердження оцінки районною радою
не породжує юридичних наслідків та не
тягне за собою його недійсність.

Крім того, суд зазначає наступне.
Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Оцінивши надані прокурором докази, суд
вважає, що ним, як позивачем не доведено
порушення інтересів держави та
необхідність їх захисту у зв'язку із
укладенням Договору оренди від 7.07.2006.

Так, згідно з відомостями, викладеними
у листі Управління Держземагенства у
Біляївському районі Одеській області
(т.1 а.с.35), грошова оцінка 1 га ріллі по
області станом на 01.07.1996р. становила 3 338
грн. та з врахуванням усіх коефіцієнтів
(3,2 та 1,756) станом на 01.01.2014р. складає 18
756,89 грн.

Згідно з листом ДПІ У Біляївському
районі від 30.05.2014р. (т.1 а.с.36), згідно
поданих декларацій на 2014 рік сума
орендної плати обрахована з
врахуванням коефіцієнтна індексації
нормативно грошової оцінки земель і
становить 26 479,64 грн. При цьому,
прокурором не наведено розрахунок
будь-яких збитків, що виникають
внаслідок неправильного розрахунку
сторонами розміру орендної плати.

З огляду на викладене, суд вважає, що
твердження прокурора про те, що
передача в оренду земельної ділянки
без проведення нормативної грошової
оцінки створила умови спричинення
шкоди у вигляді ненадходжень до
відповідних бюджетів коштів через
неправильний розрахунок орендної
плати є необґрунтованим припущенням.

Окрім того, прокурором не доведено
наявність дотримання справедливої
рівноваги між інтересами суспільства
та правами власника (орендаря) при
визнанні недійсним Договору від 7.07.2006,
зокрема, порівняно з іншими способами
захисту фінансових інтересів держави,
у випадку доведеності їх порушення,
тобто шляхом внесення відповідних змін
до вказаного договору або стягнення
належної орендної плати, тощо.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до статті 144
Конституції України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Згідно з частиною першою статті 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 124 Земельного кодексу України
передбачено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями,
визначеними статтею 122 цього Кодексу,
чи договору купівлі-продажу права
оренди земельної ділянки (у разі
продажу права оренди) шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки чи
договору купівлі-продажу права оренди
земельної ділянки.

При цьому, як встановлено судом при
дослідженні обставин, що належать до
предмету доведення, розпорядження
Біляївської райдержадміністрації
Одеської області №744/2006 від 31.05.2006р. (т.1
а.с.136), яким затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки ДП "Борол" для будівництва та
обслуговування АЗС та ГАЗС на
території Усатівської сільської ради
та передано в довгострокову оренду
терміном на 25 років ДП "Борол" для
будівництва та обслуговування АЗС та
ГАЗС земельну ділянку, площею 0,255 га
пасовищ, за рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення
Усатівської сільської ради (за межами
населених пунктів), не скасовано та не
визнано недійсним у встановленому
законом порядку, отже є чинним, що також
свідчить про відсутність підстав для
визнання недійсним договору оренди
землі від 07.07.2006 року.

Враховуючи те, що позовна вимога про
зобов'язання відповідача повернути до
земель запасу Усатівської сільської
ради вказану земельну ділянку площею
0,255 га є похідною від вимоги про
визнання недійсним договору оренди
землі від 07.07.2016, суд доходить висновку
про відмову у задоволенні позову в цій
частині.

При цьому вимоги заступника
Біляївського міжрайонного прокурора
Одеської області щодо повернення до
земель запасу Усатівської сільської
ради спірної земельної ділянки,
розташованої на території Усатівської
сільської ради за межами населеного
пункту, загальною площею 0,255 га не
узгоджуються із нормами ГПК України,
оскільки прокурор не вказував
Усатівську сільську раду позивачем.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, оцінюючи надані
докази в сукупності, господарський суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, у зв'язку з чим підстави
для покладення на відповідачів судових
витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 20.10.2014 р.

Головуючий суддя
Ю.М. Щавинська

Суддя
Ю.А. Шаратов

Суддя
С.П. Железна