КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р.
Справа№ 910/10299/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Ропій Л.М.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача не з'явився,

від відповідача Нанкіна М.Б., дов.
від 17.09.2014 №94,

Селіваненко А.В.,
дов. від 05.09.2014 №89,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 16.07.2014

(дата підписання - 21.07.2014)

у справі №910/10299/14 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча"

до Державної адміністрації
залізничного транспорту України

про відшкодування збитків в сумі 4026,03
грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.07.2014 у задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" (далі - позивач)
до Державної адміністрації
залізничного транспорту України (далі -
відповідач) про відшкодування збитків
в сумі 4026,03 грн відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 16.07.2014 скасувати, постановити
нове, яким задовольнити позовні вимоги
в повному обсязі. Апеляційна скарга
мотивована тим, що оскільки
перевізником є відповідач, то
відшкодувати збитки за частково
втрачений вантаж має Державна
адміністрація залізничного транспорту
України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014 прийнято
апеляційну скаргу до розгляду та
порушено апеляційне провадження,
розгляд справи призначено на 17.09.2014.
Дану ухвалу надіслано відповідно до
вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013 №28. Доказами належного
повідомлення сторін про час і місце
розгляду справи є повідомлення про
вручення поштового відправлення
(ухвали від 04.09.2014) позивачу - 19.08.2014 та
відповідачу - 07.08.2014, долучені до
матеріалів справи.

15.09.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач надав
відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду в зв'язку з
перебуванням судді Сітайло Л.Г. у
відпустці було сформовано колегію для
розгляду справи у складі: головуючий
суддя Рябхуа В.І., судді: Калатай Н.Ф.,
Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014
відкладено розгляд справи на 15.10.2014.

15.10.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач на
виконання ухвали суду від 17.09.2014 надав
копію акта загальної форми від 06.05.2013
№649 та витяг з Правил перевезення
вантажів залізничним транспортом
насипом і навалом, затверджених
наказом Міністерства шляхів
сполучення Росії від 16.06.2003 №22.

У судовому засіданні 15.10.2014
представники відповідача заперечили
апеляційну скаргу, просили залишити її
без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
16.07.2014 - без змін.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про час та місце
проведення судового засідання з
розгляду апеляційної скарги позивача,
а матеріали справи дозволяють
розглянути апеляційну скаргу без його
участі, з метою дотримання вимог ст. 102
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), на думку
колегії суддів, відсутні підстави для
відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників відповідача,
виходячи з вимог чинного законодавства
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У частині 1 статті 909 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) зазначено, що
за договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачу), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Відправник повинен пред'явити у
встановлений строк вантаж, який
підлягає перевезенню, в належній тарі
та (або) упаковці; вантаж має бути також
замаркований відповідно до
встановлених вимог (ч.2 ст.917 ЦК України).

Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, що укладається відправником
та залізницею, тому вантажоодержувач
як суб'єкт відносин перевезення має
право вимоги і до перевізника
(залізниці), і до вантажовідправника (п.6
р.І Статуту залізниць України, п.2 листа
Вищого господарського суду України від
21.05.2014 №01-06/662/2014).

Між залізницею (перевізник) та
вантажовідправником (ВАТ "Вугільна
компанія "Кузбассразрезуголь")
укладено договір перевезення вантажу
на користь вантажоодержувача (ПАТ
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча"), про що свідчить
накладна №181459.

Як вбачається з накладної АС №181459
(експорт) (дос. накладна від 30.04.2013 №558894
до основної), на виконання контракту
від 20.02.2013 №U-2013.60.995.01 (поправка в
накладену щодо зазначення дати та
номера контракту внесена листом
директора відповідача від 30.04.2013),
укладеного між "Metinvest Snternational SA" та ТОВ
"Ментінвест Холдінг", ВАТ "Вугільна
компанія "Кузбассразрезуголь" 25.04.2013
здійснило відправку до ПАТ
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" (станція
призначення - Маріуполь-сорт.
Донецька.зал.д.) у вагоні №1300 тонн
вугілля (насипом), в тому числі вугілля
кам'яного марки - СС - слабоспікливе в
кількості 68300 тонн (нетто) (брутто - не
зазначено, тара - 21800 тонн) (згідно
відомості вагонів, що перевозяться
маршрутом (групою) по одній накладній).
Власник вагона ВАТ "ПГК", а згідно
дорожньої відомості - ТОВ "Незалежна
транспортна компанія". Відвантаження
відбувалось відправником (п.22) без
участі залізниці.

