ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року Справа № 23/267-50/360-2012
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Погребняка В.Я., Запорощенка
М.Д.,

за участю представників сторін:

Міністерства фінансів України -
Сотнікової І.В.,

ПАТ "Укрексімбанк" - Волощука Р.А.,

Генеральної прокуратури України -
Збарих С.М.,

Арбітражного керуючого Кирика В.К.,

Українського державного концерну по
матеріально-технічному і сервісному
забезпеченню агропромислового
комплексу "Украгротехсервіс" - Мушка
В.Н.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційні скарги
Міністерства фінансів України та
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 та
ухвалу господарського суду міста Києва
від 24.03.2014 в частині розгляду вимог ДПІ
у Печерському районі Головного
управління Міндоходів м. Києва по
справі №23/267-50/360-2012 за заявою
Структурного підрозділу
нафтогазовидобувного управління
"Полтаванафтогаз" про визнання
банкрутом Українського державного
концерну по матеріально-технічному і
сервісному забезпеченню
агропромислового комплексу
"Украгротехсервіс",-

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.03.2014р. (суддя Мандичев Д.В.)
визнано Державну податкову інспекцію у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
кредитором Українського державного
концерну по матеріально-технічному і
сервісному забезпеченню
агропромислового комплексу
"Украгротехсервіс" з грошовими
вимогами на суму 404 437 260,64 грн.,
зобов'язано розпорядника майна
Українського державного концерну по
матеріально-технічному і сервісному
забезпеченню агропромислового
комплексу "Украгротехсервіс"
арбітражного керуючого Кирика В. К. у
п'ятиденний строк з дня отримання даної
ухвали надати суду уточнений реєстр
вимог кредиторів, оформлений
відповідно до вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
та наказу Міністерства економіки
України "Про затвердження Методичних
рекомендацій щодо заповнення реєстру
вимог кредиторів" від 02.07.2010 р. № 788.,
зобов'язано розпорядника майна
Українського державного концерну по
матеріально-технічному і сервісному
забезпеченню агропромислового
комплексу "Украгротехсервіс"
арбітражного керуючого Кирика В. К.
протягом 10-ти днів повідомити
кредиторів про місце і час проведення
зборів кредиторів та провести
відповідні збори, зобов'язано
розпорядника майна Українського
державного концерну по
матеріально-технічному і сервісному
забезпеченню агропромислового
комплексу "Украгротехсервіс"
арбітражного керуючого Кирика В. К.
надати суду протокол зборів кредиторів
боржника, на яких обрано комітет
кредиторів боржника, а також протокол
засідання комітету кредиторів, на
якому вирішено питання про відкриття
ліквідаційної процедури або процедури
санації боржника, призначення
ліквідатора або керуючого санацією
боржника, відмовлено Державні
податковій інспекції у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві у
визнанні кредитором Українського
державного концерну по
матеріально-технічному і сервісному
забезпеченню агропромислового
комплексу "Украгротехсервіс" на суму 2
833 631 708,00грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 (колегія
суддів: Верховець А.А. - головуючий,
Остапенко О.М., Шипко В.В.) апеляційні
скарги Міністерства фінансів України
та Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
залишено без задоволення. Ухвалу
господарського суду господарського
суду міста Києва від 24.03.2014р. залишено
без змін.

Міністерство фінансів України
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить постанову Київського
апеляційного господарського суду від
17.06.2014 та ухвалу господарського суду
міста Києва від 24.03.2014 в частині відмови
ДПІ у Печерському районі м. Києва у
визнанні її кредитором на суму 2 833 631 708,
00 грн. скасувати та прийняти нове
рішення про визнання ДПІ у Печерському
районі м. Києва кредитором
Українського державного концерну по
матеріально-технічному і сервісному
забезпеченню агропромислового
комплексу "Украгротехсервіс" на
загальну суму 3 238 068 968,74 грн.,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права, зокрема, ст.111-12
ГПК України, та неправильне
застосування норм матеріального
права, зокрема, ст.17 Бюджетного кодексу
України.

