ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 жовтня 2014 р. Справа №
903/721/14

за позовом Державне підприємство
«Український державний центр
радіочастот» в особі Волинської філії

до відповідача Дочірнього
підприємства «Телерадіокомпанія
«Аверс» Відкритого акціонерного
товариства «Корпорація «Аверс»

про зобов'язання укладення договору
про проведення радіочастотного
моніторингу

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Петрова М.С., дов. від
27.06.2014 року, Шемет І.К., дов.№5-11/9677 від
15.09.2014 року.

від відповідача: Волков І.М., дов.№384
від 27.09.2013 року, Синькевич В.О., директор.

Права та обов'язки учасникам судового
процесу роз'яснені відповідно до ст. ст.
20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового
процесу технічними засобами не
поступало.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач - Державне підприємство
"Український державний центр
радіочастот" в особі Волинської філії
Державного підприємства "Український
державний центр радіочастот" звернувся
в суд та просить зобовязати
відповідача - дочірнє підприємство
"Телерадіокомпанія "Аверс" Відкритого
акціонерного товариства "Корпорація
"Аверс" укласти та підписати з 07.02.2012
року договір про проведення
радіочастотного моніторингу з
додатками №.№ 1,2,3 у редакції
направленій відповідачу 25.06.2014.

При обґрунтуванні заявленої вимоги
вказує, що позивач відноситься до сфери
управління національної компанії, що
здійснює регулювання у сфері зв'язку та
інформації. Статут підприємства
затверджено рішенням даної компанії №
1486 від 28.04.2009 р., основним напрямком
діяльності підприємства є проведення
радіочастотного моніторингу
використання радіочастотного ресурсу
України, на території Волинської
області дану діяльність здійснює
Волинська філія УДЦР, яка діє згідно
Положення, затвердженого наказом ДП
"УДЦР" №201 від 20.06.2008.

Дочірнє підприємство
"Телерадіокомпанія "Аверс" Відкритого
акціонерного товариства "Корпорація
"Аверс" має ліцензію на
загальнонаціональне мовлення і
експлуатує РЕЗ аналового
телевізійного мовлення: ЕКСПАНСІЯ
(розміщений у м. Горохів, вул. Ватутіна,
30а6), ТV 100/ ІІІ (за адресою м.
Нововолинськ, вул.. Піонерська,6) СТВ-І,
ОД (м. Ковель, вул. Варшавська, 5), ТХ50/У (м.
Луцьк, вул. Словацького, 12).

07.02.2012 р. на зазначені РЕЗ УДЦР видано
підприємству чотири дозволи на
експлуатацію радіоелектронного засобу
аналового телевізійного мовлення.

Згідно статей 6,14,16,19 ЗУ "Про
радіочастотний ресурс України" №1770 від
01.06.2001 (надалі Закон № 1770-ІІІ), пунктів
1.8.-1.10 Положення про радіочастотний
моніторинг у смугах радіочастот
загального користування,
затвердженого рішенням національної
компанії з питань регулювання зв'язку
України від 16.07.2009 №1559 (надалі
положення №1599) договір про
радіочастотний моніторинг
підписується повноваженими
представниками сторін не пізніше
тридцяти календарних днів від дня
видачі УДЦР заявникові першого дозволу
на експлуатацію РЕЗ. Тому 25.06.2014 філія
надіслала відповідачу два примірника
договору №14-02-637 про проведення
радіочастотного моніторингу з трьома
примірниками додатків до кожного,
15.07.2014 р. підприємство повернуло
підписаний договір з протоколом
розбіжностей, додатки до договору не
повернуто; листом від 28.07.2014 філія
запропонувала відповідачу відкликати
даний протокол розбіжностей, однак
дана вимога залишена без задоволення.
При цьому посилається на норми Закону
№1770-ІІІ та Положенням №1599, якими
передбачена обов'язковість укладення
зазначеного договору.

Так п.5 ч.2 ст. 6 Закону №1770-ІІІ
встановлено обов'язок користувача
вносити платежі та збори, передбачені
законом, а також у встановленому
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері зв'язку та
інформатизації, порядку плату за
радіочастотний моніторинг у смугах
радіочастот загального користування.

Пунктом 1.8. Положення №1599 визначено, що
оплата робіт пов'язаних з
радіочастотним моніторингом,
здійснюється користувачами щомісячно
на підставі договору з УДЦР відповідно
до чинного законодавства, а п.1.7.
встановлено, що вартість робіт з
радіочастотного моніторингу у смугах
радіочастот загального користування
та порядок їх оплати визначається
Тарифами на роботи (послуги) ДП
"Український державний центр
радіочастот", пов'язані з користуванням
радіочастотним ресурсом України та
виділенням номерного ресурсу,
затвердженими рішенням НКРЗ від 11.12.2008
р. №1256 та зареєстрованими в МЮ 25.12.2008 р.
за №1238/15929 (надалі Тарифи).

Пунктом 3.1. Р.3 Тарифів визначено, що
роботи із радіочастотного моніторингу
та забезпечення ЕМС РЕЗ, ВП у смугах
радіочастот загального користування
виконує УДЦР на платній основі за
господарськими договорами з
користувачами РЧР, перелік РЕЗ, ВП, що
підлягають моніторингу та
забезпечення ЕМС, наводиться у
підписаних сторонами додатках до
господарських договорів.

У п.3.6. Р.3 Тарифів визначено строк
оплати за роботи у взаємозв'язку із
часом видачі дозволів на експлуатацію
РЕЗ.

З врахуванням зазначено в позові
просить зобов'язати відповідача
укласти та підписати з дати видачі
дозволів, а саме з 07.02.2012 р., договір
№14-02.637 про проведення радіочастотного
моніторингу з додатками №№1, 2, 3 у
редакції направленій 25.06.2014 р.