05.05.2013 вантаж прибув на ст.
Маріуполь-сорт., про що свідчить
штемпель станції призначення в
накладній АС №181459, в листі
повідомленні про прибуття вантажу та в
дорожній відомості.

Відповідно до статті 52 Статуту
залізниць України на станціях
призначення залізниця зобов'язана
перевірити масу, кількість місць і стан
вантажу (для вантажів у контейнерах)
лише у разі прибуття вантажу у
пошкодженому вагоні (контейнері), а
також у вагоні (контейнері) з
пошкодженими пломбами відправника або
пломбами попутних станцій.

При огляді вагона №67092403 на ст.
Маріуполь-сорт. Дон. зал. було виявлено
його технічну несправність, про що
07.05.2013 складено акт №14 про технічний
стан вагона (контейнера). Причиною
несправності вказано нещільне
закриття торцевих дверей. Несправність
старого походження. Також зазначено, що
вантажовідправник дану несправність
міг бачити. Акт від 07.05.2013 №14 підписано
начальником станції Маріуполь-сорт.

Згідно зі статтею 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

В зв'язку з виявленням часткової втрати
вантажу 06.05.2013 на ст. Червоний Лиман ДП
"Дон.зал." складено акт загальної форми
№649 (форма ГУ-23), де вказано, що двері
вагона закриті нещільно, зазор 10 мм,
щілина зароблена картоном.

На підставі акта загальної форми від
06.05.2013 №649 здійснено комісійне
переваження вагона №67092403 в
присутності начальника станції
Акімова С.А., агента комерційного Бич
Т.Н., прийомоздавача комбінату ім.
Ілліча Гуртовенка В.А., вагаря
комбінату ім. Ілліча Жиляєвої М.А. на 150
тонних електронних вагах ст. Сартана-2
комбінату ім. Ілліча з повною зупинкою
вагона.

07.05.2013 складено комерційний акт №389136/241,
в якому зафіксовано недостачу вугілля
кам'яного марки - СС - слабоспікливе, а
саме вказано, що у вагоні №67092403 прибуло
зазначене вугілля у кількості 64450 тонн
(брутто - 86250 тонн, тара - 21800 тонн), тоді
як згідно документів вага вантажу
становить 68300 тонн (брутто - не вказано,
тара 21800 тонн).

У графі 22 комерційного акта від 07.05.0213
№389136/241 "Опис пошкодження" зазначено, що
відвантаження у вагоні на рівні бортів,
розрівняна; поверхня вантажу не
маркована; над 1-ми люками є скос
довжиною 1500мм на всю ширину вагона на
конус до дверей. Зафіксовано нещільне
прилягання дверей, є закладення
картоном; течі вантажу немає. Вагон
технічно несправний, нещільно закриті
торцеві двері, зазор до 50 мм.

Таким чином, через технічну
несправність вагона недостача вугілля
становить 3850 кг.

18.11.2013 позивач звернувся до відповідача
з претензією №09/4150, в якій просив
відшкодувати 2859,38 грн збитків (357
доларів США 87 центів в перерахунку на
гривню за курсом НБУ 7,99 грн за 1 долар
США).

При зверненні до суду першої інстанції
позивач надав розрахунок суми збитків,
згідно якого кількість вантажу за
документами - 68300 тонн було помножено на
1% (норма природної втрати на спірний
вантаж, згідно ст.24 Багатосторонньої
угоди про міжнародне залізничне
вантажне сполучення (далі - УМВС) від
01.11.1951). Норма нестачі з обсягу, що
дорівнює одному вагону становить 683 кг.

