номер провадження справи 19/88/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2014
Справа № 908/3331/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» (69600, м.
Запоріжжя, вул. Теплична, 18)

до Приватного акціонерного товариства
«Завод напівпровідників» (69600, м.
Запоріжжя, вул. Теплична, 16)

про стягнення 265730,64 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: Дерев’янко О.В. -
представник за довіреністю № 06 від
03.01.14.

Від відповідача: Гребенюк Т.В. -
представник за довіреністю № 21/12-юр від
02.04.14.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Запорізької
області 11.09.14. звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
«Завод напівпровідників» про
стягнення 265730,64 грн. заборгованості за
Договором № 44 про прийом фекальних
стоків від 01.01.14., з яких: 231889,09 грн. - сума
основного боргу, 16659,60 грн. - пені, 2566,42
грн. - 3% річних, 14615,53 грн. - інфляційних
втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення умов Договору
та вимог чинного законодавства України
не виконав свої зобов'язання перед
позивачем по сплаті вартості отриманих
послуг, внаслідок чого у Приватного
акціонерного товариства «Завод
напівпровідників» виникла
заборгованість перед Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат».

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 15.09.14. порушено
провадження у справі № 908/3331/14,
присвоєно справі номер провадження
19/88/14, розгляд справи призначено на
30.09.14. о 10-50.

Представник позивача в судовому
засіданні 30.09.14. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Запорізький титано-магнієвий
комбінат» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому
засіданні 30.09.14. визнав позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідач має право визнати позов
повністю або частково…

Згідно зі ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
визнання відповідачем позову, суд
приймає рішення про задоволення позову
за умови, що дії відповідача не
суперечать законодавству або не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення у справі № 908/3331/14.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

01.01.14. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» (далі -
Постачальник) та Приватним акціонерним
товариством «Завод напівпровідників»
(далі - Замовник) укладено Договір № 44
про прийом фекальних стоків (далі -
Договір).

У відповідності до умов Договору,
Постачальник приймає протягом 2014 року
фекальні стоки в кількості - 58531,4 м3 за
рік, в тому числі по кварталам: І
квартал - 14432,4 м3, ІІ квартал - 14592,76 м3, ІІІ
квартал - 14753,12 м3, ІV квартал - 14753,12 м3 (п.
1.1 Договору).

Кількість фекальних стоків, прийнятих
в систему фекальної каналізації
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат»
встановлюється по споживанню питної
води (холодна плюс гаряча) в розмірі,
який встановлюється щорічним
розрахунком водогосподарського
балансу (п. 1.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору сторони встановили,
що за прийняті фекальні стоки
встановлена договірна ціна: за повною
фактичною собівартістю з врахуванням
10% рентабельності.

Орієнтовна сума за Договором на момент
складання Договору: 731689,32 грн. (п. 3.2
Договору).

Згідно з п. 2.2.3 Договору встановлено, що
щомісячно сторони оформлюють
двосторонній акт, який є невід'ємною
частиною Договору. Акти повинні бути
оформлені сторонами не пізніше 5-го
числа наступного місяця. У випадку
неявки представника Замовника для
підписання акту Постачальник складає
односторонній акт, який є підставою для
розрахунку сторін.

Позивач посилається на те, що ним
належним чином та в строки виконано
зобов'язання за Договором, а саме,
надано послуги на загальну суму 231889,09
грн., що підтверджується двосторонньо
підписаними актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг): № ОУ-0000017 від
31.01.14., № ОУ-0000058 від 28.02.14., № ОУ-0000093 від
31.03.14., № ОУ-0000145 від 30.04.14., № ОУ-0000223 від
31.05.14., № ОУ-0000224 від 31.05.14., № ОУ-0000242 від
30.06.14., а також виставленими відповідачу
на підставі зазначених вище актів
рахунками-фактури: № 14-0000046 від 31.01.14. на
суму 62583,40 грн., № 14-0000132 від 28.02.14. на суму
48646,91 грн., № 14-0000202 від 31.03.14. на суму 32034,31
грн., № 14-0000291 від 30.04.14. на суму 29501,72 грн.,
№ 14-0000381 від 31.05.14. на суму 14370,84 грн., №
14-0000382 від 31.05.14. на суму 15081,61 грн., №
14-0000473 від 30.06.14. на суму 29670,30 грн., які
були надані відповідачу разом з
наданими послугами, належним чином
засвідчені копії яких містяться в
матеріалах справи.

Відповідач, в свою чергу, умови
Договору про оплату за отримані
послуги належним чином не виконав,
грошові кошти в розмірі 231889,09 грн. за
надані послуги позивачу не
перерахував.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує на те, що відповідач
вартість наданих послуг в повному
обсязі не оплатив, чим порушив умови
Договору та вимоги чинного
законодавства України, в зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем станом на день звернення
позивача до суду з даним позовом склала
231889,09 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Одностороння відмова від
виконання зобов`язання не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903
Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу. Якщо
інше не встановлене договором. Якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Пунктом 4.1 Договору сторони
передбачили, що Замовник до 10-го числа
звітного місяця перераховує на
поточний банківський рахунок
Постачальника аванс у розмірі 100% від
вартості прийнятих фекальних стоків за
попередній звітний місяць самостійно
без розрахунку.

