КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2014 р. Справа№ 925/748/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рудченка С.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

від позивача - Халіна А.О., від
відповідача - Кучеренко С.П.,

розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз»

на рішення господарського суду
Черкаської області від 10.06.2014 року

у справі №925/748/14 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом публічного акціонерного
товариства

Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м. Київ,

до публічного акціонерного товариства

по газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз», м. Черкаси,

про стягнення 203733,57 грн. боргу та
штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ПАТ НАК «Нафтогаз
України» (далі - позивач) подало до
господарського суду Черкаської
області з позов до ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз» (далі - відповідач) про
стягнення заборгованості за
поставлений газ згідно договору від
25.04.2012 року №61-Н в розмірі 203733,57 грн., а
саме 0,40 грн. основного боргу, 33955,53 грн. 3%
річних, 169777,64 грн. пені та відшкодування
судових витрат.

Відповідача наявність основного боргу
визнав. Просив зменшити до 1000,00 грн.
розмір санкцій за несвоєчасний
розрахунок. В задоволенні вимог про
стягнення 3% річних просив відмовити,
оскільки, на думку відповідача, це є
подвійним накладенням санкцій.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 10.06.2014 року у
справі №925/748/14 позов задоволено
повністю. Присуджено до стягнення з ПАТ
по газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз» на користь ПАТ НАК
«Нафтогаз України» 0,40 грн. основного
боргу, 33955,53 грн. 3% річних, 169777,64 грн. пені
та 4074,66 грн. судового збору. При
прийнятті оскаржуваного рішення
місцевий господарський суд дійшов до
висновку наявність у відповідача
простроченої заборгованості перед
позивачем за поставлений останнім газ
згідно укладеного між сторонами спору
договору у вказаній позивачем сумі, а
також про правомірність нарахування
позивачем на суму боргу відповідача
пені та 3% річних.

В червні 2014 року ПАТ по газопостачанню
та газифікації «Черкасигаз» подало до
Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просило скасувати рішення
господарського суду Черкаської
області від 10.06.2014 року у справі №925/748/14
в частині стягнення 33955,53 грн. 3% річних
та прийняти в цій частині нове рішення,
згідно якого відмовити в задоволенні
позовних вимог про стягнення 33955,53 грн.
3% річних.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 року у
справі №925/748/14 апеляційну скаргу
повернуто ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Черкасигаз» на підставі
п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

В липні 2014 року ПАТ по газопостачанню
та газифікації «Черкасигаз» повторно
подало до Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду Черкаської
області від 10.06.2014 року у справі №925/748/14
в частині стягнення 33955,53 грн. 3% річних
та прийняти в цій частині нове рішення,
згідно якого відмовити в задоволенні
позовних вимог про стягнення 33955,53 грн.
3% річних.

Позивач не скористався своїм правом
згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав
суду відзив на апеляційну скаргу, що,
згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України, не
перешкоджає перегляду рішення
місцевого господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014 року у
справі №925/748/14 апеляційну скаргу ПАТ по
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз» на рішення
господарського суду Черкаської
області від 10.06.2014 року у справі №925/748/14
прийнято до провадження, розгляд
справи призначений на 03.09.2014 року.

В судовому засіданні 03.09.2014 року
представник відповідача підтримав
вимоги апеляційної скарги та просив їх
задовольнити. Представник позивача в
судовому засіданні заперечила проти
задоволення вимог апеляційної скарги,
просила спірне судове рішення залишити
в силі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 25.04.2012 року між ПАТ НАК
«Нафтогаз України» (продавець) та ПАТ
по газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз» (покупець) було укладено
договір №61-Н купівлі-продажу
природного газу (далі - договір, а.с. 10-17),
згідно умов якого продавець
зобов'язується передати в 2012 році газ у
власність покупця для реалізації
населенню, а покупець прийняти і
сплатити на умовах цього договору
природний газ в обсязі до 243752 куб.м. (а.с.
10).

Дія договору в частині постачання газу
- до 31.12.2012 року (п. 11.1 договору).

