ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року
Справа № 915/1531/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складi головуючого суддi
Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової
А.О.,

представника позивача: Єгорова В.С. -
дов. №14-137 від 13.05.2014,

представника відповідача: Савицької
О.Е. - дов. №152/юр від 15.01.2013,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001,
м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6)

до відповідача: Обласного комунального
підприємства
«Миколаївоблтеплоенерго»

(54034, м.Миколаїв,
вул.Миколаївська, 5-А)

про: 16937,83 грн., з яких: 289,98 грн. збитків
від інфляції, 2774,64 грн. - 3% річних та 13873,21
грн. пені, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з Обласного
комунального підприємства
«Миколаївоблтеплоенерго» 289,98 грн.
збитків від інфляції, 2774,64 грн. - 3%
річних та 13873,21 грн. пені за порушення
умов договору купівлі продажу
природного газу №12/1197-ПР від 05.12.2012.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що відповідач всупереч
умовам договору та чинному
законодавству не розрахувався за
спожитий природний газ своєчасно, що
стало підставою для нарахування пені, 3%
річних та збитків від інфляції.

Відповідач у відзиві проти позовних
вимог не заперечує, але просить
зменшити розмір пені до 500,00 грн., у
зв'язку з скрутним фінансовим
становищем підприємства (підприємство
є збитковим, що зумовлено низькою
платоспроможністю населення,
державних організацій та установ,
несвоєчасного відшкодування державою
дійсних затрат підприємства на
виробництво теплової енергії. про що
свідчать копії фінансових звітів).

У судовому засіданні 14.10.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до
уваги наступне.

05.12.2012 між Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України» та
Обласним комунальним підприємством
«Миколаївоблтеплоенерго» було
укладено договір про купівлю-продаж
природного газу №12/1197-ПР від 05.12.2012
(надалі - Договір) (а.с.10-15), згідно якого
продавець (позивач у справі)
зобов'язується передати у власність
відповідачеві у 2012 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
а відповідач зобов'язується прийняти
та оплатити цей природний газ (надалі -
газ), на умовах цього Договору (п. 1.1
Договору).

У відповідності до п.2.1 Договору,
позивач передає відповідачеві з 01.11.2012
по 31.12.2012 газ обсягом до 190 тис. куб. м, у
тому числі по місяцях кварталів (тис,
куб м): листопад - 90 тис. куб. м, грудень -
100 тис. куб. м.

У пункті 3.3 Договору сторонами
визначено, що приймання-передача газу,
переданого позивачем відповідачеві у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу. Обсяг споживання газу
відповідачем у відповідному місяці
поставки встановлюється шляхом
складання добових обсягів, визначених
на підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу відповідача.

Так, згідно наданого позивачем
розрахунку, на виконання вимог
Договору позивач протягом
листопада-грудня 2012 року поставив, а
відповідач прийняв газ на загальну
суму 989980,23 грн., що підтверджується
актами прийому-передачі природного
газу від 30.11.2012 року та від 31.12.2012 року
(а.с.16-17).

Відповідно до п.6.1 Договору сторонами
визначений порядок та умови проведення
розрахунків. Так, згідно пункту 6.1
Договору, оплата за природний газ з
врахуванням вартості транспортування
територією України проводиться
Покупцем виключно грошовими коштами в
такому порядку:

- оплата в розмірі 30% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться не пізніше ніж за 5
банківських днів до початку місяця
поставки газу;

- оплати в розмірі по 35% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться до 5 числа та до 15-го числа
поточного місяця поставки. Остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 14-го числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, оплата поставленого
відповідачу у листопаді 2012 року газу
мала бути здійснена останнім до 14.12.2012,
газу поставленого у грудні 2012 року газу
- до 14.01.2013.

Відповідач, всупереч умовам договору
та приписам чинного законодавства
розрахувався за спожитий природний газ
не своєчасно.

Так, повне погашення заборгованості за
поставлений у листопаді 2013 року газ
відбулося 20.12.2013, а поставленого у
грудні 2013 року газу - 06.06.2014.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
3% річних у сумі 2774,64 грн. за період з
05.03.2013 по 06.06.2013 та збитки від інфляції в
сумі 289,98 грн. за травень 2013 року.

Відповідач проти розрахунків 3% річних
та збитків від інфляції заперечень не
висловив.

Суд, перевіривши надані позивачем
розрахунки 3% річних та збитків від
інфляції, вважає їх обґрунтованими, а
позовні вимоги в частині стягнення 2774,64
грн. річних та 289,98 грн. збитків від
інфляції такими, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Пунктом 7.1 Договору сторонами
встановлено, що за невиконання або
неналежне виконання договірних
зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також цим Договором. У разі
невиконання покупцем пункту 6.1. умов
цього Договору він у без спірному
порядку повинен сплатити продавцю,
крім суми заборгованості, пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу (п.7.2 Договору).

Згідно розрахунку позовних вимог
позивач просить стягнути з відповідача
пеню у сумі 13873,21 грн. за період з 05.03.2013
по 06.06.2013 (а.с.9).

У відзиві відповідачем заявлено
клопотання про зменшення розміру пені
до 500,0 грн.

В обґрунтування свого клопотання
відповідач посилається на наступне:

- несвоєчасне погашення заборгованості
перед позивачем сталося не з вини
відповідача, оскільки єдиним джерелом
сплати за спожитий газ є кошти, які
сплачують за теплову енергію
населення, бюджетні установи та
госпрозрахункові організації.
Головним споживачем теплової енергії,
що виробляється відповідачем є
населення - 90,2%, тарифи для якого
затверджуються органами державної
влади та місцевого самоврядування, і
які з 2001 року не відповідають фактичній
собівартості теплової енергії.