Кінцевий розрахунок за фактично
прийняті фекальні стоки в звітному
місяці здійснюється Замовником
протягом 3-х банківських днів з моменту
виставлення рахунку Постачальником.

Датою оплати вважається дата
зарахування грошових коштів на
поточний банківський рахунок
Постачальника.

Судом встановлено, що свої зобов'язання
за Договором позивачем виконано у
повному обсязі, а саме, позивачем
надано послуги відповідачеві на
загальну суму 231889,09 грн., що
підтверджується двосторонньо
підписаними актами здачі-прийняття
робіт (надання послуг): № ОУ-0000017 від
31.01.14., № ОУ-0000058 від 28.02.14., № ОУ-0000093 від
31.03.14., № ОУ-0000145 від 30.04.14., № ОУ-0000223 від
31.05.14., № ОУ-0000224 від 31.05.14., № ОУ-0000242 від
30.06.14., а також виставленими відповідачу
на підставі зазначених вище актів
рахунками-фактури: № 14-0000046 від 31.01.14. на
суму 62583,40 грн., № 14-0000132 від 28.02.14. на суму
48646,91 грн., № 14-0000202 від 31.03.14. на суму 32034,31
грн., № 14-0000291 від 30.04.14. на суму 29501,72 грн.,
№ 14-0000381 від 31.05.14. на суму 14370,84 грн., №
14-0000382 від 31.05.14. на суму 15081,61 грн., №
14-0000473 від 30.06.14. на суму 29670,30 грн.,
належним чином засвідчені копії яких
містяться в матеріалах справи.

Вказані вище акти містять дати
складання, дати підписання сторонами, а
також підписані з боку позивача та
відповідача без зауважень та
претензій, та беручі до уваги той факт,
що відповідач не заперечив проти
підписання вказаних актів, суд вважає
дані акти належними та погодженими між
сторонами.

Згідно з п. 7.2 Договору встановлено, що
строк дії Договору з 01.01.14. по 31.12.14. або
до його розірвання у встановленому
порядку.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що Договір, на даний час та на час
виконання зобов'язань є діючим.

Судом встановлено, що відповідач, в
порушення умов Договору, оплату за
надані послуги у повному обсязі не
здійснив, в зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем за Договором № 44 про прийом
фекальних стоків від 01.01.14. становить
231889,09 грн.

Крім того, існування заборгованості у
Приватного акціонерного товариства
«Завод напівпровідників» перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» в розмірі
231889,09 грн. не заперечується
відповідачем, про що свідчить
двосторонньо підписаний сторонами акт
звірки взаємних розрахунків станом на
01.07.14.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що заборгованість відповідача перед
позивачем за неналежне виконання умов
Договору становить 231889,09 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості,
про яку заявлено в позовній заяві,
відповідачем до матеріалів справи не
надано.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по платежах,
позивач на підставі ст. 625 Цивільного
кодексу України просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 2566,42 грн. - 3
% річних та 14615,53 грн. - інфляційних
втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо іншій розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 2566,42 грн. - 3 % річних
та 14615,53 грн. - інфляційних втрат (за
обґрунтованим розрахунком позивача).

Також, позивач на підставі п. 5.1
Договору № 44 про прийом фекальних
стоків від 01.01.14. просить суд стягнути з
відповідача 16659,60 грн. - пені.

Пунктом 5.1 Договору сторони
передбачили, що за прострочення оплати
за фактично прийняті фекальні стоки
Замовник за вимогою Постачальника
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, а також додатково до
цього 3% річних від простроченої суми та
пеню в розмірі 0,5% від суми
заборгованості за кожний день
прострочення до повного погашення
боргу або надання від Замовника
банківської гарантії чи інших
узгоджених з Постачальником гарантій
забезпечення своїх зобов'язань, які не
протиріч ять законодавству України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
16659,60 грн. (за обґрунтованим розрахунком
позивача).

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат»
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Завод
напівпровідників» (69600, м.
Запоріжжя, вул. Теплична, 16, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Запорізький
титано-магнієвий комбінат» (69600,
м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18, ) 231889 (двісті тридцять одну
тисячу вісімсот вісімдесят дев'ять)
грн. 09 коп. - суми основного боргу, 16659
(шістнадцять тисяч шістсот п'ятдесят
дев'ять) грн. 60 коп. - пені, 2566 (дві тисячі
п'ятсот шістдесят шість) грн.42 коп. - 3%
річних, 14615 (чотирнадцять тисяч шістсот
п'ятнадцять) грн. 53 коп. - інфляційних
втрат, 5314 (п'ять тисяч триста
чотирнадцять) грн. 61 коп. - судового
збору.

3. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 06.10.14.

Суддя
І.В.
Давиденко