м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19517/14 15.10.14

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Мастер-Буд" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Воздвиженський"
простягнення 56 864,26 грн. суддя
Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Тітова Г.А. -
представник за довіреністю від
07.02.14;від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 15.10.2014 в порядку
ст. 85 ГПК України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мастер-Буд"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "Воздвиженський"
основного боргу у розмірі 56 864,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що 19.04.2013 між сторонами було
укладено договір підряду № 51-4/13, на
підставі якого позивач виконав роботи
на загальну суму 214 864,26 грн. Однак,
відповідач взяті за договором
зобов'язання по оплаті виконаних робіт
виконав не в повному обсязі, в
результаті чого у останнього
утворилась заборгованість у розмірі 56
864,26 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.09.2014 порушено провадження у
справі № 910/19517/14 та призначено її
розгляд на 15.10.2014.

14.10.2014 через канцелярію господарського
суду надійшли документи позивача на
виконання вимог ухвали суду, що
долучені до матеріалів справи.

В судове засідання 15.10.14 представник
позивача з'явився, надав пояснення по
суті спору, позовні вимоги підтримав.

Відповідач не забезпечив явку
уповноваженого представника в судове
засідання, про поважні причини неявки
суд не повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, обґрунтованих клопотань щодо
своєї неявки не направляв, хоча про час
і місце судових засідань був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення № 447.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі "Смірнова проти
України").

Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.

Критерії оцінювання "розумності"
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це -складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
розгляд.

Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами. Проаналізувавши зібрані
по справі докази, суд дійшов висновку
про достатність матеріалів справи для
її розгляду по суті за відсутності
представника відповідача та відзиву на
позовну заяву.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.

19 квітня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Воздвиженський» (далі - замовник,
відповідач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Мастер-Буд» (далі -
підрядник, позивач) був укладений
договір підряду № 51-4/13 на виконання
будівельно-монтажних та
оздоблювальних робіт (далі - договір),
відповідно до умов якого замовник
замовляє, а підрядник зобов'язується на
свій ризик власними і залученими
силами та засобами виконати зі своїх
матеріалів роботи на об'єкті
(приміщення готелю «Возжвиженський» в
м. Києві на вул. Воздвиженська, 60а, 60б), у
відповідності до затвердженої
проектної документації та Графіку
виконання робіт (Додаток № 1), що є
невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 1.4 договору встановлено, що
підрядник виконує роботи в об'ємі,
передбаченому договірною ціною
(додаток № 3) до цього договору,
проектною документацією та Локальними
кошторисами на виконання робіт до
договірної ціни, в терміни, які
передбачені умовами цього договору, з
виконанням вимог будівельних норм та
правил.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору
договірна вартість робіт за цим
договором орієнтовно становить 420 000,00
грн. та узгоджується на підставі
договірних цін. Вартість робіт
визначена в договірній ціні (додаток №
3 до договору) на підставі узгоджених
сторонами «Одиничних розцінок на деякі
види робіт» (додаток № 2 до договору) та
може уточнюватись на підставі актів
виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.2, 4.3 договору
встановлено наступний порядок
фінансування робіт по кожній
договірній ціні: протягом 3 банківських
днів з моменту підписання цього
Договору та/або Договірних цін до нього
Замовник перераховує на рахунок
Підрядника попередній платіж (аванс),
на підставі узгодженої між Сторонами
Договірної ціни в розмірі: 100% від
вартості обладнання і матеріалів
відповідного етапу або розділу робіт
та 30% від вартості виконання робіт
відповідного етапу у розрахунку
договірної ціни; протягом 3 банківських
днів з моменту завершення відповідного
етапу робіт та прийняття його
Замовником, Замовник сплачує
Підряднику 60% від вартості виконаних
робіт відповідного етапу; решту суми -
10% від вартості робіт Замовник сплачує
Підряднику оплату протягом 5 робочих
днів після закінчення робіт,
передбачених цим Договором та
підписання Акту виконаних робіт.

Згідно з п.4.4 договору після виконання
окремого етапу робіт або виду робіт,
підрядник подає, а замовник протягом 3-х
робочих днів після подання приймає та
підписує відповідні акти виконаних
робіт або в цей же строк дає
обґрунтовані письмові зауваження.

