м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Граве Україна"
до Відкритого
акціонерного товариства Національна
про відшкодування шкоди
в порядку регресу 13 300,00 грн.
Суддя Бондаренко Г. П.
Від позивача Каланча Ю.А. (дов. № 67
Від відповідача не з'явився
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 14.10.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Граве Україна" (далі
по тексту - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія "ОРАНТА"
(далі по тексту - відповідач) про
відшкодування шкоди в порядку регресу
у сумі 13 300,00 грн. та покладання
судових витрат на відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 19.08.2014 позовну заяву прийнято до
розгляду, порушено провадження у
справі № 910/17195/14, розгляд справи
призначено на 30.09.2014.

02.09.2014 до відділу діловодства
Господарського суду м. Києва від
Моторно (транспортного) страхового
бюро України надійшла інформація щодо
страховика та страхувальника за
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власника наземного транспортного
засобу "ГАЗ 330202" державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, строку дії
зазначеного полісу, розмір франшизи за
даним полісом та ліміту
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну за даним полісом № АА/4933935.

05.09.2014 представник позивача через
відділ діловодства (канцелярія)
Господарського суду м. Києва на
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі надав
витребуванні документи, оформленні
клопотанням.

15.09.2014 представник відповідача через
відділ діловодства (канцелярія)
Господарського суду м. Києва подав
відзив на позовну заяву, у якому просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог, у з в'язку з необґрунтованістю та
недоведеністю, а також прохав
здійснювати розгляд справи без участі
представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.09.2014 в порядку ст. 77 ГПК
України розгляд справи відкладено на
14.10.2014, у зв'язку з неявкою представника
відповідача в судове засідання,
необхідністю витребування додаткових
доказів у справі.

01.10.2014 через відділ канцелярії
Господарського суду міста Києва
представником позивача було подано
пояснення по справі.

14.10.2014 представник відповідача через
відділ діловодства (канцелярія)
Господарського суду м. Києва подав
установчі документи, а також прохав
здійснювати розгляд справи без участі
представника відповідача.

У судове засідання 10.14.2014 представник
відповідача не з'явився, про свою
відсутність у судовому засіданні
повідомив клопотанням про розгляд
справи без участі представника
відповідача.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, надав усні
пояснення по суті спору та просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Позовні вимоги вмотивовані
положеннями ст. ст. 993, 1187, 1191, 1194 ЦК
України, ст. 27 ЗУ "Про страхування", ст. 37
ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно - правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечує з тих підстав, що
позивач не звертався до відповідача
протягом строку встановленого
законодавчо з вимогою про страхове
відшкодування (одного року), що є
підставою для відмови в виплаті
страхового відшкодування у
відповідності до п.п. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів». На зазначеній
підставі відповідач просить суд
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Враховуючи те, що не з'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, відповідач не скористався
своїм процесуальним правом на надання
відзиву та направлення представника
для участі в судове засідання, суд
вважає за можливе розглянути позов у
відсутності представника відповідача,
за наявними у справі матеріалами
згідно з вимогами статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому, суд зазначає, що у
відповідності до п. 3.13. постанови
Пленуму Вищого Господарського суду
України № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено: неподання
або несвоєчасне подання стороною у
справі, іншим учасником судового
процесу доказів з неповажних причин,
спрямоване на затягування судового
процесу, має розцінюватися
господарським судом як зловживання
процесуальними правами. У разі
неподання учасником судового процесу з
неповажних причин або без повідомлення
причин матеріалів та інших доказів,
витребуваних господарським судом,
останній може здійснити розгляд справи
за наявними в ній матеріалами та
доказами або, з огляду на обставини
конкретної справи, залишити позов без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК. У наведених
випадках відповідні докази не повинні
прийматися в подальшому й судом
апеляційної інстанції.

Розглянувши подані матеріали, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, а також заслухавши пояснення
представника позивача Господарський
суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2011 між позивачем - Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Граве Україна" (далі по тексту
- позивач, страховик) та Приватним
підприємством "Наукове
промислово-комерційне об'єднання "ТАТА"
(далі по тексту - страхувальник) був
укладений договір страхування
№0010005.30_0700.761, предметом якого є
страхування майнових інтересів
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортним засобом марки "ЗАЗ DAEWOO"
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно Довідки № 8868858 ВДАІ ГУ МВС
України в Запорізькій області від
08.09.2011, копія якої наявна в матеріалах
справи вбачається, що 02.09.2011 о 16 год. 00
хв. на перехресті вулиць Північне шосе
з вул. Макаренка в м. Запоріжжя
відбулось зіткнення автомобілів за
участю транспортного засобу марки "ГАЗ
330202" державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та
транспортного засобу марки "ЗАЗ DAEWOO"
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок
чого останній отримав механічні
пошкодження у вигляді деформації
бокової лівої частини кузова.

