КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. Справа№ 910/14151/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі
Шаповаловій К.В.

за участю представників:

від позивача - Борисова О.М.

від відповідача - Мельник І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
будинок «Амстор» на рішення
Господарського суду м. Києва від 01.09.2014
року (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
будинок «Амстор»

до Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк»

про стягнення безпідставно
одержаних грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «ТБ «Амстор» звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово - інвестиційний
банк» про стягнення безпідставно
одержаних грошових коштів.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 01.09.2014 року в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій вказує, що
рішення суду постановлено при
неповному з`ясуванні обставин справи, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому просить
суд скасувати рішення та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.09.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено її до
розгляду на 21.10.2014 року.

Через відділ документального
забезпечення до суду надійшли
заперечення на апеляційну скаргу від
представника відповідача, в яких
зазначено, що рішення суду першої
інстанції є правомірним та
обґрунтованим, а тому просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду без змін.

В судове засідання з`явилися
представники сторін та надали усні
пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

28.04.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
будинок «Амстор» та Публічним
акціонерним товариством «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» був укладений договір
банківського рахунку №15-94/18-747/12 та
відкрито поточний рахунок в
національній валюті №4940.

Відповідно до п. 1.1 цього договору
відповідач на підставі встановленої
форми заяви позивача відкриває йому
поточні рахунки в
національній/іноземній валюті та
здійснює його розрахунково-касове
обслуговування.

Крім того, між позивачем, відповідачем
були укладені договору поруки:

- договір поруки № 15-94/19-2367/06 від 10.04.2006
року, який забезпечує виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Амстор» укладеного
з відповідачем договору іпотечного
кредитування (договору про іпотечний
борг) № 15-93/19-1793/06 від 10.04.2006 року,

- договір поруки № 15-94/19-6886/06 від 05.10.2006
року, який забезпечує виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Амстор» укладеного
з відповідачем договору іпотечного
кредитування (договору про іпотечний
борг) № 15-93/19-8280/06 від 05.10.2006 року,

- договір поруки № 15-94/19-8202/07 від 20.12.2007
року, який забезпечує виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Амстор» укладеного
з відповідачем кредитного договору про
відкриття мультивалютної кредитної
лінії № 15-93/19-5681/07 від 20.12.2007 року,

- договір поруки № 19-10-06 від 29.06.2006 року,
який забезпечує виконання Товариством
з обмеженою відповідальністю «Амстор»
укладеного з відповідачем договору
іпотечного кредитування (договору про
іпотечний борг) № 2-40-06 від 29.06.2006 року (а
також усіх договорів про внесення змін
до нього),

- договір поруки № 248 від 07.09.2007 року,
який забезпечує виконання Товариством
з обмеженою відповідальністю «Амстор»
укладеного з відповідачем кредитного
договору № 76 від 07.09.2007 року,

-договір поруки №15-94/19-9352/05 від 18.10.2005
року, який забезпечує виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Амстор» укладеного
з відповідачем кредитного договору №
15-93/19-8616/05 від 18.10.2005 року.

Як вбачається із матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Амстор», станом на
12.06.2014 року мало перед відповідачем
наступну заборгованість:

- за договором іпотечного кредитування
(договору про іпотечний борг) №
15-93/19-1793/06 від 10.04.2006 року в загальній
сумі 82 399 137, 75 грн;

- за договором іпотечного кредитування
(договору про іпотечний борг) №
15-93/19-8280/06 від 05.10.2006 року в загальній
сумі 104 870 584, 41 грн;

- за кредитним договором про відкриття
мультивалютної кредитної лінії №
15-93/19-5681/07 від 20.12.2007 року в загальній
сумі 83 837 205, 41 грн;

- за договором іпотечного кредитування
(договору про іпотечний борг) № 2-40-06 від
29.06.2006 року (а також усіх договорів про
внесення змін до нього) в загальній
сумі 62 352 790, 29 грн;

- за кредитним договором № 76 від 07.09.2007
року в загальній сумі 70 260 036, 83 грн;

- за кредитним договором № 15-93/19-8616/05
від 18.10.2005 року в загальній сумі 72 842 595,
58 грн.

Як зазначає позивач в позові та
апеляційній скарзі, 20.06.2014 року
відповідачем було здійснено списання
суми грошових коштів з рахунку
позивача в розмірі 8723214,94 грн.