Відповідно до ст. 526 ЦК України та п. 1 ст.
193 ГК України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до закону та договору.
Згідно зі ст. 525 ЦК України та п. 7 ст. 193
ГК України одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Як свідчать матеріали справи, протягом
2012 року позивач за актами
приймання-передачі газу поставив
відповідачу газ наступним чином:

- квітень 2012 року - 28706,809 м3 газу на
суму 10724697,60 грн. з ПДВ - акт
приймання-передачі газу від 30.04.2012 року
(а.с. 18);

- травень 2012 року - 8299,482 м3 газу на
суму 3045209,53 грн. з ПДВ - акт
приймання-передачі газу від 31.05.2012 року
(а.с. 19);

- червень 2012 року - 7494,582 м3 газу на
суму 2755619,81 грн. з ПДВ - акт
приймання-передачі газу від 30.06.2012 року
(а.с. 20);

- липень 2012 року - 7271,357 м3 газу на
суму 2660719,36 грн. з ПДВ - акт
приймання-передачі газу від 31.07.2012 року
(а.с. 21);

- серпень 2012 року - 8051,612 м3 газу на
суму 2955195,48 грн. з ПДВ - акт
приймання-передачі газу від 31.08.2012 року
(а.с. 22);

- вересень 2012 року - 9406,937 м3 газу на
суму 3472962,95 грн. з ПДВ - акт
приймання-передачі газу від 30.09.2012 року
(а.с. 23);

- жовтень 2012 року - 29366,271 м3 газу на
суму 10958157,11 грн. з ПДВ - акт
приймання-передачі газу від 31.10.2012 року
(а.с. 24);

- листопад 2012 року - 62578,248 м3 газу на
суму 23454641,70 грн. з ПДВ - акт
приймання-передачі газу від 30.11.2012 року
(а.с. 25);

- грудень 2012 року - 90544,107 м3 газу на
суму 33870906,76 грн. з ПДВ - акт
приймання-передачі газу від 31.12.2012 року
(а.с. 26).

Всього на загальну суму 93898110,30 грн.

Згідно з п.п. 6.1, 6.2 договору строк сплати
за отриманий газ: повна оплата партії
газу - до кінця поточного місяця
постачання газу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Як стверджував позивач та підтвердив
відповідач, станом на 10.06.2014 року борг
останнього становить 0,40 грн.

Відповідачем не надано суду доказів в
порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України на
підтвердження здійснення розрахунку з
позивачем за отриманий від нього газ в
повному обсязі, а тому висновок суду
першої інстанції щодо задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача 0,40 грн.
боргу колегія суддів вважає законним
та обґрунтованим.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно ст.
611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено факт здійснення
відповідачем оплати з порушенням
строків, визначених сторонами спору в
п.п. 6.1, 6.2 договору, що вбачається з
виписки про стан розрахунків між
сторонами спору (а.с. 33-38).

Так, на підставі вказаного позивач
просив суд стягнути з відповідача 169777,64
грн. пені та 33955,53 грн. 3% річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання за загальний період
травня 2012 року - лютого 2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частина 3 ст. 549 ЦК України визначає, що
пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.2 договору у разі невиконання
покупцем п.п. 6.1., 6.2. договору, покупець
зобов'язується сплатити продавцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що 3%
річних за своєю правовою природою є
платою за користування коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником, а не
мірою відповідальності, як помилково
вважає відповідач.

Відтак, суд апеляційної інстанції
зазначає про можливість одночасного
стягнення з відповідача на користь
позивача пені та 3% річних.

Враховуючи факт прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання перед позивачем, а також
положення наведених норм
законодавства України та умови
укладеного між сторонами спору
договору, колегія суддів дійшла до
висновку про правомірність стягнення
судом першої інстанції з відповідача
на користь позивача 169777,64 грн. пені та
33955,53 грн. 3% річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання за
загальний період травня 2012 року -
лютого 2013 року. При цьому, судом
апеляційної інстанції перевірено
розрахунки пені та 3% річних, здійснені
позивачем та прийняті місцевим
господарським судом, та встановлено їх
арифметичну правильність.

Крім цього, позивач просив суд зменшити
до 1000,00 грн. суму пені з мотивів
виключності випадку, оскільки
основними споживачами газу є
населення, за яких несвоєчасно
компенсується з державного бюджету
різниця в наданій пільзі по оплаті
опалення. Вказує на відсутність
збитків чи погіршення становища
позивача та відсутність підстав для
застосування пені. Вина відповідача
відсутня, оскільки відповідач не
встановлює та не регулює тарифів на
свої послуги.

Згідно п. 3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшити у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено,
що у разі якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Однак, як вірно вказав суд першої
інстанції, відповідачем не надано суду
будь-яких доказів в порядку ст.ст. 33, 34
ГПК України на підтвердження обставин,
викладених в клопотанні, а також не
вказано обставин, які б свідчили про
винятковість даного випадку в
розумінні ст. 83 ГПК України.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Черкасигаз» на рішення
господарського суду Черкаської
області від 10.06.2014 року у справі №925/748/14
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду
Черкаської області від 10.06.2014 року у
справі №925/748/14 залишити без змін.

3. Справу №925/748/14 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
С.Г. Рудченко

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз