ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р.
Справа № 922/2143/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Гетьман Р.А., суддя Білоусова Я.О.,
суддя Лакіза В.В.,

при секретарі Катренко І.С.

за участю:

представника УПФУ у Фрунзенському
районі - Мельникової М.М. за
довіреністю від 10.06.2014 р. №6277/34-07,

ліквідатора - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова (вх.
№1688Х/2-8) на ухвалу господарського суду
Харківської області від 03.06.14 у справі
№ 922/2143/13

за заявою Управління Пенсійного фонду
України у Фрунзенському районі м.
Харкова, м. Харків

до Публічного акціонерного товариства
"Харківське автотранспортне
підприємство 16330", м. Харків

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.06.2014 р. у
справі №922/2143/13 (суддя Кононова О.В.)
відмовлено Управлінню Пенсійного
фонду України у Фрунзенському районі м.
Харкова (далі - УПФУ у Фрунзенському
районі м. Харкова) в задоволенні заяви
(вх. №15839 від 15.05.2014 р.) з поточними
грошовими вимогами до Публічного
акціонерного товариства "Харківське
автотранспортне підприємство 16330" (далі
- ПАТ "Харківське автотранспортне
підприємство 16330") на суму 57632,67 грн.

Ухвала місцевого господарського суду
мотивована тим, що у боржника згідно зі
ст. 38 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не може
виникати додаткових зобов'язань, у тому
зі сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), крім витрат,
які безпосередньо пов'язані зі
здійсненням ліквідаційної процедури.

Управління Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова не
погодилось з зазначеною ухвалою
місцевого господарського суду,
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
чинного законодавства, що діє в системі
пенсійного забезпечення, просить
скасувати ухвалу господарського суду
Харківської області від 03.06.2014 р. у
справі №922/2143/13, ухвалити нове рішення,
яким задовольнити заяву управління
Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова про
визнання грошових вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги заявник зазначає, що з
урахуванням приписів частини 2 статті
23, частини 1 статті 38 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
розділу 6 Інструкції "Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України" та статті 106 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", УПФУ у
Фрунзенському районі м. Харкова має
право на визнання та включення до
реєстру вимог у розмірі 57 632,67 грн.

Також скаржник вказує на те, що
недоїмка зі сплати страхових внесків
не підлягає списанню, крім випадків
повної ліквідації юридичної особи. До
дати внесення до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису про державну
реєстрацію припинення юридичної особи
підприємство не звільнено від
покладених на нього відповідно до
зазначеного Закону обов'язків щодо
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
його працівникам.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 25.06.2014 р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 10.07.2014 р.

26.06.2014 р. на виконання листа Вищого
господарського суду (вх. №4983 від 24.06.2014
р.) та згідно з п. 4.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
24.10.2011 р. №11 "Про деякі питання практики
застосування розділу ХІІ-1
Господарського процесуального кодексу
України" апеляційне провадження у
справі №922/2143/13 з розгляду апеляційної
скарги Управління Пенсійного фонду
України у Фрунзенському районі м.
Харкова (вх. №1688Х/2-8 від 23.06.2014 р.) на
ухвалу господарського суду
Харківської області від 03.06.2014 р. було
зупинено, матеріали справи №922/2143/13
скеровано до Вищого господарського
суду України для здійснення
касаційного провадження за касаційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Фрунзенському районі м.
Харкова на ухвалу господарського суду
Харківської області від 18.03.2014 р. та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014 р. у
даній справі.

Враховуючи здійснення касаційного
провадження за вищезазначеною скаргою
та повернення матеріалів справи
№922/2143/13 до Харківського апеляційного
господарського суду та керуючись ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України, 02.10.2014 р. апеляційне
провадження за скаргою Управління
Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова (вх.
№1688Х/2-8 від 23.06.2014 р.) було поновлене,
розгляд справи призначений на 16.10.2014 р.

В судове засідання 16.10.2014 р. з'явився
представник заявника, який підтримав
вимоги апеляційної скарги та просив її
задовольнити, а оскаржувану ухвалу -
скасувати.

Ліквідатор боржника - арбітражний
керуючий Севостьянов Є.В. в дане судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи.

