Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19679/14 21.10.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Максимум
Констракшн»

до Приватного акціонерного товариства
«Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство залізничного транспорту»

про стягнення 117 174,10 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Рябчук І.О. - довіреність
б/н від 05.06.2014 року;

від відповідача: не з'явилися;

Обставини справи

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Максимум
Констракшн» звернулося до
господарського суду м. Києва з позовом
Приватного акціонерного товариства
«Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство залізничного транспорту»
про стягнення 117 174,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності оплати вартості
виконаних робіт, згідно умов Договору
підряду №01/09-2014 на виконання комплексу
робіт від 09.01.2013 року.

З цих підстав, позивач просив
задовольнити позов, стягнувши з
відповідача на свою користь 114 073,79 грн. -
основного боргу, 1 953,32 грн. - пені, 912,59
грн. - інфляційних втрат, 234,40 грн. - 3%
річних, 2 344,00 грн. - судового збору.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 22.09.2014 року порушено
провадження у справі та призначено її
розгляд на 21.10.2014 року.

В судове засідання 21.10.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином. Ухвали
суду, позовна заява надсилались
відповідачу на особі на всі відомі
адреси, в тому числі на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою
від 22.09.2014 року, що свідчить про
достатність часу для підготовки до
судового розгляду справи, подання суду
відзиву на позов, доказів в
обґрунтування своєї позиції, в разі їх
наявності.

Відповідно до статті 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 21.10.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 21.10.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності та заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.01.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Максимум
Констракшн» (далі по тексту - позивач,
підрядник) та Приватним акціонерним
товариством «Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство залізничного
транспорту» (далі по тексту -
відповідач, замовник) укладено Договір
підряду №01/09-2014 (далі по тексту -
Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору,
відповідно до умов цього Договору,
Підрядник зобов'язується виконати
робота з ремонту санвузлів 4-го поверху
адміністративно-побутового корпусу
(надалі - «Роботи») по вулиці
Алма-Атинська, 37, Київ-Дніпровського
виробничого підрозділу (надалі -
«Об'єкт»). Власником результату
виконаних Робіт (Об'єкта будівництва)
до їх здачі Замовникові є Підрядник.

Згідно з п. 1.2. Договору, Підрядник
зобов'язується за завданням Замовника
власними силами та засобами на свій
ризик, якісно, у встановлені даним
Договором строки, виконати Роботи,
передбачені даним Договором,
відповідно до проектно-кошторисної
документації (яка є невід'ємною
частиною даного Договору) та ДБН, з
використанням своїх матеріалів або без
таких, а Замовник зобов'язується
своєчасно прийняти й оплатити виконані
Підрядником Роботи.

Відповідно до п. 2.2. Договору, загальна
вартість робіт згідно Договору та
узгодженого протоколу про договірну
ціну (Додаток №1 до Договору0 є
динамічною і на дату укладання
Договору складає: 120 615,60 грн., в тому
числі ПДВ 20% - 20 102,60 грн.

Згідно з п. 2.6. Договору, Підрядник
зобов'язаний до 25 числа кожного місяця
надавати Замовнику Акт приймання
виконаних будівельних робі і форми
№КБ-2в, Довідку про вартість виконаних
будівельних робіт форми КБ-3, накладні
на матеріали, підсумкову відомість
ресурсів, виконавчу документацію.

Відповідно до п. 2.7. Договору, при
відсутності зауважень до виконаних
Робіт, Замовник повинен протягом 5
(п'яти) робочих днів, з дати отримання
від Підрядника Акту приймання
виконаних будівельних робіт форми КБ-2в
та Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт форми КБ-3 за звітний
місяць підписати їх та передати один
примірник кожного документу
Підряднику.

Згідно з п. 2.9. Договору, оплата за
виконані Роботи здійснюється
Замовником протягом 20 (двадцяти)
банківських днів з дати підписання
Сторонами кожного Акту приймання
виконаних будівельних робіт форми КБ-2в
та Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт форми КБ-3 у
безготівковій формі, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Підрядника,
реквізити якого вказано в розділі
«Підписи та реквізити сторін».