ДПІ у Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
звернулась до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить постанову Київського
апеляційного господарського суду від
17.06.2014 та ухвалу господарського суду
міста Києва від 24.03.2014 скасувати та
прийняти нове рішення, яким вимоги ДПІ
у Печерському районі м. Києва Головного
управління Міндоходів у м. Києві у
розмірі 3 238 068 968,74 грн. визнати повністю,
пославшись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального матеріального права , а
саме, ст. ст. 33,34,43 ГПК України та Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Заслухавши доповідь судді Білошкап
О.В., вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів
прийшла до висновку, що касаційні
скарги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами,
Нафтогазовидобудівне управління
„Полтаванафтогаз" Відкритого
Акціонерного Товариства „Укрнафта"
звернулося до господарського суду
міста Києва з заявою про визнання
банкрутом Українського державного
концерну по матеріально-технічному і
сервісному забезпеченню
агропромислового комплексу
„Украгротехсервіс" (далі Концерн
"Украгротехсервіс", боржник).

Ухвалою Арбітражного суду міста Києва
від 03.05.2001 порушено провадження по
справі про банкрутство Українського
державного концерну по
матеріально-технічному і сервісному
забезпеченню агропромислового
комплексу „Украгротехсервіс" .

Ухвалою підготовчого засідання
Арбітражного суду міста Києва від
21.08.2001 призначено розпорядника майна
боржника-арбітражного керуючого
Анісімова В.М. та зобов'язано заявника
подати до офіційного друкованого
органу України оголошення про
порушення справи про банкрутство
боржника.

31.08.2001 в газеті „Голос України" № 155
опубліковано оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство
Українського державного концерну по
матеріально-технічному і сервісному
забезпеченню агропромислового
комплексу „Украгротехсервіс".

09.01.2002 ухвалою попереднього засідання
затверджено реєстр вимог кредиторів,
складений розпорядником майна
боржника Анісімовим В.М. на загальну
суму 150 940 624,17 грн.

12.02.2002 до господарського суду міста
Києва звернулась Державна податкова
інспекція у Печерському районі м. Києва
із заявою про майнові вимоги до
боржника у розмірі 2 252,16 грн.

Заявою від 04.04.2002 ДПІ доповнила свої
кредиторські вимоги та просила визнати
її вимоги на загальну суму 404 437 260, 64 грн.

20.07.2007 р. ДПІ у Печерському районі м.
Києва звернулась до суду із заявою про
збільшення кредиторських вимог, в якій
просила визнати вимоги до боржника в
сумі 2 276 038 488,24 грн. та включити вказану
суму до реєстру вимог кредиторів.

Справа в частині заявлених ДПІ у
Печерському районі м. Києва
кредиторських вимог до Українського
державного концерну по
матеріально-технічному і сервісному
забезпеченню агропромислового
комплексу "Украгротехсервіс"
розглядалась судами неодноразово.

Постановою Вищого господарського суд
України 24.03.2010 ухвалу господарського
суду м. Києва від 30.06.2009 про визнання
кредиторських вимог ДПІ у Печерському
районі м. Києва в сумі 2 276 038 488,24 грн. та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 07.12.2009 у справі
№ 23/267 скасовано, а справу в частині
розгляду кредиторських вимог ДПІ у
Печерському районі м. Києва направлено
на новий розгляд до господарського
суду м. Києва, з тих підстав, що
господарськими судами попередніх
інстанцій в порушення вимог закону, не
були належним чином перевірені
документи, що підтверджують спірні
кредиторські вимоги ДПІ у Печерському
районі м. Києва до боржника, не
з'ясовано чи відшкодовувалась спірна
кредитна заборгованість з Державного
бюджету України.

За результатами нового розгляду
справи, суд першої інстанції визнав
Державну податкову інспекцію у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
кредитором боржника з грошовими
вимогами на суму 404 437 260,64 грн.,
пославшись на те, що боржник у судовому
засіданні погодився із зазначеною
сумою заборгованості, та відмовив ДПІ у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві у
визнанні кредиторських вимог на суму 2
833 631 708,00 грн. з підстав їх
непідтвердженості належними доказами.

Суд апеляційної інстанції погодився з
висновками суду першої інстанції,
пославшись на їх обґрунтованість та
відповідність нормам матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України не погоджується з такими
висновками судів виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.14 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" конкурсні
кредитори, звертаючись до суду з
письмовими заявами з вимогами до
боржника, повинні надати документи, що
підтверджують ці вимоги .

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, Державна податкова
інспекція у Печерському районі м. Києва
звернулась до суду з заявою від 04.04.2002, в
якій доповнила свої кредиторські
вимоги та просила визнати вимоги ДПІ на
загальну суму 404 437 260, 64 грн.

В подальшому в своїх клопотаннях
Державна податкова інспекція у
Печерському районі м. Києва вказала про
заборгованість боржника перед ДПІ в
загальній сумі 3 238 068 968,74 грн., надавши
на підтвердження своїх вимог подання
Головного управління державного
казначейства України №№ 863,864,865,866,867,868
від 24.07.2012р., які направлені до ДПІ у
Печерському районі м. Києва для
застосування безспірного списання
боргу Українського державного
концерну по матеріально-технічному і
сервісному забезпеченню
агропромислового комплексу
"Украгротехсервіс" на загальну суму 3238
068 968,74 грн.

Боржник разом з розпорядником майна за
наслідками розгляду зазначених вимог
повністю або частково визнає їх або
відхиляє, з обґрунтуванням підстав
відхилення, про що розпорядник майна
повідомляє письмово заявників і
господарський суд.

Статтею 15 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що у попередньому
засіданні господарський суд розглядає
реєстр вимог кредиторів, вимоги
кредиторів, щодо яких були заперечення
боржника і які не були включені
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів.

За результатами розгляду
господарський суд виносить ухвалу, в
якій зазначається розмір визнаних
судом вимог кредиторів, які
включаються розпорядником майна до
реєстру вимог кредиторів, та
призначається дата проведення зборів
кредиторів; реєстр вимог кредиторів
повинен включати усі визнані судом
вимоги кредиторів, розмір вимог,
черговість задоволення кожної вимоги,
окремо розмір неустойки (штрафу, пені);
ухвала є підставою для визначення
кількості голосів, які належать
кожному кредитору при прийнятті
рішення на зборах (комітеті)
кредиторів.

Отже, виходячи зі змісту ст.ст.14,15
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" господарський
суд зобов'язаний, зокрема, розглянути
вимоги кредиторів щодо яких були
заперечення боржника та які не були
включені розпорядником майна до
реєстру вимог кредиторів і за
результатами їх розгляду вирішити
питання про включення або не включення
цих вимог до реєстру вимог кредиторів з
визначенням їх розміру.

Якщо господарський суд дійде
висновку, що спірні вимоги кредитора
обґрунтовані та підтверджені
відповідними документами, такі вимоги
визнаються судом; в іншому випадку у
задоволенні таких вимог суд відмовляє
повністю або частково, однак, суд у
будь-якому випадку повинен зробити
обґрунтований висновок щодо поданої
заяви.

Отже, обов'язок розгляду грошових
вимог та надання правового аналізу
поданих кредитором письмових доказів,
підставам виникнення грошових вимог
кредиторів до боржника, їх характеру та
змісту, а також обов'язок встановлення
розміру та моменту виникнення грошових
вимог покладений на господарський суд.

При цьому, суду необхідно дослідити
підстави виникнення майнових вимог, їх
розмір, обґрунтованість, підтвердження
відповідними документами та інше,
тобто перевірити відповідність
законодавству вимог кредиторів.

Тому, незважаючи на визнання боржником
і розпорядником майна грошових вимог
кредиторів, суд самостійно розглядає
кожну заявлену грошову вимогу,
перевіряє її відповідність чинному
законодавству та за результатами
такого розгляду визнає або відхиляє
частково чи повністю грошові вимоги
кредитора.

Як вбачається з матеріалів справи,
приймаючи рішення про визнання
кредиторських вимог ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві до
Українського державного концерну по
матеріально-технічному і сервісному
забезпеченню агропромислового
комплексу "Украгротехсервіс" на суму 404
437 260,64 грн., суд першої інстанції вказав
лише на те, що ці вимоги
підтверджуються наявними у матеріалах
справи документами та визнаються
боржником.

Однак, судом першої інстанції не було
досліджено підстав виникнення
грошових вимог ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві у
визнаній сумі, їх характер та зміст, не
з'ясовано коли саме виникла
заборгованість боржника перед
кредитором та з чого вона складається
(основне зобов'язання, пеня, штраф), не
здійснено правового аналізу заявлених
кредиторських вимог та не зазначено
якими доказами ця заборгованість
підтверджується.

Крім цього, судом першої інстанції не
було виконано вказівок Вищого
господарського суду України, що
містяться в постанові суду касаційної
інстанції від 24.03.2010 та є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи, щодо перевірки
судом документів, які підтверджують
спірні кредиторські вимоги ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів м.
Києва до боржника, з'ясування чи
відшкодовувалась спірна кредитна
заборгованість з Державного бюджету
України, чи виконав боржник свої
зобов'язання щодо використання
німецького кредиту, виділеного під
гарантії Уряду України, наявності у
боржника заборгованості перед
державою, а також періоду виникнення та
характер заборгованості.

Відмовляючи ДПІ у Печерському районі
ГУ Міндоходів м. Києва у визнанні її
кредитором на суму 2 833 631 708, 00 грн., суд
першої інстанції також не дослідив ці
вимоги, не вказав з чого вказані вимоги
складаються та коли вони виникли.

Також суд не вказав підстави, за якими
відхилено заявлені вимоги ДПІ, тобто не
вмотивував своє рішення про відмову у
визнанні кредиторських вимог ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів м.
Києва у розмірі 2 833 631 708, 00 грн.

Крім того, суд першої інстанції не
врахував, що Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
№ 3088-ІІІ від 07.03.2002 були внесені зміни
до ст.14 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" щодо строків
звернення з кредиторськими вимогами до
боржника.

Тому суду слід було перевірити, чи були
дотримані вимоги ст. 14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
при звернені податкових органів з
кредиторськими вимогами.

Отже, судом першої інстанції в
порушення вищезазначених вимог Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не було
фактично розглянуто по суті заявлені
кредиторські вимоги ДПІ у Печерському
районі ГУ Міндоходів м. Києва .

Суд апеляційної інстанції на вказані
порушення суду першої інстанції уваги
не звернув та не надав їм належної
правової оцінки.

Згідно зі ст.ст. 4, 43 ГПК України судове
рішення є законним та обґрунтованим
лише у випадку всебічного повного та
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права.

Рішення суду може ґрунтуватись лише на
тих доказах, які були предметом
дослідження і оцінки судом.

При цьому, згідно зі статтею 43 ГПК
України наявні докази підлягають
оцінці у їх сукупності, і жодний доказ
не має для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи
спростовуючи подані стороною докази,
господарські суди повинні у
мотивувальній частині рішення навести
правове обґрунтування і ті доведені
фактичні обставини, з огляду на які ці
доводи або докази не взято до уваги
судом.

Викладення у рішенні лише доводів та
доказів сторони, на користь якої
приймається рішення, є порушенням
вимог статті 42 ГПК України щодо
рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом.

Всупереч вимог чинного законодавства,
суд апеляційної інстанції не розглянув
в повному обсязі доводи, які були
викладені в поданих апеляційних
скаргах Міністерства фінансів України
та Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві та
належним чином не перевірив висновки
суду першої інстанції.

Вказане порушення норм процесуального
права унеможливлює встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для справи.

Відповідно до ч.1 ст.11110 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови
апеляційного господарського суду є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Згідно ч.1 ст.1119 ГПК України касаційна
інстанція за результатами розгляду
касаційної скарги має право скасувати
рішення першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції і передати
справу на новий розгляд, якщо суд
припустився порушень норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду приходить
до висновку, що постанова Київського
апеляційного господарського суду від
17.06.2014 та ухвала господарського суду
міста Києва від 24.03.2014 в частині
розгляду вимог ДПІ у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів м. Києва прийняті з
порушенням норм ст.43 ГПК України, без
повного та всебічного дослідження всіх
суттєвих обставин справи, тому
підлягають скасуванню, а справа
направленню на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції належить врахувати
вищевикладене, більш повно та всебічно
перевірити дійсні обставини справи,
дати належну оцінку зібраним по справі
доказам, доводам та запереченням
сторін і в залежності від
встановленого та вимог закону
постановити законне та обґрунтоване
рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційні скарги Міністерства
фінансів України та Державної
податкової інспекції у Печерському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 та
ухвалу господарського суду міста Києва
від 24.03.2014 в частині розгляду вимог ДПІ
у Печерському районі Головного
управління Міндоходів м. Києва по
справі №23/267-50/360-2012 скасувати.

Справу №23/267-50/360-2012 в частині розгляду
вимог ДПІ у Печерському районі
Головного управління Міндоходів м.
Києва направити на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Погребняк В.Я. Запорощенко М.Д.