ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2014 року Справа № 904/3734/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді Дерепи
В.І.суддівБондар С.В. (доповідач), Кривди
Д.С.розглянувши матеріали касаційної
скарги за участю представників :
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Скелябудінвест" від позивача: не
з'явились від відповідача: не з'явились
від третьої особи: не з'явилисьна
рішенняГосподарського суду
Дніпропетровської області від 29.07.2014
року та постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
28.08.2014 рокуу справі№ 904/3734/14за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Скелябудінвест"доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Спецбудконструкція" третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Публічне акціонерне товариство
"Авіаційна компанія
"Дніпроавіа"провизнання недійсним п.4
додаткової угоди до договору підряду

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Скелябудінвест" (далі позивач)
звернулось з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Спецбудконструкція" (далі відповідач)
про визнання недійсним п. 4 додаткової
угоди № 2 від 20.03.3012 року (далі додаткова
угода) до договору підряду від 29.04.2011
року № 11-97- П (далі Договір), в частині
доповнення п.п. 2.1 п.2 Договору умовою
наступного змісту: "за виконання
функцій генпідрядника субпідрядник,
тобто Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Скелябудінвест" перераховує на
рахунок Генпідрядника грошові кошти у
розмірі 1 % від вартості виконаних робіт
субпідрядником на підставі підписних
актів приймання виконаних робіт за
формою КБ - 2 в та довідок КБ - 3".

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тією обставиною, що оплата
за функції Генпідрядника входить до
вартості робіт, яка визначена
договором між відповідачем та
замовником (третя особа) і зобов'язання
по оплаті функцій Генпідрядника не
могло перекладатись на субпідрядника
та посилається при цьому на статті 203,
215, 229, 230, 838 ЦК України.

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровського області від 29.07.2014
року, в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
28.08.2014 року в задоволенні апеляційної
скарги позивача було відмовлено, а
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

Суди прийшли до висновку про те, що
підстави для визнання недійсним п.4
Додаткової угоди до Договору відсутні.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими рішеннями, позивач звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою, в якій просить
скасувати прийняті у справі судові
рішення, а справу направити на новий
розгляд до Господарського суду
Дніпропетровської області.

В своїй касаційній скарзі позивач
звертає увагу на ту обставину, що суди
при прийняті оскаржуваних рішень не
вірно застосували норми діючого
законодавства.

Заслухавши суддю доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування
норм діючого законодавства, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

26.03.2010 року між Публічним акціонерним
товариством "Авіаційна компанія
"Дніпроавіа" (далі третя особа) та
відповідачем був укладений Договір
підряду № 10 - 36 - П (третя особа -
замовник, відповідач - підрядник) - (а.с.
44-45).

Предметом Договору підряду є виконання
відповідачем на свій ризик власними
силами, способами та методами роботи по
будівництву ангару для базового
технічного обслуговування літаків - В -
737, Е - 145, за адресою : аеропорт м.
Дніпропетровськ.

29.04.2011 року між сторонами у справі був
укладений Договір (відповідач -
підрядник, позивач - субпідрядник) - а.с.
11-13.

Предметом Договору є виконання
субпідрядником на свій ризик, власними
силами та способами, методами роботи по
внутрішнім оздоблювальним роботам на
першому та другому поверхах ангару для
літаків (В - 737, Е - 145) на об'єкті аеропорт
у м. Дніпропетровськ.

До матеріалів справи залучені
додаткові угоди № 1 та № 2 від 18.08.2011
року та 20.03.2012 року, які укладені
сторонами у справі до Договору.

Додаткова угода № 2 підписана, як
сторонами у справі (відповідач -
генпідрядник, позивач - субпідрядник)
так і третьою особою, як замовником
робіт.

У пункті 4 Додаткової угоди зазначено,
що доповнюється підпункт 2.1. п. 2
(Договору) наступним: "за виконання
функцій Генпідрядника, субпідрядник
перераховує на рахунок Генпідрядника
грошові кошти у розмірі 1 % від вартості
виконаних робіт субпідрядником на
підставі підписаних актів приймання
виконаних робіт за формою КБ - 2 - в та
довідок КБ - 3."

Взаємовідносини між сторонами у справі
та третьою особою регулюються
законодавством про підряд.

Відповідно до ч. 1 ст. 838 ЦК України
підрядник має право, якщо інше не
встановлено договором, залучити до
виконання роботи інших осіб
(субпідрядників), залишаючись
відповідальним перед замовником за
результат їхньої роботи. У цьому разі
підрядник виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.

Відповідно до пункту 61 Загальних умов
укладення та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві,
затверджених постановою КМУ від 01.08.2005
року № 668 (далі Умови) підрядник може,
якщо інше не встановлено договором
підряду, залучати до виконання робіт
інших осіб (субпідрядників). При цьому
договори субпідряду укладаються та
виконуються з дотриманням вимог,
визначених цими Загальними умовами.

Підрядник відповідає за результати
роботи субпідрядників і виступає перед
замовником як генеральний підрядник, а
перед субпідрядниками - як замовник.

Враховуючи зазначені норми
законодавства, відповідач за Договором
виступає перед субпідрядником
(позивач), як замовник.

Відповідач виступає, як Генеральний
підрядник перед замовником (третя
особа) і їх взаємовідносини
врегульовані у договорі підряду № 10-36 п
від 26.03.2010 року, який укладений між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

При розгляді даної справи, судами
фактично не надано належної оцінки
взаємовідносин, як між сторонами у
справі так і взаємовідносинам з
третьою особою. Зазначена обставина
вплинула на прийняття судових рішень,
якими було в позові відмовлено.

За таких обставин, судова колегія
приходить до висновку про те, що
касаційна скарга позивача підлягає
задоволенню, а рішення прийняті у
справі повинні бути скасовані з
направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи судам
необхідно дати належну оцінку, як
взаємовідносинам сторін у справі так і
взаємовідносинам з третьою особою,
врахувавши при цьому приписи статті 838
ЦК України, п. 61 Умов та ч. 1 ст. 229 ЦК
України.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія "Скелябудінвест"
задовольнити.

2. Рішення Господарського суду
Дніпропетровської області від 29.07.2014
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
28.08.2014 року прийняті у справі № 904/3734/14
скасувати.

3. Справу № 904/3734/14 направити до
Господарського суду Дніпропетровської
області на новий розгляд в іншому
складі суду.

Головуючий
В.І.Дерепа

Судді
С.В.Бондар

Д.С.Кривда