Враховуючи належне повідомлення
сторін, ліквідатора про час та місце
засідання суду, а також те, що явка
представників учасників процесу не
була визнана судом обов'язковою, та
приймаючи до уваги встановлений ч. 2
ст.102 ГПК України 15-денний термін для
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
місцевого господарського суду, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
ліквідатора за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
заявника, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлених
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та розглянувши в
порядку статті 101 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено господарським судом
першої інстанції, постановою
господарського суду Харківської
області від 10.10.2013 р. у справі № 922/2143/13
ПАТ "Харківське автотранспортне
підприємство-16330" визнано банкрутом.
Ліквідатором призначено арбітражного
керуючого Севостьянова Є.В., якого
зобов'язано в строк до 10.10.2014 р. виконати
ліквідаційну процедуру. Зокрема, в
п'ятиденний строк опублікувати
відомості про визнання банкрутом ПАТ
"Харківське автотранспортне
підприємство-16330" із зазначенням
повного найменування боржника, його
поштової адреси, банківських
реквізитів, найменування та адреси
господарського суду, номера справи,
відомостей про ліквідатора, строку,
протягом якого кредитори мають право
заявляти свої претензії до боржника.

На виконання постанови суду ліквідатор
надав газету "Голос України" від 25.10.2013
р. № 200(5700), в якій було здійснено
публікацію відповідного оголошення.

15.05.2014 р. УПФУ в Фрунзенському районі м.
Харкова подало до господарського суду
Харківської області заяву (вх. № 15839) з
поточними грошовими вимогами до ПАТ
"Харківське автотранспортне
підприємство - 16330" на суму 57632,67 грн.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим,
що внаслідок порушення боржником вимог
пункту 2 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
розділу 6 Інструкції "Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України", затвердженої постановою
правління Пенсійного Фонду України від
19.12.2003 р. №21-1, боржник зобов'язаний
відшкодувати Пенсійному фонду кошти на
виплату та доставку пільгових пенсій,
але кошти Пенсійним фондом отримані не
були, в зв'язку з чим у боржника виникла
заборгованість на загальну суму 57 632,67
грн.

Місцевим господарським судом
встановлено, що в березні та квітні 2014
р. боржнику було направлено
відповідні повідомлення №59 від 18.03.2014
р. та №85 від 16.04.2014 р., що склалися на
підставі відомостей відділів
призначення пенсій органів Пенсійного
фонду України (т. 6 а. с. 63, 76).

03.06.2014 р. місцевим господарським судом
винесено оскаржувану ухвалу про
відмову Управлінню Пенсійного фонду
України у Фрунзенському районі м.
Харкова в задоволенні заяви з
поточними грошовими вимогами до
Публічного акціонерного товариства
"Харківське автотранспортне
підприємство 16330" на суму 57632,67 грн.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
погоджується з таким висновком
господарського суду Харківської
області, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 8 статті
23 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" поточні
кредитори з вимогами до боржника, які
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство, можуть
пред'явити такі вимоги після прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури.

Згідно з частиною 1 статті 38 вказаного
Закону з дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури: господарська діяльність
банкрута завершується закінченням
технологічного циклу з виготовлення
продукції у разі неможливості її
продажу за виключенням укладення та
виконання договорів, що мають на меті
захист майна банкрута або забезпечення
його збереження (підтримання) у
належному стані, договорів оренди
майна, яке тимчасово не
використовується, на період до його
продажу в процедурі ліквідації тощо;
строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута вважається таким,
що настав; у банкрута не виникає жодних
додаткових зобов'язань (у тому числі зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури; вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки у межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Тобто, вказана норма права встановлює,
що з дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури у банкрута не виникає жодних
додаткових зобов'язань (у тому числі зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури; у такої особи
виникає особливий статус.

Приписами частини 2 статті 41 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", зокрема,
передбачено, що з дня визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури ліквідатор повідомляє
працівників банкрута про звільнення та
здійснення його відповідно до
законодавства України про працю.
Виплата вихідної допомоги звільненим
працівникам банкрута провадиться
ліквідатором у першу чергу за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
банкрута, або отриманого для цієї мети
кредиту.