05.09.2011 водій транспортного засобу "ЗАЗ
DAEWOO" державний реєстраційний номер
НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до позивача із
Заявою про виплату страхового
відшкодування (автотранспортні ризики)
за пошкодження внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
застрахованого транспортного засобу,
що відповідно до умов договору
добровільного страхування є страховим
випадком.

ОСОБА_3 на момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
перебував у трудових відносинах з
Приватним підприємством "Наукове
промислово-комерційне об'єднання "ТАТА"
та виконував свої трудові обов'язки,
відповідно до Наказу №12 "Про
закріплення транспортних засобів" від
18.03.2008 та Подорожнього листа службового
автомобіля Серія РА № 535686.

На підставі заяви страхувальника від
05.09.2011, страхового акту №
СНТ/10005.030-0700.0761/1 від 19.09.2011 та розрахунку
страхового відшкодування від 19.09.2011 до
страхового акту №СНТ/10005.030-0700.0761/1 від
19.09.2011, позивачем виплачено страхове
відшкодування у розмірі 13 300,00 грн.
страхувальнику, що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
платіжного доручення № 23981 від 21.09.2011.

Відповідно до постанови Комунарського
районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2011
по справі №3-3145/2011 вбачається, що 02.09.2011
о 16 год. 00 хв. водій ОСОБА_2 на перехресті
вулиць Північне шосе з вул. Макаренка в
м. Запоріжжя керуючи транспортним
засобом марки "ГАЗ 330202" державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 при
виконанні повороту ліворуч виїхав на
зустрічну смугу, в результаті чого
здійснив зіткнення з транспортним
засобом марки "ЗАЗ DAEWOO" державний
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок
чого транспортні засоби отримали
механічні пошкодження, в результаті
чого порушив п. 10.5. Правил Дорожнього
руху України.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КпАП України та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді накладення
штрафу у розмірі 340,00 грн., постановою
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 03.10.2011 по справі №3-3145/2011.

Відповідно до Звіту № 233 про визначення
вартості відновлювального ремонту
транспортного засобу автомобіля “ЗАЗ
DAEWOO” державний реєстраційний номер
НОМЕР_2 складеного 07.09.2011 оцінювачем
аварійним комісаром ОСОБА_4 (свідоцтво
НОМЕР_3 від 20.12.2005) вартість
відновлювального ремонту автомобіля
“ЗАЗ DAEWOO” державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, в результаті його
пошкодження при ДТП складає 13 308, 81 грн.

Відповідач за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/4933935, який
діяв на 02.09.2011, застрахував
цивільно-правову відповідальність
власника (ОСОБА_5) (страхувальника
ОСОБА_2) автомобіля марки “ГАЗ 330202”
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

05.02.2014 позивач на адресу відповідача
надіслав Заяву Вих. №48481 про виплату
(страхового) відшкодування в порядку
регрес в розмірі 13 300,00 грн. з доданням
до неї необхідних для її розгляду
документів у відповідності до п. 35.1. ст.
35 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", що підтверджено
матеріалами справи. Проте останній
ніякої відповіді не надав і оплату не
здійснив.

Матеріали справи доказів оплати
відповідачем на користь позивача
відшкодування шкоди в порядку регресу
в розмірі 13 300,00 грн., таабо в будь-якому
іншому розмірі не містять.

У позовній заяві позивач просить суд
стягнути з відповідача 13300, 00 грн.
відшкодування понесених витрат в
порядку регресу.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що
цивільно-правову відповідальність
власника ОСОБА_5 (страхувальника
ОСОБА_2) автомобіля “ГАЗ 330202”
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
яким спричинено ДТП, що потягнуло
нанесення шкоди застрахованому у
позивача "ЗАЗ DAEWOO" державний
реєстраційний номер НОМЕР_2
застраховано відповідачем, що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власника наземного
транспортного засобу № АА/4933935.

Частиною другою статті 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Вина ОСОБА_2, який керував автомобілем
марки “ГАЗ 330202” державний
реєстраційний номер НОМЕР_1
встановлена у судовому порядку,
підтверджується постановою
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 03.10.2011 по справі №3-3145/2011.

