ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.10.14р. Справа № 904/3885/14За позовом
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО", м.
Дніпропетровськ

до Державного підприємства "Аграрний
цех "САКСАГАНСЬКИЙ", с. Мар'ївка
Дніпропетровської область

про стягнення 582 491,83 грн.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача - Шаровский С.А.,
представник, дов. №164/1001 від 20.05.2014р.

від відповідача - представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
ДНІПРООБЛЕНЕРГО" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до державного
підприємства "Аграрний цех
"САКСАГАНСЬКИЙ" про стягнення 582 491,83
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором №568 від 01.12.2009 року про
постачання електричної енергії, щодо
оплати за використану активну
електричну електроенергію та
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії.

Ухвалою господарського суду від
04.06.2014р. порушено провадження у справі,
а розгляд справи призначено на 19.06.2014р.

19.06.2014р. представник відповідача в
призначене судове засідання не
з'явився, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином, відомості щодо
отримання відповідачем ухвали суду в
матеріалах справи відсутні.

Ухвалою господарського суду від
19.06.2014р.,у зв'язку з неявкою
представника відповідача, розгляд
справи відкладено на 24.07.2014р.

Розпорядженням від 24.07.14р. № 379, у
зв'язку з перебуванням судді
Кармазіної Л.П. на лікарняному, справу
№ 904/3885/14 передано на розгляд судді
Мілєвої І.В.

Ухвалою господарського суду від
24.07.2014р. справа № 904/3885/14 прийнята до
свого провадження суддею Мілєвою І.В., а
розгляд справи призначено на 01.09.2014р.

У зв'язку з поверненням судді
Кармазіної Л.П. з лікарняного, на
підставі доповідної записки судді
Мілєвої І.В. від 28.08.14р. справу №904/3885/14
передано на розгляд судді Кармазіній
Л.П.

Ухвалою господарського суду від
29.08.2014р., справа №904/3885/14 прийнята до
провадження суддею Кармазіною Л.П., а
розгляд справи призначено на 01.09.2014р.

01.09.2014р. представники сторін в
призначене судове засідання не
з'явились, про час та місце проведення
судового засідання повідомлені
належним чином.

Ухвалою господарського суду від
01.09.2014р., у зв'язку з неявкою
представників сторін в судове
засідання, розгляд справи відкладено
на 16.09.2014р.

16.09.2014р. представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги з урахуванням поданої до суду
10.09.2014р. заяви про збільшення позовних
вимог, якою просив суд винести рішення
про стягнення з державного
підприємства "Аграрний цех
"САКСАГАНСЬКИЙ" на користь публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
ДНІПРООБЛЕНЕРГО" 742 551,14 грн., у тому
числі: - заборгованість за спожиту
активну електричну енергію у сумі 527
087,93 грн.; - заборгованість за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії у сумі
139 192,97 грн.; - 3% річних у сумі 13854,30 грн.; -
інфляційні втрати у сумі 62 415,94 грн. та
суму судового збору у розмірі 14851,02
грн.(а.с.125-126)

На підставі ст. 22 ГПК України заява про
збільшення позовних вимог, прийнята
судом до розгляду.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не з'явився, про час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином, подав до
канцелярії господарського суду
клопотання про перенесення розгляду
справи, у зв'язку з неможливістю
забезпечення явки представника в
судовому засіданні. (а.с.149-150)

Ухвалою господарського суду від
16.09.2014р., задоволено клопотання
представника відповідача, розгляд
справи відкладено на 16.10.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги у
повному обсязі, просив суд позов
задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином, що підтверджується
наявним в матеріалах справи поштовим
повідомленням (а.с.172), жодних пояснень з
приводу неявки представника до справи
не надав.

Так, зі змісту ст. 22 ГПК України
вбачається, що явка в судове засідання
сторін - це право, а не обов'язок, а тому
справа може бути розглянута без їх
участі, якщо нез'явлення цих
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Вищого
господарського суду України від 26.12.11р.
№ 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Згідно з п. 3.9.1. Постанови Вищого
господарського суду України від 26.12.11р.
№ 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК.