Відповідно до п. 4.9, 9.4 договору замовник
зобов'язується забезпечити своєчасне
авансування та оплату виконаних робіт
в повному обсязі.

На виконання умов договору позивачем
було виконано будівельно-монтажні та
оздоблювальні роботи на загальну суму
214 864,26 грн., що підтверджується
наступними документами:

- Актом № 1/51-4/1 3приймання виконаних
будівельних робіт за травень 2013 року на
загальну суму 46159,00 грн.;

- Актом № 3/51-4/13 приймання виконаних
будівельних робіт за червень 2013 року на
загальну суму 83 892,00 грн.;

- Актом № 2/51-4/13 приймання виконаних
будівельних робіт за червень 2013 року на
загальну суму 74407,44 грн.;

- Актом № 4/51-4/13 приймання виконаних
будівельних робіт за серпень 2013 року на
загальну суму 10405,82 грн.

Вказані документи підписані
повноважними представниками сторін та
скріплені їх печатками.

За твердженням позивача, розрахунок за
виконані підрядником роботи за
договором № 51-4/13 від 19.04.2013 р. замовник
здійснив не в повному обсязі, зокрема,
відповідачем було лише частково
перераховано позивачу грошові кошти у
розмірі 158 000,00 грн.

Таким чином, станом на момент вирішення
спору, сума заборгованості відповідача
перед позивачем за договором № 51-4/13 від
19.04.2013 р. складає 56 864,26 грн.

Спір виник внаслідок неналежного, на
думку позивача, виконання відповідачем
зобов'язання щодо сплати
заборгованості за виконані підрядні
роботи за договором № 51-4/13 від 19.04.2013 р.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та ст. 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено,
що однією з підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договір.

Виходячи із змісту укладеного між
сторонами договору, він за своєю
правовою природою є змішаним, що
містить елементи договору поставки та
договору підряду,

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 875 Цивільного Кодексу України
визначено, що за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх; договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних з
місцезнаходженням об'єкта.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України,
оплата робіт (за договором
будівельного підряду) провадиться
після прийняття замовником
збудованого об'єкта (виконаних робіт),
якщо інший порядок розрахунків не
встановлений за погодженням сторін.

В силу ст. 853 ЦК України замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої зави, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини 4 статті 882 ЦК
України передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

Як було встановлено судом, згідно актів
виконаних будівельних робіт за
травень-серпень 2013 року позивачем
виконано за Договором роботи на
загальну суму 214 864 ,26 грн. в т.ч. ПДВ, та
здано виконані роботи відповідачеві
без зауважень; в матеріалах справи
відсутні докази протилежного.
Відповідач в свою чергу у повному
обсязі не оплатив вартість виконаних
підрядних робіт, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 56 864,26 грн.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Позивач, 29.07.14 звернувся до відповідача
з вимогою про погашення заборгованості
за договором підряду № 51-4/13 від 19.04.13.,
яка залишилася останнім без відповіді
та без задоволення.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Оскільки факт виконання підрядних
робіт підтверджується матеріалами
справи, встановлений строк остаточного
розрахунку сплинув, а доказів оплати
виконаних робіт у повному обсязі суду
не надано, позовна вимога про стягнення
з відповідача 56 864, 26 грн. основного
боргу підлягає задоволенню.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, суд дійшов висновку, що
заявлені товариством з обмеженою
відповідальністю "Мастер-Буд" вимоги
документально підтверджені, а отже
такі, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Це стосується відповідача, який мав
довести суду, що він зобов'язання за
спірним договором виконав своєчасно та
в повному обсязі, відповідно до умов
договору. Відповідач доказів
відсутності заборгованості за
виконані роботи суду не надав.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, з
відповідача стягуються витрати по
сплаті судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Воздвиженський" (04071
м. Київ, вул. Воздвиженська, будинок
60-А,Б, ідентифікаційний код 32161679) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Мастер-Буд" (04127, м.
Київ, проспект 40-річчя Жовтня, буд. 97-А,
кв. 42, ідентифікаційний код 32373845) 56 864
(п'ятдесят шість тисяч вісімсот
шістдесят чотири) грн. 26 коп. - основного
боргу та 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. - судового
збору.

3. Після вступу рішення в законну силу
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.10.2014 р.

Суддя
Л.Г. Пукшин