Відповідно до п. 2.7. Договору,
зобов'язання Замовника по оплаті
виконаних Підрядником Робіт
вважається виконаним у момент
надходження грошових коштів в розмірі
вказаному в Акті форми КБ-2в за звітний
місяць, на поточний рахунок Підрядника.

Згідно з Додатком №1 до Договору
(протокол про договірну ціну),
договірна ціна складає 120 615,60 грн.

12.05.2014 року між сторонами підписано
Додаткову угоду №1 до Договору (далі по
тексту - Додаткова угода №1), згідно
якої п.2.2. Договору викладено в новій
редакції, а саме: «Загальна вартість
Робіт згідно Договору та узгодженого
Протоколу про [договірну ціну (Додаток
№1 до Договору) є динамічною і складає:
155 073,60 грн. (Сто п'ятдесят п'ять тисяч
сімдесят три гривні 60 копійок), в тому
числі ПДВ 20% - 1845,60 грн. (Двадцять п'ять
тисяч вісімсот сорок п'ять гривень 60
копійок)».

Згідно з Додатком №1 до Додаткової
угоди №1 (протокол про договірну ціну),
договірна ціна складає 155 073,60 грн.

На виконання умов Договору позивачем
виконано роботи за Договором на суму 155
073,60 грн., що підтверджується:
підписаними між сторонами Актом
приймання-виконання будівельних робіт
форми КБ-2в і Довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт форми КБ-3
за травень 2014 року на суму 155 073,60 грн.,
Актом приймання-здачі закінченого
будівництва об'єкта від 31.05.2014 року.

Відповідачем частково оплачено
вартість виконаних позивачем робіт в
розмірі 41 000,00 грн., що підтверджується
виписками з особового рахунку
позивача.

Однак, як слідує з матеріалів справи,
внаслідок порушення відповідачем
зобов'язання щодо своєчасності та
повноти оплати вартості виконаних
позивачем робіт, відповідно до умов
Договору, у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість в
розмірі 114 073,79 грн.

Суду не надано жодного доказу сплати
відповідачем 114 073,79 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
проводив роботи з ремонту санвузлів
4-го поверху
адміністративно-побутового корпусу
(надалі - «Роботи») по вулиці
Алма-Атинська, 37, Київ-Дніпровського
виробничого підрозділу, згідно умов
Договору, а відповідач не в повній мірі
сплатив на користь позивача вартість
виконаних робіт, та має перед позивачем
заборгованість в розмірі 114 073,79 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення 114 073,79 грн. -
основного боргу, нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Відповідач припустився прострочення
платежу, а тому позивач, керуючись п. 9.2.
Договору просить суд стягнути з
відповідача пеню, яка за розрахунками
позивача становить 1 953,32 грн.

Згідно з п. 9.2. Договору, замовник несе
відповідальність за порушення зі своєї
вини таких зобов'язань за даним
Договором і в таких розмірах - за
порушення грошових зобов'язань
(несвоєчасну оплату виконаних робіт,
перерахунок авансів, інших платежів,
встановлених цим Договором та
додатковими угодами до нього) - сплачує
підряднику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (згідно ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача в частині
стягнення пені за несвоєчасне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань в розмірі 1 953,32 грн.,
нараховані відповідно до
законодавства, тому підлягають
задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК
України, просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 912,59 грн. -
інфляційних втрат, 234,40 грн. - 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача 912,59 грн. -
інфляційних втрат, 234,40 грн. - 3% річних,
нормативно та документально доведені,
а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача .

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство залізничного
транспорту» (02092, м. Київ, ВУЛИЦЯ
АЛМА-АТИНСЬКА , будинок 37, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «МАКСИМУС
КОНСТРАКШН» (08700, Київська обл., місто
Обухів, ВУЛИЦЯ ПРОМИСЛОВА, будинок 9,
) 114 073 (сто чотирнадцять
тисяч сімдесят три) грн. 79 коп. -
основного боргу, 1 953 (одну тисячу
дев'ятсот п'ятдесят три) грн. 32 коп. -
пені, 912 (дев'ятсот дванадцять) грн. 59
коп. - інфляційних втрат, 234 (двісті
тридцять чотири) грн. 40 коп. - 3% річних, 2
344 (дві тисячі триста сорок чотири) грн.
00 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 24.10.2014 року.