Суд вважає, що відповідач не
скористався своїм правом на участь у
судовому засіданні та вважає можливим
розглянути справу за відсутності
представника відповідача, оскільки
останній повідомлений про час та місце
судового засідання належним чином, а
матеріали справи містять достатньо
документів необхідних для вирішення
спору по суті та прийняття
обґрунтованого рішення.

Відзиву на позов до суду не надано, тому
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

16.10.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між відкритим акціонерним товариством
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго" (Публічне акціонерне
товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" є
правонаступником майна, прав та
обов'язків Державної акціонерної
компанії "Дніпрообленерго", Відкритого
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго", Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Дніпрообленерго") (Загальні положення
Статуту ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго")
(постачальник-позивач) та державним
підприємством "Аграрний цех
"САКСАГАНСЬКИЙ" (споживач-відповідач)
укладено договір № 568 від 01.12.2009 року
про постачання електричної енергії,
відповідно до умов якого постачальник
продає електричну енергію споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
приєднаною потужністю 2278,0 кВт (КВА),
величини якої по площадках вимірювання
та точках продажу визначені додатком
"Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії", а споживач
оплачує постачальнику вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору. Точка
(точки) продажу електричної енергії -
межа балансової належності, на якій
відбувається перехід права власності
на електричну енергію визначена
додатками "Акт розмежування балансової
належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін" та "Загальна схема
електропостачання", які є невід'ємною
частиною даного договору. (а.с.77-86)

Відповідно до п.п. 2.3.5. пункту 2.3.
договору, споживач зобов'язаний
оплачувати постачальнику вартість
електричної енергії згідно з умовами
додатку „Порядок розрахунків" та
додатку „Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії".

За умовами п.п. 2.1., 2.2. пункту 2 додатку до
договору № 3 "Порядок розрахунків",
споживач здійснює повну оплату
вартості обсягу спожитої електричної
енергії заявленого на розрахунковий
період за формою попередньої оплати.
Попередня оплата здійснюється до 22-го
числа місяця, що передує
розрахунковому місяцю у розмірі повної
вартості договірної величини
споживання електричної енергії згідно
з додатком до договору «Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу» на підставі самостійно
отриманого у постачальника рахунку.
Остаточний розрахунок за активну
електроенергію, за перевищення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності,
оплата рахунків за надання послуг
компенсації перетікання реактивної
енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції
та інші платежі (за надання споживачу
додаткових послуг, суми завданих
позивачем збитків тощо) згідно з
умовами цього договору, здійснюється
на рахунки постачальника, вказані у
розділі 10 договору, на підставі
самостійно отриманих у постачальника
рахунків протягом 5 операційних днів з
дня їх отримання.

Згідно п.п. 3.1., 3.1.1. договору
постачальник має право отримувати від
споживача плату за поставлену
електричну енергію за роздрібними
тарифами, розрахованими згідно з
умовами та правилами здійснення
підприємницької діяльності з
постачання електричної енергії за
регульованим тарифом, та інші платежі,
обумовлені цим договором.

Пунктом 4.2.2. договору встановлено, що за
перевищення договірних величин
споживання електричної енергії та
потужності, визначених згідно із
вимогами розділу 5 цього договору,
споживач сплачує постачальнику
двократну вартість різниці фактично
спожитих та договірних величин. При
цьому плата за перевищення договірної
величини потужності стягується із
споживачів з приєднаною потужністю
150кВт і більше та середньомісячним
споживанням 50000 кВт год і більше.

У відповідності до пункту 7.1. договору,
облік електроенергії, спожитої
споживачем та/або субспоживачами,
приєднаними до електричних мереж
споживача, здійснюється згідно з
вимогами ПУЕ та ПКЕЕ.

