ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014 р.
Справа № 914/2713/14

За позовом: Прокурора Залізничного
району м. Львова в інтересах держави в
особі

позивач: Регіональне відділення фонду
державного майна України по Львівській
області, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сюрприз», м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Публічне акціонерне
товариство Всеукраїнський банк
розвитку», м. Київ

про стягнення неустойки у розмірі 9 894,42
грн.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Чеботар Є.О.

Представники:

Від прокуратури: Леонтьєва Н.Т. -
посвідчення № 005508 від 24.09.2012р.

Від позивача: Парамонов О.С. -
представник за довіреністю № 18-11-00020
від 09.01.2014р.

Від відповідача: Бучківський М.Б. -
представник за довіреністю № 159 від
11.08.2014р. Від третьої особи: не з'явився.
На розгляд господарського
суду Львівської області подано позов
прокурором Залізничного району м.
Львова в інтересах держави в особі
Регіонального відділення фонду
державного майна України у Львівській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сюрприз» про
стягнення заборгованості у розмірі 9
894, 42 грн.

Ухвалою суду від 29.07.2014р. порушено
провадження у справі та призначено
судовий розгляд справи на 11.08.2014р.

Ухвалою суду від 11.08.2014р. залучено
третю особу яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Публічне акціонерне
товариство «Всеукраїнським банк
розвитку» та відкладено розгляд
справи на 16.09.2014р.

В судовому засіданні 16.09.2014р.
оголошено перерву до 29.09.2014р.

29.09.2014р. судом винесено ухвалу про
продовження строку вирішення спору та
відкладено розгляд справи на 13.10.2014р.

В судовому засіданні представник
прокуратури в порядку ст. 22 ГПК України
подав заяву про зменшення позовних
вимог та просить стягнути 9 797,90 грн.
неустойки.

Представник позивача не
заперечує проти зменшення позовних
вимог, про що зробив відмітку на заяві.
Просять позов задоволити повністю з
врахуванням заяви про зменшення
позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовуються
тим, що відповідач у порушення умов
договору оренди №126 індивідуально
визначеного нерухомого майна, що
належить до державної власності від
15.08.2006р. не повернув позивачу
орендоване майно, внаслідок чого
відповідачу нарахована неустойка у
розмірі 9 797,90 грн. за період з 13.08.2013 р.
по 20.01.2014р.(з врахуванням заяви про
зменшення позовних вимог від 13.10.2014р.)

В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечує,
просить в позові відмовити.

09.10.2014р. від третьої особи
надійшло клопотання (вх.№ 42245/14), в якому
просить розгляд справи призначений на
13.10.2014р. розглядати без участі
представника.

Справа розглядається у
відповідності до поданої прокуратурою
13.10.2014р. заяви про зменшення розміру
позовних вимог.

В судовому засіданні 13.10.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Вислухавши представників сторін,
проаналізувавши матеріали справи, суд
встановив наступне.

15.08.2006р. між РВ ФДМУ по Львівській
області (орендодавець) та ТзОВ
«Сюрприз» (орендар) укладено договір
оренди № 126 індивідуально визначеного
нерухомого майна, що належить до
державної власності (надалі - Договір),
згідно умов якого орендодавець
(позивач у справі) передав, а орендар
(відповідач у справі) прийняв в
строкове платне користування державне
окреме індивідуально визначене майно -
частину вбудованого нежитлового
приміщення площею 3,2 кв.м., яке
розміщене на 1-му поверсі будівлі
вокзалу станції Львів, за адресою м.
Львів, площа Двірцева, 1 (надалі - майно),
що перебуває на балансі відокремленого
підрозділу «Вокзалу станції Львів»
ДТГО «Львівська залізниця»
(балансоутримувач).

Відповідно до п. 1.2 Договору, майно
передається в оренду з метою
розміщення пункту обміну валют.

Договором про внесення змін до
Договору від 10.09.2012р. пункт 1.1. Договору
викладено в новій редакції:
«Орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове, платне
користування державне нерухоме майно -
частину нежитлового приміщення,
загальною площею 2,8 кв.м., яке розміщене
на першому поверсі будівлі вокзалу
станції Львів, за адресою: м. Львів, пл.
Двірцева, 1, що перебуває на балансі ВП
«Вокзал станції Львів» ДГТО «Львівська
залізниця».

