ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р.
Справа № 5008/918/2011

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

Головуючий -суддя
Бойко С. М.

Суддів:
Бонк Т. Б.

Якімець Г. Г.

при секретарі судового засідання
Томкевич Н.

за участю представників:

від позивача з'явився

від відповідача не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 02.09.2014 року

у справі № 5008/918/2011

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", м. Київ,

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, с. Великі Лази,
Ужгородський район, Закарпатська
область,

про: стягнення суми 1 164 879,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

за результатами нового розгляду справи
рішенням господарського суду
Закарпатської області від 02.09.2014 року,
що є предметом оскарження, позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" задоволено
частково. Стягнуто з фізичної особи
-підприємця ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
„Дельта Банк 1 133364 (Один мільйон сто
тридцять три тисячі триста шістдесят
чотири) грн. 45 коп., в тому числі 742 328 грн.
основного боргу за кредитним договором
№9/К-08-АПЗ від 28.03.2008р., 1000 грн. пені за
несвоєчасне повернення кредиту, 214 626,77
грн. заборгованості за відсотками, 1 000
грн. пені за несвоєчасне повернення
відсотків, 173 409,68 грн. комісії, 1 000 грн.
пені за несвоєчасну оплату комісії. В
решті частині вимог, суд відмовив,
виходячи із змісту ст.551 ЦК, ст.233 ГК
України та п.3, ст.83 ГПК України, які
надавали право суду на зменшення
розміру пені, що підлягала стягненню з
відповідача.

Рішення суду в частині
задоволення позову мотивоване
посиланням на укладений між сторонами
кредитний договір, що відповідає
вимогам ст.1054 ЦК України. В силу
приписів ст.ст.525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, а також
посиланнями на ст. 599 ЦК України, ст.202
ГК України, за якими передбачено, що
зобов'язання припиняються його
належним виконанням.

За змістом ч.1 ст.512 ЦК України в разі
відступлення права вимоги
відбувається заміна кредитора у
зобов'язанні іншою особою, а тому до
позивача як нового кредитора перейшли
права первісного кредитора.

Оскільки відповідач прострочив
виконання умов договору з нього і
стягнено штрафні санкції, передбачені
умовами кредитного договору.

При первинному розгляді справи,
постановою Вищого господарського суду
України від 20.02.2014 року рішення
господарського суду Закарпатської
області від 14.09.2011 року та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 05.11.2013 року,
якою залишено без змін рішення
місцевого суду скасовано, а справу
передано на новий розгляд до
господарського суду Закарпатської
області.

Вищий господарський суд України, в
постанові вказав, що під час нового
розгляду справи суду належить
з'ясувати: питання переходу та розмір
вимоги до боржника від первісного
кредитора до нового кредитора та
наявності відповідних умов у
Кредитному договорі.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю. При цьому, як
підставу для скасування рішення та
відмови в позові, апелянт наводить
вимоги ч.2 ст. 517 ЦКУ, що боржник має
право не виконувати свого обов'язку
новому кредиторові до надання
боржникові доказів переходу до нового
кредитора прав у зобов'язанні. Оскільки
позивач не направив йому повідомлення
про заміну кредитора за кредитним
договором, то у нього відсутній
обов'язок по виконанню кредитного
договору.

У відзиві на апеляційну скаргу
представник ПАТ "Дельта Банк" заперечив
доводи апелянта, просив залишити
рішення господарського суду
Закарпатської області від 02.09.2014 року у
справі №5008/918/2011 без змін, а апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 без задоволення. При цьому
зазначив, що в матеріалах справи
міститься лист ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ
«Укрпромбанк», яким
повідомленовідповідача про зміну
кредитора у зобов'язанні.

Представник апелянта в судове
засідання не з'явився, причини неявки
не повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце судового
засідання, а тому його неявку суд
розцінює як без поважних причин і
вважає за можливе розглянути спір за
наявних в справі доказів по справі.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив доводи апелянта, з
мотивів наведених у відзиві на
апеляційну скаргу, просив залишити
рішення господарського суду
Закарпатської області від 02.09.2014 року у
справі №5008/918/2011 без змін, а апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 без задоволення.

Розглянувши наявні в справі матеріали,
давши належну оцінку доводам та
запереченням, які містяться в
апеляційній скарзі, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Львівської області слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 без
задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 28
березня 2008 року між ТОВ "Укрпромбанк" та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
було укладено кредитний договір на
відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії №
9/К-08-АПЗ (надалі - Договір кредиту),
згідно з яким Позивачем було відкрито
Відповідачу відновлювальну
мультивалютну кредитну лінію та в її
межах надано кредитні кошти еквівалент
суми 760 000 (сімсот шістдесят тисяч)
гривень 00 копійок зі сплатою 11,5 %
процентів річних - у євро: 1 1.5 %
процентів річних - у гривні з кінцевим
терміном повернення кредиту 23 січня 2023
року.