Пунктом 7.6. договору встановлено, що на
підставі показів засобів обліку
електричної енергії та умов додатка
"Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії" оформлюються такі
документи: акт про використання
електричну енергію (форма наведена в
додатку до договору); акт результатів
замірів електричної потужності. За
наявності вводів на різних ступенях
напруги та різних системах обліку
покази надаються окремо за кожною
точкою обліку.

В період з грудня 2012 року по липень 2014
року позивач надавав відповідачу
електричну енергію, а відповідач
використовував отриману електричну
енергію, про що між сторонами були
укладені акти про використану
електроенергію, які підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками підприємств
позивача та відповідача, копії яких
містяться в матеріалах справи (а.с.14, 16,
18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 35, 37, 40, 43, 46, 49, 134-137).

На підставі укладених між сторонами
актів про використану електроенергію,
позивач щомісяця надавав відповідачу
рахунки на оплату використаної
електричної енергії, про що свідчать
підписи на корінцях рахунків
уповноваженої особи, які засвідчують
отримання рахунків. А також позивач
надсилав відповідачу повідомлення про
припинення подачі електроенергії, які
були отримані відповідачем, що
підтверджується відмітками
представника відповідача про їх
отримання.

Проте, в порушення своїх зобов'язань за
договором, відповідач за використану
електроенергію розрахувався частково,
у зв'язку з чим у державного
підприємства "Аграрний цех
"САКСАГАНСЬКИЙ" перед позивачем
утворилась заборгованість за
використану активну електричну
енергію у розмірі 527 087 грн. 93 коп. (з
рахуванням заяви про збільшення
позовних вимог а.с.125-126)

Крім того, пунктом 5.1. договору
передбачено, що для визначення
договірних величин споживання
електричної енергії та потужності на
наступний рік споживач не пізніше 01
жовтня поточного року надає
постачальнику відомості про обсяги
очікуваного споживання за формою
додатку "Обсяги постачання електричної
енергії споживачу" або "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачу".

У разі ненадання споживачем зазначених
відомостей у встановлений термін
обсяги очікуваного споживання
електричної енергії (потужності) на
наступний рік установлюються
постачальником на рівні фактичного
споживання відповідних періодів
поточного року та являються
договірними величинами.

Як зазначає позивач, відповідач
скористався своїм правом на
коригування величини споживання
електричної енергії лише один раз, на
підставі заяви, якою просив позивача, у
зв'язку зменшенням виробництва,
провести коригування величини
споживання у грудні 2012 р. з 110 тис.
кВт*год. на 17,453 тис. кВт*год. Заява була
задоволена позивачем, а величина
споживання у грудні 2012 р. була
скоригована з 110 тис. кВт*год. на 17,453 тис.
кВт*год.

Також, додатком до договору № 1 "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу" (а.с.87-91), позивач та
відповідач погодили, що обсяги
споживання електричної енергії, що
постачається, складають наступний
розмір: - на грудень 2012 року у розмірі
17,456 тис. кВт*год.; - на березень 2013 року у
розмірі 40 тис. кВт*год.; на квітень 2013
року у розмірі 30 тис. кВт*год.; - на
липень 2013 року у розмірі 25 тис.
кВт*год.; - на серпень 2013року у розмірі
25 тис. кВт*год.; - на вересень 2013 року у
розмірі 30 тис. кВт*год.; - на січень 2014
року у розмірі 50 тис. кВт*год.; - на лютий
2014 року у розмірі 50 тис. кВт*год.; - на
квітень 2014 року у розмірі 30 тис.
кВт*год.; - на липень 2014 року у розмірі 25
тис. кВт*год.