Відповідач у відзиві на позов
повністю заперечує вимоги позивача,
вказуючи, що зміст ч.4 ст. 16 ЗУ "Про
радіочастотний моніторинг України" не
дає підстав для висновку про
обов'язковість укладення договору на
роботи пов'язані з радіочастотним
моніторингом та забезпечення
електромагнітної сумісності
радіоелектронних засобів.

Оскільки направлений позивачем
проект договору відповідачем
підписаний з протоколом розбіжностей,
виходячи з положень ст. 181 ГК України
позивач повинен передати до суду лише
неврегульовані розбіжності. Також
зазначає, що в силу ст.187 ГК України
договір може вважатися укладеним лише
з моменту набрання рішенням суду
законної сили, а тому вимога позивача
щодо зобов'язання укласти договір з
07.02.2012 р. є безпідставною. При цьому,
посилаючись на Постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
11.12.2013 р. та Постанову ВГСУ від.26.02.2014,
вказує на відсутність правових підстав
для застосування до спірних
правовідносин ч.7 ст.181 ГК України, а
тому з врахуванням викладеного у
відзиві просить відмовити в позові.

Позивач в судовому засіданні заявлену
вимогу повністю підтримав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 25.06.2014 року направив
відповідачу два примірники договору
№14-02-637 про проведення радіочастотного
моніторингу з додатками №1,2,3 (а.с.12).

Листом від 15.07.2014 року №99 відповідач
повернув підписаний договір з
протоколом розбіжностей в двох
примірниках (а.с.13,18-21).

Щодо неповернення додатків №1,2,3, то як
пояснив представник відповідача
зазначені не було підписано оскільки
вони дублюють викладене в договорі.

Листом від 23.07.2014 року №07-21125/775 позивач
повідомив про неприйняття пропозицій
відповідача викладених в протоколі
розбіжностей та запропонував їх
відхилити (а.с.22).

Позивач звернувся до суду з позовом в
якому просить зобов'язати відповідача
з 07.02.2012 року укласти та підписати
договір про проведення
радіочастотного моніторингу №14-02-637 з
додатками №1,2,3 в редакції направленій
відповідачу 25.06.2014 року.

Вимоги позивача ґрунтуються на тому, що
згідно чинного законодавства
укладення вищезазначеного договору є
обов'язковим для сторін.

Загальний порядок укладення
господарських договорів визначений
статтею 181 ГК України і складається з
таких стадій: проекту договору,
протоколу розбіжностей,
безпосереднього врегулювання
розбіжностей, судового розгляду
переддоговірних спорів. При цьому на
кожній з цих стадій процес укладення
договору може бути завершений, якщо
сторони дійшли згоди з усіх його
істотних умов. У разі недосягнення
такої згоди між сторонами процес
укладення договору переходить до
наступної стадії.

Частиною другою статті 181 ГК України
передбачено, що проект договору може
бути запропонований будь-якою з
сторін. У разі якщо проект договору
викладено як єдиний документ, він
надається другій стороні у двох
примірниках.

Згідно ч.3 даної статті сторона, яка
одержала проект договору, у разі згоди
з його умовами оформляє до говір
відповідно до вимог частини першої
цієї статті і повертає один примірник
догово ру другій стороні або надсилає
відповідь на лист, факсограму тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору.

Частина четверта названої статті
встановлює, що за наявності
заперечень щодо окремих умов
договору сторона, яка одержала проект
договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

Тобто, сторона, яка одержала проект
договору, може, виявивши свою волю на
укладення запропонованого їй договору,
викласти свою редакцію окремих умов
останнього чи доповнити договір
певними умовами шляхом складання
протоколу розбіжностей. Прийняття
запропонованого проекту договору із
зауваженням є акцептом на інших умовах,
а відтак укладання договору переходить
до стадії протоколу розбіжностей.

Відповідно до частини п'ятої ст.181 ГК
України, сторона, яка одержала
протокол розбіжностей до договору,
зобов'язана протягом двадцяти днів
розглянути його, в цей же строк вжити
заходів для врегулювання розбіжностей
з другою стороною та включити до
договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились
неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода другої
сторони.

Отже, проект договору та протокол
розбіжностей є доказами щодо вжиття
заходів досудового врегулювання
господарського спору, вони є
свідченням існування спору, котрий
виник при укладенні договору і який
сторони передають на вирішення
господарського суду. Тобто, предметом
розгляду у суді можуть бути лише
розбіжності, що залишилися
неврегульованими сторонами.

Як слідує з матеріалів справи
направлений позивачем 25.06.2014 року
проект договору про проведення
радіочастотного моніторингу №-14-02-637 з
додатками відповідачем був підписаний
з протоколом розбіжностей та без
додатків.

Протокол розбіжностей було складено
лише по окремих пунктах договору.

Тому на думку суду, виходячи з приписів
частини 5 ст.181 ГК України, предметом
спору можуть бути лише розбіжності, що
залишились неврегульованими по
протоколу розбіжностей, а не вимога
зобов'язати укласти договір в
направленій відповідачу редакції, який
останнім підписаний.

Виходячи з зазначеного суд вважає
вимогу позивача зобов'язати
відповідача укласти та підписати
договір про проведення
радіочастотного моніторингу
необґрунтованою, а тому відмовляє в
позові.

Керуючись ст.181 Господарського кодексу
України, ст.ст. 43,44,49,82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,-

Вирішив:

1.В позові відмовити.

Повний текст рішення складено

10.10.2014

Суддя
С. В. Костюк