Умовами п. 4.1. Кредитного договору
сторони погодили, що повернення
кредиту здійснюється відповідно до
графіка зменшення ліміту кредитування.
Нараховані проценти сплачуються ФОП
ОСОБА_2 у валюті кредиту щомісячно в
строк з 28 числа по останній робочий
день поточного місяця включно (п. 4.4
Договору кредиту).

Відповідно до п. 9.2 Кредитного договору
ТзОВ "Укрпромбанк" має право вимагати
від позичальника (незалежно від
настання строку остаточного
повернення всіх одержаних в межах сум
кредиту) сплати у повному обсязі
заборгованості за кредитом та/або
процентів за користування ним, та/або
суми неустойки, передбачених Кредитним
договором, у випадку, коли позичальник
не виконав у строк свої обов'язки по
поверненню кредиту та/або сплаті
процентів за користування кредитом
та/або інші обов'язки по сплаті
грошових коштів.

Згідно з п. 5.2.6. Кредитного договору, у
разі настання випадків, передбачених
п.п. 9.1., 9.2. Кредитного договору, ТзОВ
"Укрпромбанк" має право достроково
стягнути всю заборгованість за
Кредитним договором (кредит, проценти,
комісії, штрафні санкції та інші
платежі).

За умовами п. 4 Додаткового договору № 2
(укладеного 06.10.2008 року) до Кредитного
договору, у разі несвоєчасного
повернення заборгованості по кредиту,
позичальник сплачує в строки,
передбачені Кредитним договором, а
саме щомісячно в строк з 28 числа по
останній робочий день поточного місяця
включно, проценти з розрахунку 24%
річних, що нараховуються на суму
простроченої заборгованості з дати її
виникнення до дати її повного
погашення. Комісія за управління
кредитною лінією складає 0,03 % від суми
траншів, наданих позичальнику після
дати укладення Додаткового договору №
1 від 23.04.2008 року (п.п 1.1. Додаткового
договору № 2 від 06.10.2008 року до
Кредитного договору).

Сторони також обумовили, що у випадку
порушення строків (термінів)
повернення Кредиту та/або сплати
нарахованих відсотків за користування
ним та/або комісій Позичальник сплачує
Банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період
прострочення, від невчасно сплаченого
платежу за кожен день прострочення (п.8.1
Кредитного договору).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору (ч.2 ст. 1054 ЦК
України).

В силу приписів ст. ст. 525, 526 ЦК України,
положення яких кореспондуються з
нормами ст. 193 ГК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Згідно зі ст. 599 ЦК
України, ст. 202 ГК України зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином.
Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускаються, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України). Якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк (ст.
530 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, свої
зобов'язання, визначені Договором
кредиту з додатками до нього, ТзОВ
"Укрпромбанк" виконало належним чином в
повному обсязі: відповідачу згідно з
Розпорядженнями бухгалтерії від 24
квітня 2008 року, 23 квітня 2008 року, 21
квітня 2008 року, 18 квітня 2008 року, 17
квітня 2008 року, 16 квітня 2008 року та 15
квітня 2008 року надано суму кредиту
готівкою в повному обсязі, що
відповідачем у встановленому порядку
не спростовано.

Як місцевим так і апеляційним судом
встановлено, що на виконання умов
Кредитного договору та узгоджених
сторонами додатків до вказаного
договору передано відповідачу
обумовлену суму кредиту терміном з
28.03.2008р. по 23.01.2023р., однак, відповідач у
порушення зазначених умов Кредитного
договору з додатками свого
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом та комісії за
управління кредитною лінією не
виконав, чим допустив порушення
виконання умов взятих на себе
зобов'язань за умовами кредитного
договору. Позивачем пред'явлено вимогу
про дострокове виконання
позичальником умов Договору
кредитування та стягнення суми 742 328
грн. основного боргу, 214 626 грн. 77 коп. -
заборгованості за процентами, 173 409 грн.
68 коп. - комісії, що відповідає умовам
укладеного між сторонами кредитного
договору.

Відповідачем як в суді першої
інстанції так і в апеляційній, не
надано належних та допустимих доказів
виконання своїх зобов'язань за
кредитною угодою з додатками.

Місцевим та апеляційним судом
встановлено, що 30.06.2010 року, з метою
захисту інтересів держави та
повернення коштів, виданих
Національним банком України під
рефінансування, між Національним
банком України, ТзОВ "Укрпромбанк", АТ
"Дельта Банк" було укладено
трьохсторонній Договір про передачу
Активів та Кредитних зобов'язань
Укрпромбанку на користь Дельта Банку
(зареєстрований за № 2258 від 30.06.2010 року
приватним нотаріусом ОСОБА_4.), і як
вбачається з договору та узгоджених
сторонами додатків до вказаного
договору, АТ "Дельта Банк" набув статус
Нового кредитора згідно зі ст.ст. 512, 513,
514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх
процесуальних прав та обов'язків
Позивача для стягнення заборгованості
з Відповідачів, в т.ч. за вищезазначеним
кредитним договором (Т-3, а.с. 4-12). При
цьому як вбачається з матеріалів
справи, відповідача, як і інших
позичальників, в установленому порядку
своєчасно було повідомлено про зміну
кредитора за кредитним договором
листом (Т-3, а.с. 13), на підтвердження чого
заявник подав список №1-48-42 згрупованих
поштових відправлень рекомендованих
листів (Т-3, а.с. 14).