Орендар вступає в строкове,
платне користування майном у термін,
вказаний у договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього договору та
акту приймання-передачі майна (п.п. 2.1.
Договору).

На виконання умов Договору майно
було передано відповідачу згідно
підписаного між орендодавцем,
орендарем та балансоутримувачем акту
приймання-передачі № 126/2006 від 15.08.2006р.

Договір набирає чинності з дня
підписання і діє протягом 11 місяці з 15
серпня 2006р. по 14 липня 2007р. включно (п.
10.1. Договору).

Строк дії Договору неодноразово
продовжувався.

Рішенням господарського суду
Львівської області у справі № 914/3653/13
від 03.02.2014р. встановлено, що востаннє
строк дії Договору було продовжено по
11.08.2013р. включно, що підтверджується
наявним в матеріалах справи Договором
про внесення змін до Договору оренди
від 10.09.2012р.

Крім цього, сторонами Договору
підписано Договір про внесення змін та
доповнень до Договору оренди від
19.09.2012р., яким п.10.4. Договору викладено в
наступній редакції «Договір оренди
продовжується за наявності письмової
заяви орендаря на адресу орендодавця
за місяць до закінчення Договору
оренди. У разі відсутності заяви однієї
із сторін про припинення цього
Договору або зміни його умов після
закінчення строку його чинності
протягом одного місяця Договір
вважається продовженим на той самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені цим Договором. Зазначені
дії оформляються додатковим договором,
який є невід'ємною частиною Договору
при наявності погодження
балансоутримувача».

Згідно п. 10.10. Договору, чинність
цього Договору припиняється в наслідок
закінчення строку, на який його було
укладено.

Позивач направив відповідачу
заявою від №11-03-05581 від 15.08.2013р. про
припинення Договору, якою повідомив
відповідача пр. про закінчення терміну
дії Договору 12.08.2013р., відмову від
пролонгації та необхідність передати
орендоване приміщення за актом
приймання - передачі. Факт направлення
зазначеної вище заяви підтверджується
копією реєстру від 15.08.2013р. на відправку
рекомендованої кореспонденції РВ ФДМУ
по Львівській області, а її отримання -
копією рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення,
що знаходиться в матеріалах справи.

Судом встановлена, що рішенням
господарського суду Львівської
області від 26.11.2013р. у справі № 914/3772/13
відмовлено в задоволенні позовних
вимог ТОВ «Сюрприз» до РВ ФДМУ по
Львівській області про зобов'язання
відповідача укласти додаток до
договору на продовження строку дії
договору оренди. Вказане рішення
позивачем не оскаржувалося та набрало
законної сили, а тому в силу ст. 35 ГПК
України, факти встановлені у
зазначеному рішенні мають преюдиційне
значення.

Рішенням господарського суду
Львівської області у справі № 914/3653/13
від 03.02.2014р. та постановою Львівського
апеляційного господарського суду у
справі №914/3653/13 від 12.05.2014р. встановлено,
що Договір оренди від 15.08.2006р. припинив
свою 12.08.2013р.

Пунктом 5.6. Договору встановлено,
що в разі припинення або розірвання
договору орендар зобов'язується
повернути балансоутримувачу
орендоване майно у належному стані, не
гіршому ніж на момент передачі його в
оренду, з врахуванням нормального
фізичного зносу.

Відповідно до п. 2.4. Договору у
разі припинення цього Договору, майно
повертається орендарем
балансоутримувачу. Орендар повертає
майно балансоутримувачу аналогічно
порядку, встановленого при передачі
майна орендарю цим договором. Майно
вважається повернутим з моменту
підписання сторонами акту
приймання-передачі.

Обов'язок по складенню акта
приймання - передачі покладається на
сторону, яка передає майно іншій
стороні Договору (п.2.5. Договору).

В матеріалах справи відсутній і
суду не поданий акт приймання -
передачі (повернення) майна, відповідно
до умов Договору.

21.01.2014р. балансоутримувачем
складено акт обстеження орендованого
майна, згідно якого вбачається, що
майно яке було предметом Договору
оренди №126 використовується
балансоутримувачем у своїй
господарській діяльності.

