ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р.Справа № 922/4384/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання
Алексєєвій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства
"РОТОР" (м. Дніпропетровськ) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Славутич-Сервіс" (м.
Луганськ) про стягнення коштів, за
участю представників стоірн:

позивача - Шмельової І.К. (довіреність
від 08.01.14 р.),

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача
основний борг в сумі 86134,80 грн., пеню в
розмірі 5680,31 грн., 3% річних в розмірі 696,00
грн. та штраф у розмірі 20% - 17226,96 грн.
Свої позовні вимоги обґрунтовує
невиконанням відповідачем зобов'язань
за договором №38 від 28.05.2013 р.

Позивач не надав витребувані судом
документи.

Представник позивача надав письмове
пояснення щодо причин ненадання
витребуваних судом документів.

Відповідач не надав відзив на позов і
витребувані судом документи.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, хоча
відповідач був належним чином
повідомлений про день, час та місце
розгляду справи.

Справа розглядається за наявними в ній
матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

28.05.2013 р. сторонами був підписаний
договір №38 (надалі - договір), за яким
постачальник (позивач) зобов'язався
передати у власність покупцю товар
згідно даного договору (надалі - товар),
а покупець (відповідач) зобов'язався
прийняти цей товар та оплатити його на
умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору кількість,
асортимент, найменування, ціну, строк,
адресу та умови поставки товару
сторони зазначають у специфікаціях.

Відповідно до п. 1.3 вказаного договору
специфікації, накладні,
рахунки-фактури є невід'ємною частиною
цього договору.

Пунктом 1.5 цього ж договору сторони
узгодили, що поставка товару
здійснюється партіями у відповідності
з підписаними та скріпленими печатками
сторін специфікаціями.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник
зобов'язаний передати товар в строки та
на умовах, вказаних в специфікації, за
наявністю даного товару на складі
постачальника. У випадку відсутності
(повної або часткової) товару або в
інших випадках неможливості здійснити
поставку, постачальник повідомляє про
це покупця засобами факсимільного або
телефонного зв'язку, після чого сторони
узгоджують нові строки та кількість
поставки.

Відповідно до п. 2.2 даного договору
датою поставки товару є дата
фактичного отримання покупцем товару у
постачальника згідно накладної,
підписаної уповноваженими
представниками сторін та скріпленої
печатками сторін. Право власності на
товар переходить в момент фактичного
отримання товару.

Пунктом 2.3 зазначеного договору
сторони визначили, що прийом-передача
товару здійснюється відповідно до умов
Інкотермс в редакції 2000 року, які
сторони вказують в специфікації.

Згідно з п. 4.1 даного договору ціна на
товар базується на відомостях,
вказаних в прайс-листах постачальника,
які є невід'ємною частиною цього
договору, та може бути змінена по
передчасному узгодженню з покупцем
відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.3 договору загальною
вартістю договору є сумарна вартість
товару, що зафіксована в специфікації
та накладних.

Пунктом 5.2 договору сторони узгодили,
що оплата по даному договору
здійснюється покупцем в строки та на
умовах, вказаних в специфікації.

Позивач не надав на вимогу
господарського суду Харківської
області копії специфікацій до договору
№38 від 28.05.2013 р., копії прайс-листів до
зазначеного договору та доказів
настання строку оплати відповідачем
товару.

Представник позивача пояснив в
судовому засіданні, що ним були
виставлені на оплату
рахунки-специфікації №СФ-0000708 від
07.05.2014 р., №СФ-0000752 від 14.05.2014 р. та
№СФ-0000957 від 17.06.2014 р., а інші
специфікації між сторонами не
укладалися.

Посилання представника позивача на
вищевказані рахунки-специфікації як на
передбачену договором специфікацію,
суд вважає безпідставними, оскільки:
по-перше, згідно з п. 1.5 договору №38 від
28.05.2013 р. специфікації повинні бути
підписані та скріплені печатками
сторін, а рахунки-специфікації №СФ-0000708
від 07.05.2014 р., №СФ-0000752 від 14.05.2014 р. та
№СФ-0000957 від 17.06.2014 р. підписані тільки
позивачем; по-друге, позивач не надав
доказів вручення або отримання
відповідачем зазначених вище
рахунків-специфікацій; по-третє,
рахунки-специфікації виписані
позивачем разом з відповідними
видатковими накладними, тобто у день
поставки, а не в день укладання
договору.

Таким чином, відповідач не знав ані
предмету договору, ані умов поставки
товару, ані ціни та умов оплати товару.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

В зв'язку з чим, договір є неукладеним,
оскільки у договорі відсутні узгоджені
сторонами істотні умови договору
поставки - предмет та ціна договору, а
також строк поставки товару.

Таким чином, суд вважає, що товар був
поставлений не за договором, а по
видатковим накладним.

Згідно з ст. 1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача пені в сумі 5680,31 грн. та
штрафу у розмірі 20% в сумі 17226,96 грн.,
передбачених договором №38 від 28.05.2013 р.,
необґрунтованими, недоведеними та не
підлягаючими задоволенню повністю.

Позивач поставив відповідачу товар по
видатковим накладним №РН-0000679 від
07.05.2014 р. на суму 13000,00 грн., №РН-0000722 від
14.05.2014 р. на суму 5759,86 грн. та №РН-0000923 від
17.06.2014 р. на суму 67374,94 грн., всього на
загальну суму 86134,80 грн., про що свідчить
підпис представника відповідача в цих
накладних про одержання товару.

Посилання представника позивача на
копію довіреності №1357 від 19.06.2014 р. як
на доказ отримання відповідачем товару
за вказаним договором, суд вважає
безпідставними, оскільки вона видана
через два дні після передачі товару.

Відповідач не оплатив отриманий товар,
в зв'язку з чим виникла заборгованість
в сумі 86134,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання виникають з договору або
інших підстав, зазначених у статті 11 ЦК
України, ст. 174 ГК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу
зобов'язання одна особа (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, як-от:
передати майно, виконати роботу,
сплатити гроші та інше або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги, в частині стягнення
заборгованості за поставлений товар по
видатковим накладним в загальній сумі
86134,80 грн., обґрунтованими, доведеними
та підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних
за період з 21.05.2014 р. по 29.09.2014 р. в
загальній сумі 696,00 грн.

Відповідач не надав суду доказів
сплати заборгованості та 3% річних або
будь-які заперечення.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги в частині стягнення 3% річних за
період з 21.05.2014 р. по 29.09.2014 р. в загальній
сумі 696,00 грн. обґрунтованими,
доведеними та підлягаючими
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за необхідне в позові відмовити
частково.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір
належить стягнути з відповідача на
користь позивача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 174, 193, 230, 231 ГК України,
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 625, 692 ЦК України, ст. 1
Закону України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання", ст.ст. 33-35, 43, 49, 75, 82-85 ГПК
України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Славутич-Сервіс" (91055,
м. Луганськ, вул. Інтернаціональная,
буд.17. Код ) на користь
Приватного підприємства "РОТОР" (49064, м.
Дніпропетровськ, проспект Калініна,
буд.61, кв.12. Код )
заборгованість за поставлений товар по
видатковим накладним №РН-0000679 від
07.05.2014 р., №РН-0000722 від 14.05.2014 р. та
№РН-0000923 від 17.06.2014 р. на загальну суму
86134,80 грн., 3% річних за період з 21.05.2014 р.
по 29.09.2014 р. в загальній сумі 696,00 грн. та
судовий збір в сумі 1736,62 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 21.10.2014 р.

Суддя В.І. Ольшанченко