ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.Справа № 916/3071/14

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвій
К.Р.

За участю представників сторін:

Прокурор: не з'явився;

Від позивачів: не з'явились;

Від відповідача: не з`явився.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Дунайського прокурора з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері в інтересах держави в особі
Міністерства інфраструктури України,
держаного підприємства водних шляхів
„Устьдунайводшлях" до товариства з
обмеженою відповідальністю
„Чорноморінвестгруп" про стягнення 721
913,04 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Дунайський прокурор з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері звернувся до господарського суду
Одеської області з позовом в інтересах
держави в особі Міністерства
інфраструктури України, державного
підприємства водних шляхів
„Устьдунайводшлях" (далі по тексту -
ДПВШ „Устьдунайводшлях") до товариства
з обмеженою відповідальністю
„Чорноморінвестгруп" (далі по тексту -
ТОВ „Чорноморінвестгруп") про
стягнення заборгованості в загальному
розмірі 766 754,05 грн., яка складається з
суми основного боргу в розмірі 721 913,04
грн., трьох відсотків річних в сумі 8 407,70
грн. та пені в сумі 36 433,31 грн. Позовні
вимоги обґрунтовані фактом
неналежного виконання відповідачем
прийнятих на себе грошових зобов'язань
за договором бербоут-чартеру „BARECON-2001»
№ 60/09 від 03.09.2009р. (з урахуванням
додаткових угод) щодо здійснення
своєчасної та в повному оплати
визначеної умовами договору суми
фрахту.

Позивачем - Міністерством
інфраструктури України не було подано
до суду письмових пояснень по суті
заявлених прокурором позовних вимог.

Позивач - ДПВШ „Устьдунайводшлях"
підтримує заявлені прокурором вимог
про стягнення із відповідача суми
основного боргу за договором
бербоут-чартеру „BARECON-2001» № 60/09 від
03.09.2009р. (з урахуванням додаткових угод)
в розмірі 721 913,04 грн., проте
відмовляється від позовних вимог про
стягнення із ТОВ „Чорноморінвестгруп"
пені в сумі 36 433,31 грн. та трьох
відсотків річних в сумі 8 407,70 грн., про
що до суду було подано відповідну
заяву, підписану представником ДПВШ
„Устьдунайводшлях", що діє на підставі
довіреності № 7/14 від 22.08.2014р. При цьому,
після подачі ДПВШ „Устьдунайводшлях"
заяви про відмову від вищезазначених
позовних вимог, вказані позовні вимоги
не були підтримані прокурором при
подальшому розгляді справи
господарським судом.

Розглянувши заяву ДПВШ
„Устьдунайводшлях" про відмову від
позовних вимог про стягнення із ТОВ
„Чорноморінвестгруп" трьох відсотків
річних в сумі 8 407,70 грн. та пені в сумі 36
433,31 грн., господарський суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.

В силу положень ст. 78 ГПК України,
відмова позивача від позову, визнання
позову відповідачем і умови мирової
угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
позивачем, відповідачем чи обома
сторонами. До прийняття відмови
позивача від позову або до
затвердження мирової угоди сторін
господарський суд роз'яснює сторонам
наслідки відповідних процесуальних
дій, перевіряє, чи є повноваження на
вчинення цих дій у представників
сторін. Про прийняття відмови позивача
від позову або про затвердження
мирової угоди сторін господарський суд
виносить ухвалу, якою одночасно
припиняє провадження у справі.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 29 ГПК України
відмова позивача від позову, поданого
прокурором в інтересах держави, не
позбавляє прокурора права
підтримувати позов і вимагати
вирішення спору по суті.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Приймаючи до уваги, що відмова ДПВШ
„Устьдунайводшлях" від позовних вимог,
пред'явлених прокурором в інтересах
держави, в частині стягнення із ТОВ
„Чорноморінвестгруп" трьох відсотків
річних в сумі 8 407,70 грн. та пені в сумі 36
433,31 грн. була викладена у письмовій
заяві, що адресована господарському
суду, підписана представником ДПВШ
„Устьдунайводшлях", повноваження
якого згідно з довіреністю № 7/14 від
22.08.2014р. передбачають право повної або
часткової відмови від позовних вимог, а
також враховуючи, що прокурором не були
підтримані заявлені нім в інтересах
держави позовні вимоги після
надходження заяви про відмову від них,
господарський суд приймає відмову ДПВШ
„Устьдунайводшлях" від позовних вимог
до ТОВ „Чорноморінвестгруп" про
стягнення трьох відсотків річних в
сумі 8 407,70 грн. та пені в сумі 36 433,31 грн.,
що, в силу приписів ст. 78, п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, має наслідком припинення
провадження у даній справі.