- всього існуюча заборгованість перед
ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» за
теплопостачання станом на 14.10.2014
становить 42427484,0 грн., з яких
заборгованість населення 31860280,0 грн.,
бюджетних організацій - 820585,0 грн.,
госпрозрахункових установ - 3658971,0 грн.,
що підтверджується відповідною
довідкою (а.с.39). Відповідачем
систематично вчиняються дії по
стягненню заборгованості, однак,
навіть та заборгованість, яка стягнута
відповідачем зі своїх боржників у
судовому порядку не потрапляє на
рахунки ОКП «Миколаївоблтеплоенерго»
через невчасне розрахунково-касове
обслуговування органами
Держказначейства, що підтверджується
відповідним листуванням з органами
Державної виконавчої служби України
(а.с.44-61).

- збитки відповідача, які на
початок 2013 року становили 24137 тис. грн.,
на кінець 2013 року склали 55063 тис. грн., а
за 6 місяців 2014 року - 12845 тис. грн., що
підтверджується звітами про фінансові
результати підприємства (а.с.40-43).

- порушення зобов'язання з боку
відповідача по даному договору не
потягло збитків для позивача, а
нараховані 3% річних частково
компенсують можливі збитки. За умови
стійкого погіршення фінансової
ситуації підприємства, стягнення
штрафних санкцій призведе до
банкрутства підприємства.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного
кодексу України, розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які
мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинен бути
взятий до уваги ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не задало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може, з
урахуванням інтересів боржника,
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Згідно п.3 ч.1 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз вказаних норм
свідчить, що вони не є імперативними та
застосовуються за визначених умов на
розсуд суду, яким приймається рішення.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені, яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання, суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язань,
причини неналежного виконання або
невиконання зобов'язань, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
невідповідність розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного
кодексу України, загальними засадами
цивільного законодавства є судовий
захист цивільного права та інтересу,
справедливість, добросовісність та
розумність.

Оцінивши викладені у заяві відповідача
обставини та дослідивши надані ним
докази суд дійшов наступних висновків.

Фінансовий стан Обласного
комунального підприємства
«Миколаївоблтеплоенерго» свідчить про
наявність реальної загрози
банкрутства підприємства, що за умови
соціальної значимості останнього може
призвести до негативних наслідків для
споживачів теплової енергії -
населення, лікувальних закладів, шкіл,
інших об'єктів соціальної сфери міста,
бюджетних установ та державних
закладів.

При з'ясуванні ступеню вини
відповідача у виникненні
заборгованості, судом взято до уваги,
що при своєчасному та повному
перерахуванні відповідачу оплати за
спожиту теплову енергію з боку
населення, бюджетних та державних
установ, а також при своєчасному
отриманні субвенцій на погашення
різниці у тарифах на теплову енергію,
відповідач мав би цілком реальну
можливість розрахуватись з позивачем
своєчасно та в повному обсязі. За
наявності у відповідача дебіторської
заборгованості, яка значно перевищує
розмір його боргу та за відсутності
інших джерел отримання грошових коштів
для оплати природного газу, суд вважає,
що вина відповідача у виникненні
заборгованості не може вважатись
безспірною.

Судом взято до уваги, що заборгованість
за природний газ отриманий у листопаді
та грудні 2013 року відповідачем
повністю погашена, при цьому, більша її
частина із незначним порушенням
строків, тобто відповідачем в
добровільному порядку повністю
усунено порушення.

Наданий позивачем звіт про фінансові
результати підприємства за 2013 рік
свідчить про наявність збитків у сумі
12521324 тис. грн. Вказану збитковість
підприємства представник позивача у
судовому засіданні пояснив тим, що
внаслідок несвоєчасних розрахунків з
ПАТ НАК «Нафтогаз України» за
природний газ, позивач змушений брати
кредити під значні проценти для
виконання своїх зобов'язань за
міжнародними контрактами. В той же час,
доказів погіршення матеріального
стану позивача саме у зв'язку з
порушенням відповідачем умов №12/1197-ПР
від 05.12.2012 позивачем суду не надано,
зокрема, не надано доказів залучення
кредитних коштів зі сплатою процентів.

Суд вважає, що нарахування та стягнення
з відповідача 3% річних, збитків від
інфляції та часткове стягнення пені у
значній мірі компенсує позивачу
негативні наслідки пов'язані з
порушенням відповідачем умов Договору
№12/1197-ПР від 05.12.2012. Стягнення ж з
відповідача пені у повному обсязі, на
думку суду, не є співрозмірним з
можливими негативними наслідками від
порушення відповідачем зобов'язання.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
даний випадок є винятковим і за умови
існування об'єктивних підстав для
зменшення розміру пені, вважає за
необхідне зменшити розмір стягуваної
пені до 1000,00 грн.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК
України, сплачений позивачем судовий
збір підлягає відшкодуванню за рахунок
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 821, п.3 ч.1 ст.83,
ст.ст.84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Обласного комунального
підприємства
«Миколаївоблтеплоенерго»,
54034, м.Миколаїв, вул.Миколаївська, 5-А (р/р
260029130 у МОД «Райффайзен Банк Аваль», МФО
326182, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», 01001, м.Київ,
вул.Б.Хмельницького, 6 (р/р 1 в АТ
«Ощадбанк», МФО 300465, )
289,98 грн. збитків від інфляції, 2774,64 грн. -
3% річних, 1000,0 грн. пені та 1827,0 грн.
судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя
М.В.Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до
ст.84 ГПК України

та підписано суддею 20 жовтня 2014 року