Відповідно до частини 8 статті 41 Закону
про банкрутство кошти, які надходять
при проведенні ліквідаційної
процедури, зараховуються на основний
рахунок боржника. З основного рахунка
здійснюються виплати кредиторам у
порядку черговості, визначеному цим
Законом.

Статтею 45 Закону про банкрутство
передбачена черговість задоволення
вимог кредиторів. У другу чергу
задовольняються вимоги, що виникли
внаслідок зобов'язань із сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інше соціальне
страхування, крім вимог, задоволених
позачергово, з повернення
невикористаних коштів Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності.

Таким чином, у відповідності до статей
38, 41, 45 Закону про банкрутство, у
ліквідаційній процедурі нові
зобов'язання у банкрута можуть
виникати виключно у випадках, прямо
передбачених Законом про банкрутство.
Такими випадками є зобов'язання з
оплати комунальних і експлуатаційних
витрат та інших витрат, пов'язаних із
здійсненням ліквідаційної процедури
(частина 8 статті 41 Закону).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування
платники збору, визначені у частині
другій цієї статті, сплачують до
Пенсійного фонду України у порядку,
визначеному законодавством України.

Процедура стягнення заборгованості зі
сплати внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування (далі -
страхові внески), сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій та інших
платежів до бюджету Пенсійного фонду
України, нарахування і сплати
фінансових санкцій та пені, а також
відшкодування підприємствами витрат
Пенсійного фонду України на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, визначена
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. № 21-1 та зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 16.01.2004 р.
за № 64/8663, якою передбачено, що
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій
працівниками підприємства
здійснюється до внесення запису до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців про
державну реєстрацію припинення
юридичної особи.

Пунктом 2 Прикінцевих положень Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
передбачено, що підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком № 1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, починаючи
з дня набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

Виходячи з викладеного порядку
формування джерел (коштів, призначених
на оплату праці), з яких підприємства та
організації здійснюють внесення до
Пенсійного фонду України плати, що
покривають фактичні витрати на виплату
та доставку пільгових пенсій, та
враховуючи, що відповідно до норм
(пункт 2 статті 41 Закону України від
22.12.2011) з дня визнання підприємства
банкрутом та відкриття відносно нього
ліквідаційної процедури працівників
цього підприємства повідомляється про
звільнення в установленому законом
порядку, кошти на оплату праці не
перераховуються, виплата заробітної
плати припиняється, а фонд оплати праці
саме з метою оплати праці працівників з
вказаного часу припиняє своє
формування.

Імперативною нормою - частиною 2 статті
2 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", встановлено,
що цей Закон має пріоритет перед іншими
законодавчими актами України у
регулюванні відносин, пов'язаних з
банкрутством суб'єктів
підприємницької діяльності, за
винятком випадків, передбачених цим
Законом.

З огляду на викладені норми права та
обставини справи, з урахуванням
приписів статті 38 Закону про
банкрутство, колегія суддів дійшла
висновку, що з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута та зобов'язань
щодо сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів),
повернення коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності вважається таким, що
настав.

Враховуючи, що чинним законодавством
не передбачена капіталізація витрат
на виплату і доставку відповідних
пенсій, тому у ліквідаційній процедурі
в установлений Законом строк можуть
бути заявлені лише ті вимоги щодо
витрат на виплату і доставку
відповідних пенсій, які виникли в
процедурах розпорядження майном та
санації, оскільки після визнання
боржника банкрутом відповідні
зобов'язання не виникають.

Отже, звернення Управління Пенсійного
фонду України у Фрунзенському районі
м. Харкова до суду з грошовими вимогами
у розмірі 57632,67 грн., які виникли після
визнання боржника банкрутом та
введення ліквідаційної процедури, є
необґрунтованим.

За таких обставин ухвала
господарського суду Харківської
області від 03.06.2014 р. у справі 922/2143/13
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга УПФУ у Фрунзенському
районі м. Харкова - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 99, 101, п.1. ст. 103, ст. ст. 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Фрунзенському районі м. Харкова
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 03.06.2014 р. у
справі №922/2143/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 21.10.2014
р.

Головуючий суддя
Гетьман Р.А.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Лакіза В.В.