Відповідач був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи в засіданнях суду, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи повідомленнями про вручення
поштових відправлень суду під
розписку, проте ТОВ
„Чорноморінвестгруп" не скористалось
наданим законом правом на участь свого
представника в судовому процесі.
Оскільки відповідачем не було подано
відзив на позов, справа розглядається
за наявними в ній матеріалами згідно зі
ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
прокурора та представника позивача,
суд встановив наступне.

03.09.2009р. між ДПВШ „Устьдунайводшлях"
(Судновласник) та ТОВ
„Чорноморінвестгруп" (Фрахтувальник)
було укладено договір бербоут-чартеру
„BARECON-2001» № 60/09 від 03.09.2009р. (з
урахуванням додаткових угод), у
відповідності до умов якого
Судновласником було передано
Фрахтувальнику у бербоут-чартер
наступні судна, зазначені у Рейдері № 1:
1) багато черпаковий земснаряд
„Майкан"; 2) дизельна шаланда
„Дунайська - 602"; 3) дизельна шаланда
„Дунайська - 601". Договір укладено
терміном на 24 місяці з можливістю
подальшої його пролонгації на 36
місяців.

Відповідно до ст. 203 Кодексу
торговельного мореплавства України за
договором чартеру (фрахтування) судна
на певний час судновласник
зобов'язується за обумовлену плату
(фрахт) надати судно фрахтувальнику для
перевезення пасажирів, вантажів та для
інших цілей торговельного
мореплавства на певний час. Надане
фрахтувальнику судно може бути
укомплектоване екіпажем (тайм-чартер)
або не споряджене і не укомплектоване
екіпажем (бербоут-чартер).

Згідно баксу 22 договору
бербоут-чартеру „BARECON-2001» № 60/09 від
03.09.2009р. фрахтова ставка складала 927,00
доларів США на добу та мала
сплачуватись безперервно протягом
всього терміну дії чартеру. При цьому,
01.09.2011 р. сторонами укладено додаткову
угоду до вищезазначеного договору,
якою продовжено строк дії договору з
03.09.2011 р. на 12 місяців, а також збільшено
фрахтову ставку на 10% до суми 1019,7 дол.
США на добу.

22.01.2013 р. сторонами по справі було
підписано додаткову угоду до договору
бербоут-чартеру „BARECON-2001» № 60/09 від
03.09.2009р., якою строк чартеру був
продовжений до 03.03.2013р., фрахтова ставка
була збільшена ще на 10% до суми 1121,67
доларів США на добу та передбачили, що
фрахтова ставка вноситься не пізніше 1
числа поточного місяця.

В свою чергу, на підставі додаткової
угоди від 25.09.2013р. до договору
бербоут-чартеру „BARECON-2001» № 60/09 від
03.09.2009р. сторонами було погоджено, що з
03.03.2013р. фрахтова ставка, встановлена з
03.09.2012р. додатковою угодою від 22.01.2013р.,
нараховується з 10% збільшенням, тобто в
сумі 1 233,84 доларів США. Крім того,
сторонами було погоджено пролонгацію
вказаного договору на термін до 03.12.2013р.