З врахуванням норми природної втрати
розмір відповідальної нестачі
становить 3,167 тонн (3850 кг - 683 кг).

З огляду на параграф 1 ст.25 УМВС розмір
збитків за часткову втрату вантажу
обчислюється за ціною, яка зазначена у
рахунку іноземного постачальника. З
рахунку від 25.04.2013 №89 вбачається, що
вартість тонни вантажу становить 113
доларів США.

Отже, 3,167 тонн*113 доларів США=357 доларів
США 87 центів.

Позивач здійснив перерахунок суми
збитків з врахуванням курсу гривні до
долара США за інформацією НБУ на день
складання позову - 11,25 грн за 1 долар США.

Таким чином, сума збитків, яку просить
стягнути позивач з відповідача складає
4026,03 грн (357 доларів США 87 центів*11,25 грн).

Судом першої інстанції відмовлено у
задоволенні позову, з чим погоджується
суд апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Відповідно до ст.30 Статуту залізниць
України завантаження вантажів у вагони
(контейнери), а також вивантаження з них
здійснюється відправниками та
одержувачами. Залізниці можуть брати
на себе виконання вантажних робіт за
договорами з відправниками або
одержувачами.

З матеріалів справи вбачається, що
відвантаження вугілля відбувалось
відправником за відсутності
представника залізниці.

Придатність рухомого складу для
перевезення вантажу - вагонів в
комерційному відношенні визначається
відправником, якщо завантаження
здійснюється його засобами.

Враховуючи, що вагон завантажено на
території іншої держави - Російської
Федерації, слід також керуватись
Правилами перевезення вантажів
залізничним транспортом насипом і
навалом, затверджених наказом
Міністерства шляхів сполучення Росії
від 16.06.2003 №22.

У пункті 6 вказаних Правил зазначено, що
вагони, які подаються для перевезення
вантажів насипом, мають бути справні.
Перед навантаженням такого виду
вантажу вантажовідправник
зобов'язаний заробити конструктивні
зазори вагонів для виключення
висипання вантажу на залізничні шляхи.

Залізниці, вантажовідправники,
вантажоодержувачі, пасажири,
транспортні, експедиторські і
посередницькі організації та особи,
які виступають від імені
вантажовідправника і
вантажоодержувача, несуть матеріальну
відповідальність за перевезення у
межах і розмірах, передбачених цим
Статутом та окремими договорами (ст.105
Статуту залізниць України).

Відповідно до ст.ст. 110, 111 Статуту
залізниць України залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу від часу його прийняття для
перевезення і до моменту видачі
одержувачу та звільняється від
відповідальності за недостачу вантажу,
зокрема, якщо втрата вантажу відбулась
внаслідок завантаження вантажу
відправником у непідготовлений,
неочищений або несправний вагон; здачі
вантажу до перевезення без зазначення
в накладній особливих властивостей, що
потребують особливих умов або
запобіжних засобів для забезпечення
його збереження під час перевезення.

У разі якщо спір виник з міжнародного
перевезення слід керуватись
Багатосторонньою угодою про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення від 01.11.1951 (УМВС, дата вступу
в силу для України - 05.06.1992).

Залізниця звільняється від
відповідальності за часткову втрату
вантажу, зокрема, якщо втрата відбулась
в зв'язку з тим, що вантажовідправник
здійснив завантаження в несправний для
перевезення вагон (п.12 параграфу 3 ст.23
УМВС).

Згідно з параграфом 4 ст.9 УМВС
придатність вагона для перевезення
вантажу визначається
вантажовідправником (п.3), в іншому
випадку обов'язок доказування
часткової втрати вантажу з вини
залізниці лежить на позивачеві.

Враховуючи, що вагон був завантажено
силами вантажовідправника за
відсутності представника залізниці в
технічно несправний/неперевірений
вагон, позивач не довів наявність вини
залізниці за часткову втрату вантажу.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 16.07.2014 у даній
справі, оскільки воно відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 16.07.2014 у справі
№910/10299/14- без змін.

2. Матеріали справи №910/10299/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Н.Ф. Калатай

Л.М. Ропій