За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України,
внаслідок передання кредитором своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги)
відбувається заміна кредитора у
зобов'язанні іншою особою. Відповідно
до ст. 514 ЦК України до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі й на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Частиною 1 ст. 516 цього Кодексу,
якою регламентовано порядок заміни
кредитора у зобов'язанні, передбачено,
що заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для себе
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням (п. 2
ст. 516 ЦК України).

У відповідності з ч. 2 ст. 517 ЦК України
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.
Боржник має право висувати проти
вимоги нового кредитора у зобов'язанні
заперечення, які він мав проти
первісного кредитора на момент
одержання письмового повідомлення про
заміну кредитора (ч. 1 ст. 518 ЦК України).

Системний аналіз коментованих
положень закону вказує, що у випадку
неповідомлення боржника про заміну
кредитора у зобов'язанні, боржник
звільняється від виконання
зобов'язання перед новим кредитором,
тільки у разі виконання ним свого
обов'язку первісному кредиторові,
оскільки за таких обставин
законодавець таке виконання розцінює
належним. В іншому випадку таке
зобов'язання не припиняється та
підлягає виконанню, з урахуванням умов,
визначених ч.2 ст. 518 ЦК України.

З вищенаведених підстав доводи
апеляційної скарги відповідача, про те,
що він не був повідомлений належним
чином про виникнення у нього
зобов'язань по кредитному договору
перед новим кредитором, а тому він і не
зобов'язаний до виконання умов цього
договору не ґрунтується на вимогах
норм матеріального права і не
враховується судом при прийнятті
рішення.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене в сукупності, дослідивши
всі обставини справи, порушене право
позивача підлягає захисту судом шляхом
стягнення з відповідача суми 742 328 грн.
основного боргу, 214 626 грн. 77 коп. -
заборгованості за процентами, 173 409 грн.
68 коп. - комісії, що доведено доказами по
справі та відсутній спір щодо суми
заборгованості за укладеним кредитним
договором та додатками до нього.

Поряд з цим, за прострочення виконання
грошових зобов'язань, покликаючись на
умови укладеного договору з додатками
та положення закону, позивачем також
заявлено вимоги про стягнення з
відповідача пеню - за прострочення
строку повернення кредиту (за період з
04.01.2011 р. до 04.07.2011 р.) в сумі 8 742,81грн.,
пеню- за прострочення сплати процентів
за користування кредитом (за період з
04.01.2011 р. до 04.07.2011 р.) в сумі 14 263,51грн. з
розрахунку подвійної облікової ставки
НБУ, а також стягнення з відповідача
суми 11 508,94грн. пені за несвоєчасну
сплату комісії за обслуговування
кредиту (розгорнутий розрахунок - в
матеріалах справи).

Згідно з п. 8.1 Кредитного договору
сторони обумовили, що у випадку
порушення строків (термінів)
повернення Кредиту та/або сплати
нарахованих відсотків за користування
ним та/або комісій Позичальник сплачує
Банку пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період
прострочення, від невчасно сплаченого
платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України, ст.202 Господарського кодексу
України зобов'язання припиняється його
виконанням, проведеним належним чином.
Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(ст. 610 ЦК України). Боржник вважається
таким, що прострочив виконання
зобов'язання, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки. При цьому неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання (Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ст. 549 ЦК
України)). Згідно ч.1 ст. 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим кодексом,
іншими законами і договором.

Проведені позивачем нарахування сум
пені з урахуванням умов договору,
наявного боргу, заявленого періоду та
виникнення у відповідача грошових
зобов'язань, а також Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від 22
листопада 1996 року N 543/96-ВР та вимог ст. 232
ГК України є належним чином
розраховані (розгорнуті розрахунки в
матеріалах справи) та судом перевірені.

Судом першої інстанції правомірно
застосовано положенями ст. 551 ЦК
України, ст. 233 Господарського кодексу
України, п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України згідно
з якими, розмір неустойки (пені) може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення, чи заслуговують на
увагу.

Апеляційним господарським судом
встановлено, що місцевим судом
правомірно проведено зменшення
розміру нарахування штрафних санкцій
та з обґрунтуванням причин такого
зменшення, підстав для зміни рішення і
в цій частині апеляційний суд не
вбачає.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний
господарський суд, вважає, що рішення
господарського суду першої інстанції
прийняте, з урахуванням всіх обставин
справи та з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому не вбачає підстав
для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної
скарги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 відмовити.

2. Рішення господарського суду
Закарпатської області від 02.09.2014 року у
справі №5008/918/2011 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на
адресу місцевого господарського

суду.

Повний текст постанови
виготовлений 21.10.2014 р.

Головуючий суддя
Бойко С. М.

Суддя
Бонк Т. Б.

Суддя
Якімець Г. Г.