Відповідно до п.10.11. Договору,
встановлено, що взаємовідносини
сторін, не врегульовані цим Договором,
регулюються чинним законодавством
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України
позивач просить стягнути неустойку за
період з моменту припинення Договору -
12.08.2013р. до моменту складання акта
обстеження орендованого майна по
21.01.2014р., за період з 13.08.2013р. по 20.01.2014р. в
сумі 9 797,90 грн. (заява про зменшення
позовних вимог), оскільки орендарем не
виконано свого обов'язку, що повернення
орендованого нерухомого майна згідно
умов Договору.

Доказів повної або часткової
оплати заборгованості сторонами не
подано.

З матеріалів справи та з пояснень
третьої особи вбачається, що
приміщення яке було предметом Договору
оренди було передано ПАТ «ВБР» для
користування згідно договору
суборенди приміщення від 03.05.2012р. У
зв'язку із ухваленим банком рішення про
дострокове припинення дії договору
суборенди на адресу ТзОВ «Сюрприз»
направлялись листи № 6664 від 04.12.2013р., №
7336 від 26.12.2013р. про дострокове
припинення договору з 13.01.2014р., а також
направлявся акт прийому-передачі
приміщення для його підписання із
сторони ТзОВ «Сюрприз». Однак
відповідачем не подано жодних доказів ,
щодо звернення до третьої особи щодо
повернення орендованого майна на
підставі договору суборенди та
підписання акту прийому - передачі.

У зв'язку, з чим ПАТ «ВБР» листом
від 15.01.2014р. вих..№ Р.08/046 звернулось до
начальника Вокзалу станція Львів
(копія листа направлялась ТзОВ
«Сюрприз»), для надання допомоги при
врегулюванню даної проблеми та
передачі орендованого майна ТзОВ
«Сюрпиз» оскільки воно являється
звільненим .

16.01.2014р. ВП «Вокзал станція Львів»
направив лист начальнику РВ ФДМУ по
Львівській області, ПАТ «ВБР» та ТзОВ
«Сюрприз», про те, що 21.01.2014р. буде
створюватись комісія по обстеженню
звільненого майна та запропоновано
прийняти участь в даній комісії.
Представник позивач (ТзОВ «Сюрприз») на
вказану дату та місце не з'явився.
Комісія 21.01.2014р. склала акт обстеження
орендованого майна де встановила, що
станом на 21.01.2014р. приміщення за адресою
м. Львів, пл. Двірцева, 1 загальною
площею 2,8 кв.м., являється звільненим
після чого з 21.01.2014р. ВП «Вокзал станція
Львів» ДТГО «Львівська залізниця»
приступив до використання приміщення у
своїй господарській діяльності.

При винесенні рішення суд виходив
з наступного.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується
зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк
(терміни).

У відповідності до ст. 611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Частиною 2 ст. 26 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» та ч. 2 ст. 291 ГК України
визначено, що договір оренди
припиняється в разі закінчення строку,
на який його було укладено.

Приписами ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» встановлено, що в разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії
договору він вважається продовженим на
той самий термін і на тих самих
умовах, які були передбачені
договором.

Як зазначив ВГС України в
підпункті 4.1. пункту 4 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013р. №12 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна» зі змісту статей 759, 763 і 764
ЦК України, частини другої статті 291 ГК
України, частини другої статті 17 та
частини другої статті 26 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» вбачається, що після закінчення
строку договору оренди він може бути
продовжений на такий самий строк, на
який цей договір укладався, за умови,
якщо проти цього не заперечує
орендодавець. Відтак якщо на дату
закінчення строку договору оренди і
протягом місяця після закінчення цього
строку мали місце заперечення
орендодавця щодо поновлення договору
на новий строк, то такий договір
припиняється.

Згідно зі ст. 785 Цивільного
кодексу України у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до п. 2.4. Договору у
разі припинення цього Договору, майно
повертається орендарем
балансоутримувачу. Орендар повертає
майно балансоутримувачу аналогічно
порядку, встановленого при передачі
майна орендарю цим договором. Майно
вважається повернутим з моменту
підписання сторонами акту
приймання-передачі.