Відповідно до ст. 15 договору
бербоут-чартеру „BARECON-2001» № 60/09 від
03.09.2009р. (в редакції додаткової угоди
від 25.09.2013р.) по завершенні строку дії
чартеру судно має бути повернуто
Судновласнику протягом місяця після
закінчення строку дії договору в
безпечному та вільному від льоду порту
або місці, яке зазначено у боксі 16, у
такого підготовленого безпечного
причалу, який судовласник може вказати.
Якщо Фрахтувальник не поверне судно
протягом строку дії чартеру,
Фрахтувальник зобов'язаний сплатити
добовий еквівалент орендної ставки,
зазначеної у боксі 22, плюс 10 відсотків,
або ринкову ставку, в залежності від
того, яка величина є більшою, за ту
кількість днів, на які строк дії
чартеру прострочено.

Таким чином, ТОВ „Чорноморінвестгруп"
було зобов'язане повернути
зафрахтовані ним судна на користь ДПВШ
„Устьдунайводшлях" протягом місяця
після закінчення строку дії чартеру -
до 03.01.2014р., а у випадку повернення судна
із порушенням вказаного строку,
сплачувати з 03.01.2014р. збільшену ставку
фрахту в розмірі 1 357,22 доларів США.

Як свідчать матеріали справи, на
підставі актів від 31.03.2014р.
відповідачем було повернуто на користь
ДПВШ „Устьдунайводшлях" зафрахтовані
судна: 1) багато черпаковий земснаряд
„Майкан"; 2) дизельна шаланда
„Дунайська - 602"; 3) дизельна шаланда
„Дунайська - 601", у зв'язку з чим суд
доходить висновку, що протягом періоду
з 03.01.2014р. по 31.03.2014р. відповідач мав
сплачувати ставку фрахту за
користування вищезазначеними суднами
в розмірі 1 357,22 доларів США на добу.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Зобов'язання, в
свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Статтею 212 Кодексу торговельного
мореплавства України фрахтувальник
сплачує судновласнику фрахт у порядку
і терміни, передбачені договором
чартеру (фрахтування) судна на певний
час. Він звільняється від сплати фрахту
і витрат щодо судна за час, протягом
якого судно було непридатне для
експлуатації внаслідок неморехідного
стану, за винятком випадків, коли
непридатність судна настала з вини
фрахтувальника.

Згідно зі 610, 612 ЦК України встановлено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

За твердженнями позивача, які не були
спростовані в установленому порядку,
відповідач в порушення прийнятих на
себе за договором бербоут-чартеру
„BARECON-2001» № 60/09 від 03.09.2009р. (з
урахуванням додаткових угод) грошових
зобов'язань не сплачував ставку за
користування суднами протягом періоду
з лютого по березень 2014 року, в
результаті чого, за відповідачем
утворилась заборгованість перед ДПВШ
„Устьдунайводшлях" зі сплати фрахту в
сумі 723 913,04 грн., яка складається із:

- заборгованості за лютий 2014 року:

ставка фрахту 1 357,22 доларів США на добу *
28 кількість діб у місяці = 38 002,16 доларів
США, що еквівалентного 303 751,26 грн. за
курсом НБУ станом на 31.01.2014р.

- заборгованість за березень 2014:

ставка фрахту 1 357,22 доларів США на добу *
31 кількість діб у місяці = 42 073,82 грн.. що
еквівалентно 420 161,78 грн. за курсом НБУ
станом на 28.02.2014р.

Частина вказаної суми заборгованості в
розмірі 721 913,04 грн. заявлена прокурором
до стягнення в межах даної справи, що не
суперечить положенням закону.