Відповідальність страховика винної
особи регламентована положеннями
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" та обмежується
укладеним договором страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля “ЗАЗ DAEWOO”
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
відповідно до положень Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" в межах,
передбачених полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, а до позивача як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором
страхування №0010005.30-0700.761 від 11.07.2011,
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
Верховного Суду України судової палати
у господарських справах від 25
листопада 2008 року.

Пунктом 37.4 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів" передбачено
право страховика за договором
обов'язкового страхування цивільної
відповідальності власника
транспортного засобу в разі настання
страхового випадку здійснювати
виплату страхового відшкодування
безпосередньо потерпілим або
погодженим з ними підприємствам,
установам та організаціям, що надають
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи Звіту № 233 складеного 07.09.2011
оцінювачем аварійним комісаром ОСОБА_4
(свідоцтво НОМЕР_3 від 20.12.2005) вартість
відновлювального ремонту автомобіля
“ЗАЗ DAEWOO” державний реєстраційний
номер НОМЕР_2 , в результаті його
пошкодження при ДТП складає 13 308, 81 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі заяви страхувальника від
05.09.2011, страхового акту
№СНТ/10005.030-0700.0761/1 від 19.09.2011 та
розрахунку страхового відшкодування
від 19.09.2011 до страхового акту
№СНТ/10005.030-0700.0761/1 від 19.09.2011, позивачем
виплачено страхове відшкодування у
розмірі 13 300,00 грн. страхувальнику, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією платіжного доручення
№23981 від 21.09.2011.

За приписами ст.1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 13 300,00 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Приватне підприємство «Наукове
промислово - комерційне об'єднання
«ТАТА» до відповідача з вимогою про
виплату страхового відшкодування не
звертався, доказів іншого матеріали
справи не містять.

Проте, згідно з п. 36.1. ст. 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду.

Відповідно до Рішення Конституційного
суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002
кожна особа має право вільно обирати
незаборонений законом спосіб захисту
прав і свобод, у тому числі й судовий.
Можливість судового захисту не може
бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

Згідно позиції Верховного суду України
викладеній 28.08.2012 року за результатами
перегляду постанови Вищого
господарського суду України від 06.12.2011
року у справі № 23/279, страховик,
потерпілої особи після виплати
останній страхового відшкодування за
договором майнового страхування
отримує право вимоги потерпілої особи
та не зобов'язаний звертатися
безпосередньо до особи, відповідальної
за заподіяний збиток, або до особи, у
якої застраховано її цивільно-правову
відповідальність, з вимогою виплатити
матеріальне відшкодування. При цьому,
право на подання регресного позову
може бути реалізовано в межах
загального строку позовної давності,
який згідно вимог чинного
законодавства складає три роки.

З огляду на викладене суд відхиляє
відповідні доводи відповідача
стосовно не подання позивачем
відповідачу протягом одного року заяви
про отримання страхового
відшкодування у відповідності до п. 35.1.
ст. 35 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

Крім того, спірні правовідносини
виникли у зв'язку із настанням дорожньо
- транспортної пригоди 02.09.2011, тому до
них застосовується редакція Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», яка діяла на час ДТП і не
містила причини відмови в страховій
виплаті, передбачений в поточній
редакції п.п. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 вказаного
закону.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" передбачено, що
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Відповідно до полісу № АА/4933935 ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну складає 50 000, 00 грн., розмір
франшизи за полісом - 0,00 грн.

Враховуючи викладене, за встановлених
обставин, до виплати в порядку регресу
із страховика, яким застраховано
відповідальність винної особи
належить сума 13 300,00 грн.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач доказів на виконання свого
обов'язку щодо сплати страхового
відшкодування в порядку регресу станом
на момент розгляду справи не надав,
викладеного у позовній заяві не
спростував.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору
покладається на відповідача,
відповідно до ст. 49 ГПК України, з
огляду на задоволення позовних вимог.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст.ст. 4, 49, 75, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "ОРАНТА" (02081, м. Київ,
вул. Здолбунівська, 7-д; ;
в порядку визначеному Законом України
«Про виконавче провадження») на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Граве
Україна" (79044, м. Львів, вул.
Метрологічна, 2; ) 13 300
(тринадцять тисяч триста) грн. 00 коп.
страхового відшкодування в порядку
регресу та 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.10.2014.

Суддя
Г.П.
Бондаренко