Обов'язок по складенню акта
приймання - передачі покладається на
сторону, яка передає майно іншій
стороні Договору (п.2.5. Договору).

Відповідно п. 5.4. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013р. №12 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про оренду (найм) майна»
застосовуючи приписи статті 785 ЦК
України у розгляді справ зі спорів про
стягнення неустойки за прострочення
виконання зобов'язань з повернення
об'єкта оренди, господарським судам
слід звертати увагу на те, що неустойка,
стягнення якої передбачено частиною
другою статті 785 ЦК України, є
самостійною майновою відповідальністю
у сфері орендних правовідносин і
визначається як подвійна плата за
користування річчю за час
прострочення.

Крім того, слід враховувати, що
передбачені статтею 785 ЦК України
наслідки пов'язані з моментом
припинення договору оренди (найму).
Підстави припинення даного виду
договорів визначені в частині другій
статті 291 ГК України, згідно з якою
договір оренди припиняється, зокрема, у
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного
кодексу України, якщо наймач не виконує
обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Таким чином, для застосування
наслідків, передбачених ч.2 ст.785 ЦК
України, необхідно встановити
обставинами, за яких орендар мав
можливість передати майно, що було
предметом оренди, але умисно цього
обов'язку не виконав.

Аналогічна правова позиція
викладена в постанові Верховного суду
у справі №5015/4879/12 від 19.08.2014р.

Рішення господарського суду
Львівської області у справі № 914/3653/14
від 03.02.2014р. та з матеріалів справи
вбачається, що Договір припинив свою
дію з 12.08.2013р.

Крім цього, в листі третьої особи
(ПАТ «ВБР») вбачається, що банком вжито
усі дій щодо повернення орендовано
майна та підписання акту приймання -
передачі майна.

Однак, відповідач не вжив заходів
щодо отримання майна від третьої особи.
Більш того, як встановлено у судовому
засіданні, отримував орендну плату за
передачу майна в суборенду.

З акту обстеження орендованого
майна від 21.01.2014р., що встановлено, що
станом на 21.01.2014р. приміщення за адресою
м. Львів, пл. Двірцева, 1 загальною
площею 2,8 кв.м., яке було предметом
Договору оренди №126 використовується
балансоутримувачем у своїй
господарській діяльності.

Крім цього, рішенням
господарського суду Львівської
області у справі № 914/3653/13 грн.,
зобов'язано ТзОВ «Сюрприз» повернути
балансоутримувачу за актом приймання -
передачі орендоване майно (в цій
частині рішення набрало законної сили).

Враховуючи той факт, що дія
Договору оренди припинилася, об'єкт
оренди відповідачем не був повернений
позивачу, шляхом його передачі
балансоутримувачу, як це передбачено
Договором (про що свідчить відсутність
в матеріалах справи Акту
приймання-передачі (повернення) майна з
оренди), суд дійшов до висновку,
нарахована неустойка в порядку ст. 785 ЦК
України за період з 13.08.2013 р. по 20.01.2014 р.
в розмірі 9 797,90 грн.(заява про зменшення
позовних вимог від 13.10.2014р.), є
обґрунтовано та такою, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до частини першої,
третьої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Таким чином, судовий збір потрібно
покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сюрприз»
(79007, м. Львів, вул. Б. Лепкого, 14;
ідентифікаційний код 06725046) на користь
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Львівській
області (79000, м. Львів, вул. Січових
Стрільців, 3; ідентифікаційний код 20823070)
неустойку у розмірі 9 797,90 грн.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сюрприз»
(79007, м. Львів, вул. Б. Лепкого, 14;
ідентифікаційний код 06725046) в дохід
Державного бюджету України (отримувач
коштів: ГУ ДКСУ у Личаківському районі
м.Львова; Код отримувача (код за ЄДРПОУ):
38007620; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у
Львівській області; Код банку
отримувача (МФО): 825014; Рахунок
отримувача: 3006; Код класифікації
доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду:
03499974) 1 827,00 грн. судового збору.

4. Накази видати відповідно до ст.
116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено
та підписано 20.10.2014 р.

Суддя
Коссак С.М.