Фактично в вищевказані місяці
відповідачем спожито електроенергії з
перевищенням договірних величин
споживання електричної енергії, а саме:
- у грудні 2012 року у розмірі 73,429 тис.
кВт*год.; - у березні 2013 року у розмірі
45,123 тис. кВт*год.; у квітні 2013 року у
розмірі 48,969 тис.кВт*год.; - у липні 2013
року у розмірі 30,929 тис. кВт*год.; - у
серпні 2013року у розмірі 28,977 тис.
кВт*год.; - у вересні 2013 року у розмірі
35,831 тис. кВт*год.; - у січні 2014 року у
розмірі 53,923 тис. кВт*год.; - у лютому 2014
року у розмірі 58,381 тис. кВт*год.; - у
квітні 2014 року у розмірі 32,627 тис.
кВт*год.; - у липні 2014 року у розмірі 58,049
тис. кВт*год.

Таким чином перевищення відповідачем
договірної величини споживання
електричної енергії складає загальну
суму 139 192,97 грн. (з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог (а.с.125-126), що
складається з: - у грудні 2012 року у
розмірі 55976 кВт*год. на суму 49955,22 грн.; - у
березні 2013 року у розмірі 5123 тис.
кВт*год. на суму 4793,28 грн.; у квітні 2013
року у розмірі 18969 тис.кВт*год. на суму
17748,16 грн.; - у липні 2013 року у розмірі 5929
тис. кВт*год. на суму 5657,69 грн.; - у серпні
2013року у розмірі 3977 тис. кВт*год. на суму
3870,89 грн.; - у вересні 2013 року у розмірі
5831 тис. кВт*год. на суму 5675,42; - у січні 2014
року у розмірі 3923 тис. кВт*год. на суму
3818,34 грн.; - у лютому 2014 року у розмірі 8381
тис. кВт*год. на суму 8157,40 грн.; - у квітні
2014 року у розмірі 2627 тис. кВт*год. на
суму 2556,91 грн.; - у липні 2014 року у
розмірі 33054 тис. кВт*год. на суму 36959,66
грн.

Відповідно до п.5 додатку до договору №3
„Порядок розрахунків", яким визначено,
що у разі перевищення договірної
величини споживання електроенергії за
розрахунковий період споживачем, який
розраховується за тарифами,
диференційованими за періодами часу,
споживач за обсягом перевищення
сплачує на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
постачальника підвищену (згідно ст.26
Закону України "Про електроенергетику")
вартість різниці між фактично спожитим
та договірним обсягами електричної
енергії за середньозваженим тарифом.

Позивачем було виставлено відповідачу
рахунки на оплату за перевищення
договірної величини споживання, про що
свідчить підпис уповноваженої особи
відповідача в корінцях зазначених
рахунків.

Всупереч умов договору, відповідач
заборгованість за використану активну
електроенергію та за перевищення
договірної величини споживання
електроенергії у повному обсязі не
сплатив, що і стало підставою для
звернення позивача з позовом до
господарського суду за захистом своїх
прав та законних інтересів.

На підставі ст. 625 ЦК України, позивач
нарахував відповідачу 3% річних у
розмірі 13 854,30 грн. та інфляційні втрати
у розмірі 62 415 грн. 94 коп. (з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог
(а.с.125-126)

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши представника
позивача, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, з наступних підстав:

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до вимог
закону, умов договору. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається крім випадків,
передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України,
п. п. 1, 7 ст. 193 якою встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, ін. правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві,
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Враховуючи вищевикладене, судом
встановлено, що строк оплати вартості
активної електричної енергії є таким,
що настав, доказів оплати вартості
активної електричної енергії
відповідачем до матеріалів справи не
надано, а тому відповідач неналежним
чином виконав свої зобов'язання за
договором, спір між сторонами виник з
його вини, отже позовні вимоги позивача
в частині стягнення з відповідача
боргу за активну електричну енергію у
розмірі 527 087 грн. 93 коп. - доводяться
матеріалами справи, є обґрунтованими і
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Частиною 6 статті 26 Закону України "Про
електроенергетику" передбачено, що
споживач у разі споживання електричної
енергії понад встановлену договірну
величину за розрахунковий період
сплачує енергопостачальній
організації двократну вартість
різниці між фактично спожитою та
договірною величинами електричної
енергії.

