ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.10.14р. Справа № 904/7398/14

За позовом Комунального виробничого
підприємства Дніпродзержинської
міської ради "Міськводоканал", м.
Дніпропетровськ

до Комунального закладу
"Дніпродзержинська міська лікарня № 9"
Дніпропетровської обласної ради, м.
Дніпродзержинськ

про стягнення 36 517,57 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Маслак К.П. - представник
(дов. № 01-09/4361 від 27.11.2013)

від відповідача: Голосна О.В. -
представник (дов. № 1/2014 від 11.03.2014)

вільний слухач: ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне виробниче підприємство
Дніпродзержинської міської ради
"Міськводоканал" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області із позовом до Комунального
закладу "Дніпродзержинська міська
лікарня № 9" Дніпропетровської
обласної ради про стягнення
заборгованості за договором про
закупівлю послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення за
державні кошти № 12-80/2012 від 22.02.2012 у
розмірі 36 517,57 грн., з яких: 28 962,98 грн.
основний борг, 1 264,52 грн. 3% річних, 3 925,91
грн. інфляційні втрати та 2 364,16 грн.
пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором про закупівлю послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення за державні кошти №
12-80/2012 від 22.02.2012 в частині повного та
своєчасного розрахунку за надані
послуги.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 29.09.2014
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 15.10.2014.

15.10.2014 представник відповідача надав
заяву, в якій просить суд застосувати
строк позовної давності щодо пені
відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу
України. Усно визнав суму основного
боргу, суму 3% річних та суму
інфляційних витрат.

Частиною 5 статті 78 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у разі визнання
відповідачем позову господарський суд
приймає рішення про задоволення позову
за умови, що дії відповідача не
суперечать законодавству або не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

Відповідач відзив на позов не надав,
тому відповідно до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України, якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 20.08.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.02.2012 між Комунальним виробничим
підприємством Дніпродзержинської
міської ради "Міськводоканал"
(водоканал) та Комунальним закладом
"Дніпродзержинська міська лікарня № 9"
Дніпропетровської обласної ради
(споживач) було укладено договір про
закупівлю послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення за
державні кошти № 12-80/2012 (а.с.23).

Відповідно до пункту 1.1 договору
водоканал зобов'язується у 2012 році
надати споживачу послуги
централізованого водопостачання та
водовідведення, а споживач
зобов'язується прийняти та своєчасно
оплачувати вартість наданих послуг за
встановленими тарифами у строки і на
умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що
найменування послуг: послуги з
розподілу води, код ДК 016-97-41.00.2,
централізоване холодне
водопостачання, централізоване
водовідведення (приймання стічних вод).

Згідно з пунктом 1.11 договору обсяги
наданих послуг оформлюються щомісячно
актом прийому-передачі виконаних
послуг, підписаним та скріпленим
печатками обох сторін до 20 числа
поточного (розрахункового) місяця.
Форма акту прийому-передачі наданих
послуг споживачу надається
водоканалом.

На виконання умов договору, позивач
надав послуги відповідачу на загальну
суму 35 661,96 грн., що
підтверджується актом
прийому-передачі виконаних послуг від
09.11.2012 та актом прийому-передачі
виконаних послуг від 10.12.2012 (а.с.31-32).

Позивач виставив відповідачу
рахунки-фактури № 14007/194308 від 10.12.2012 та
№ 14007/192532 від 09.11.2012 (а.с.29-30).

Відповідно до пункту 3.3 договору оплата
за послуги водопостачання та
водовідведення проводиться споживачем
відповідно до діючих на момент оплати
тарифів на підставі рахунку
водоканала.

Згідно з пунктом 4.1 договору розрахунки
проводяться шляхом оплати споживачем
рахунку на оплату послуг, пред'явленого
водоканалом після підписання
сторонами акта прийому-передачі
виконаних послуг.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що
оплата за надані послуги здійснюється
споживачем щомісячно до 30 числа
поточного (розрахункового) місяця
шляхом перерахування грошових коштів
на поточних рахунок водоканала.

Відповідач частково оплатив надані
послуги у розмірі 6 698,98 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
28 962,98 грн.

Позивачем на адресу відповідача була
направлена претензія № 01-09/4262 від
20.11.2013, в якій позивач просить сплатити
заборгованість за надані послуги у
розмірі 28 962,98 грн. (а.с.27).

Відповідач суму заборгованості у
розмірі 28 962,98 грн. не сплатив, що і є
причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу,
яка споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено
договором.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України зазначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору
(стаття 174 Господарського кодексу
України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, iнших актiв цивiльного
законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4.2 договору, строк
оплати наданих послуг є таким, що
настав.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати заборгованості у повному обсязі
представники сторін не надали.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача 28 962,98 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з тим, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, позивачем нараховано 3 %
річних за період з 30.10.2012 по 22.09.2014 у сумі
1 264,52 грн. та інфляційні втрати за
період з листопаду 2012 по серпень 2014 у
розмірі 3 925,91 грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунки позивача, судом
встановлено, що вимоги позивача щодо
стягнення 3 % річних у сумі 1 264,52 грн. та
інфляційних втрат у розмірі 3 925,91 грн. є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Також, позивачем нараховано пеню за
період з 01.12.2012 по 01.06.2013 у сумі 2 364,16 грн.

Суд не вбачає підстав для задоволення
вимог позивача щодо стягнення з
відповідача пені у розмірі 2 364,16 грн., з
огляду на наступне.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу
України зазначає, що пенею є неустойка,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн.

Відповідно до пункту 7.2 договору за
несвоєчасну оплату послуг до 30 числа
поточного (розрахункового) місяця
споживач сплачує водоканалу пеню у
розмрірі 0,5% від суми заборгованості за
кожний день прострочення оплати, але не
більше подвійної облікової ставки НБУ,
діючої на момент прострочення.

Статтею 256 Цивільного кодексу України
встановлено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Частиною 2 статті 258 Цивільного кодексу
України передбачено, що позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Згідно з частинами 3 та 4 статті 267
Цивільного кодексу України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Пеня нарахована за період з 01.12.2012 по
01.06.2013, а позовну заяву подано 25.09.2014.

Враховуючи наявність клопотання
відповідача про застосування строків
позовної давності згідно з ч.2 ст. 258
Цивільного кодексу України,
господарський суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення з відповідача пені у розмірі
2 364,16 грн., оскільки за цими вимогами
сплив строк позовної давності.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України при частковому задоволенні
позову судовий збір покладається на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Таким чином, сума судового збору, яка
підлягає стягненню з відповідача
становить 1 708,72 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85,
115 - 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу
"Дніпродзержинська міська лікарня № 9"
Дніпропетровської обласної ради (51934,
Дніпропетровська область, м.
Дніпродзержинськ, пр. Аношкіна, 72;
ідентифікаційний код 01985860) на користь
Комунального виробничого підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"Міськводоканал" (51931, Дніпропетровська
область, м. Дніпродзержинськ, вул.
Широка, 16; ідентифікаційний код 33855098) - 28
962,98 грн. основний борг, 1 264,52 грн. 3%
річних, 3 925,91 грн. інфляційні втрати та
1708,72 грн. судовий збір, про що видати
наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 20.10.2014

Суддя Я.С. Золотарьова