За таких обставин, господарський суд
доходить висновку про доведеність та
обґрунтованість позовних вимог
прокурора про стягнення із ТОВ
„Чорноморінвестгруп" на користь ДПВШ
„Устьдунайводшлях" заборгованості зі
сплати фрахту за договором
бербоут-чартеру „BARECON-2001» № 60/09 від
03.09.2009р. (з урахуванням додаткових угод)
в загальній сумі 721 913,04 грн., у зв'язку з
чим, вказані вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
В свою чергу, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт
існування заборгованості ТОВ
„Чорноморінвестгруп" перед ДПВШ
„Устьдунайводшлях" зі сплати фрахту за
договором бербоут-чартеру „BARECON-2001» №
60/09 від 03.09.2009р. (з урахуванням
додаткових угод) в загальній сумі 721 913,04
грн. витікає з умов укладеної між
сторонами по справі угоди, положень
чинного законодавства та
підтверджується матеріалами справи.
Доказів, спростовуючих викладене,
відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України
особа, не звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання у разі відсутності у
боржника необхідних коштів. Крім того,
згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд
доходить висновку щодо необхідності
задоволення заявлених позовних вимог у
повному обсязі шляхом присудження до
стягнення із ТОВ „Чорноморінвестгруп"
на користь ДПВШ „Устьдунайводшлях"
заборгованості зі сплати фрахту в сумі
721 913,04 грн. відповідно до ст.ст. 203, 212
Кодексу торговельного мореплавства
України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 610, 612, 617, 625, 629
ЦК України, ст. 193 ГК України. При цьому,
провадження у справі в частині
позовних вимог прокурора, заявлених в
інтересах держави в особі Міністерства
інфраструктури України, ДПВШ
„Устьдунайводшлях" про стягнення із
ТОВ „Чорноморінвестгруп" трьох
відсотків річних в сумі 8 407,70 грн. та
пені в сумі 36 433,31 грн. підлягає
припиненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України.

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на відповідача
відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України
шляхом присудження відповідної суми до
стягнення в дохід державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 203, 212 Кодексу
торговельного мореплавства України,
ст.ст. 11, 509, 525, 526, 610, 612, 617, 625, 629 ЦК
України, ст. 193 ГК України, ст. ст. 22, 29, 32,
33, 43, 44, 49, 75, 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Прийняти відмову державного
підприємства водних шляхів
„Устьдунайводшлях" від пред'явлених
прокурором в інтересах держави в особі
Міністерства інфраструктури України,
державного підприємства водних шляхів
„Устьдунайводшлях" позовних вимог до
товариства з обмеженою
відповідальністю
„Чорноморінвестгруп" про стягнення
трьох відсотків річних в сумі 8 407,70 грн.
та пені в сумі 36 433,31 грн.

2. Провадження у справі в частині
позовних вимог прокурора, заявлених в
інтересах держави в особі Міністерства
інфраструктури України, державного
підприємства водних шляхів
„Устьдунайводшлях" про стягнення із
товариства з обмеженою
відповідальністю
„Чорноморінвестгруп" трьох відсотків
річних в сумі 8 407,70 грн. та пені в сумі 36
433,31 грн. - припинити.

3. Позов задовольнити.

4. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
„Чорноморінвестгруп" /65044, м. Одеса, пр.
Шевченка. 4-А, / на
користь державного підприємства
водних шляхів „Устьдунайводшлях" /68609,
Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Героїв
Сталінграду, 36, /
заборгованість зі сплати фрахту в сумі
721 913 грн. 04 коп. /сімсот двадцять одна
тисяча дев'ятсот тринадцять грн. 04 коп./.
Наказ видати.

5. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
„Чорноморінвестгруп" /65044, м. Одеса, пр.
Шевченка. 4-А, / до
державного бюджету України по коду
бюджетної класифікації 22030001, рахунок
№3008, отримувач - ГУДКУ в Одеській
області, , банк
отримувача - ГУДКУ в Одеській області,
код ЄДРПОУ господарського суду
Одеської області 03499997, через Державну
податкову інспекцію у Київському
районі м. Одеси судовий збір в сумі 14 438
грн. 26 коп. /чотирнадцять тисяч
чотириста тридцять вісім грн. 26 коп./.
Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Апеляційна
скарга подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів з дня його оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 27.10.2014р.

Суддя
С.П. Желєзна