Пунктом 4.2. Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань регулювання електроенергетики
України від 31 липня 1996 року № 28
встановлено, що споживачем до
постачальника подаються відомості про
обсяги очікуваного споживання
електричної енергії в наступному році
з помісячним або поквартальним
розподілом, а у разі ненадання
споживачем зазначених відомостей -
розмір очікуваного споживання
електричної енергії на наступний рік
установлюється постачальником
електричної енергії за фактичними
обсягами споживання у відповідних
періодах поточного року.

В силу частини 1 статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки (ч. 1 ст. 217 ГК України).

За змістом статті 231 ГК України розмір
штрафних санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання, незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про
електроенергетику", споживання
електричної енергії понад граничні
величини є правопорушенням, що тягне за
собою встановлену законодавством
України цивільну, адміністративну та
кримінальну відповідальність.

Оскільки саме внаслідок порушення
відповідачем умов договору, щодо
встановленої договірної величини
електроспоживання у грудні 2012 року, з
березня 2013р. по квітень 2013р., з липня
2013р. по вересень 2013р., з січня 2014р. по
лютий 2014р., у квітні 2014р. та у липні 2014р.
у позивача виникає право стягнути з
відповідача двократну вартість
різниці між фактично спожитою і
договірною величиною, яка є видом
відповідальності.

Враховуючи викладене, суд доходить до
висновку, що факт перевищення
відповідачем договірної величини
споживання електричної енергії та факт
несплати відповідачем боргу за
перевищення договірної величини в сумі
139 192,97 грн. доведений матеріалами
справи.

Враховуючи обставини справи та надані
докази, суд приходить до висновку, що
позивачем доведено шляхом надання
належних доказів, що відповідачем
порушені умови договору в частині
повної та своєчасної оплати спожитої
активної електричної енергії та
перевищення відповідачем договірної
величини споживання електричної
енергії і несплати відповідачем боргу
за перевищення договірної величини в
сумі 139 192,97 грн.

Що стосується позовних вимог позивача
про стягнення з відповідача
інфляційних втрат у розмірі 62415 грн. 94
коп. (з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог а.с.125-126), суд
зазначає наступне:

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Суд, перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних втрат (а.с. 134),
доходить до висновку, що позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
інфляційних втрат у розмірі 62415 грн. 94
коп. - є правомірними, обґрунтованими
та підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 13854 грн. 30 коп. (з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог
а.с.125-126), судом встановлено наступне:

Як вбачається з розрахунку 3% річних
(а.с.132) позивачем було допущено помилку
при сумарному підрахунку 3% річних за
всі періоди прострочення, а саме
зазначено суму 13854грн. 30 коп., тоді як,
при здійсненні сумарного підрахунку
суми 3% річних зазначеної позивачем -
сума відсотків складає 13854 грн. 28 коп., у
зв'язку з чим, суд перевіривши наданий
позивачем розрахунок 3% річних вважає,
що позовні вимоги позивача в цій
частині підлягають частковому
задоволенню у сумі 13854 грн. 28 коп.

Отже, факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором,
щодо своєчасної оплати за спожиту
активну електричну енергію та за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії,
встановлено судом та доведено
матеріалами справи.

Згідно зі ст.49 ГПК України судові
витрати покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства
"Аграрний цех "САКСАГАНСЬКИЙ" (53173,
Дніпропетровська область, Софіївський
район, с. Мар'ївка, (Ордо-Василівська
с/р), вул. Центральна, 1 )
на користь публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107,
м. Дніпропетровськ, шосе Запорізьке, 22,
) заборгованість за
спожиту активну електричну енергію у
сумі 527087грн. 93 коп., заборгованість за
перевищення договірної величини
споживання електричної енергії у
розмірі 139 192 грн. 97 коп., інфляційні
втрати у розмірі 62 415 грн. 94 коп., 3%
річних у розмірі 13854 грн. 28 коп. та суму
судового збору 14851 грн.02 коп.

В решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна Повне рішення
складено 17.10.2014р.