Згідно виписки по особовому рахунку №
4940 станом на 20.06.2014 року списання
коштів здійснене в порядку договірного
списання на підставі договорів поруки
в рахунок погашення заборгованості ТОВ
«Амстор», поручителем за
зобов`язаннями якого виступає позивач,
з посиланням на п 3.1 договору.

Пунктом 3.1 укладених договорів поруки
встановлено зобов'язання відповідача
звернутися до позивача як поручителя з
письмовою вимогою у випадку
невиконання зобов'язання з боку
основного боржника (ТОВ «Амстор»).

Пунктом 3.2 зазначених договорів поруки
встановлено вимоги щодо змісту вимоги
про сплату зобов'язання за договором
поруки, що має надсилатися поручителю
позивачу.

Позивач, звертаючись із вимогою до суду
про стягнення безпідставно одержаних
грошових коштів, зазначає, що таке
списання було неправомірним, оскільки
не настав строк для виконання
позивачем взятих на себе зобов`язань за
договорами поруки, оскільки,
відповідно до умов договорів поруки, а
саме п 3.4, строк виконання позивачем як
поручителем зобов`язань ТОВ «Амстор»
становить 3-5 робочих днів з дати
отримання письмової вимоги від
відповідача, а такої вимоги від
останнього позивач не отримував.

Виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язання (ст.546 ЦК
України).

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 553 ЦК України,
поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Згідно до ч.1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Як зазначалося вище, п. 3.1 договору
сторони встановили зобов'язання
відповідача звернутися до позивача як
поручителя з письмовою вимогою у
випадку невиконання зобов'язання з
боку основного боржника

Так відповідач 18.06.2014 року направляв
вимоги позивачу за № 410-08-01-3/30, 411-08-01-3/30,
412-08-01-3/30, 413-08-01-3/30, 414-08-01-3/30, 415-08-01-3/30 про
сплату позивачем як поручителем
заборгованості ТОВ «Амстор».

Згідно із п. 3.4 договорів поруки
випливає, що виконання зобов'язань
позивачем повинно відбутися не пізніше
3-х днів з дати отримання вимоги,
направленої відповідно до п. 3.2.
договорів поруки.

Як вбачається з пояснень представників
сторін, відповідно до направлених
вимог, позивач в добровільному порядку
кошти за борги ТОВ «Амстор»
відповідачу не сплатив.

Відповідно до ст.1071 Цивільного кодексу
України, грошові кошти можуть бути
списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
законом чи договором між банком і
клієнтом.

Пунктом 3.1 договору банківського
рахунку від 28.04.2012 року з метою
своєчасної сплати комісійної
винагороди, а також інших платежів
клієнта на користь банку за цим
договором, або іншими договорами
послуг (застава, порука), що забезпечує
виконання зобов`язань перед банком за
правочином про надання банківських
послуг, клієнт доручає банку, а банк має
право здійснювати договірне списання
коштів з будь-якого поточного рахунку
клієнта у порядку, передбаченому
загальними умовами.

Пункт 1.38 статті 1 Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» передбачена можливість
договірного списання коштів, яким є
списання банком з рахунку клієнта
коштів без подання клієнтом платіжного
доручення, що здійснюється банком у
порядку, передбаченому в договорі,
укладеному між ним і клієнтом.

Пунктом 26.1. цього ж закону встановлено,
що платник при укладенні договорів із
банком має право передбачити договірне
списання грошей із своїх рахунків на
користь банку платника та/або третіх
осіб.

Згідно п. 26.3. Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» договірне списання
здійснюється за платіжною вимогою
отримувача або за меморіальним
ордером, оформленим банком.

Відповідно до п.26.4. вказаного Закону
України у разі, якщо кредитором за
договором є обслуговуючий платника
банк, право банку на проведення
договірного списання передбачається в
договорі на розрахунково-касове
обслуговування або в іншому договорі
про надання банківських послуг.

Згідно п.6.5 «Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті», затвердженої
постановою Національного банку
України від 21.01.2004 року № 22, якщо
кредитором за договором є банк, що
обслуговує платника, то право цього
банку на здійснення договірного
списання передбачається в договорі
банківського рахунку або іншому
договорі про надання банківських
послуг. Договір може містити
інформацію, яка потрібна банку для
списання ним коштів з рахунку платника.
Банк, що обслуговує платника,
здійснюючи на підставі договору
банківського рахунку або іншого
договору про надання банківських
послуг договірне списання коштів з
рахунку платника, оформляє
меморіальний ордер, у реквізиті
«призначення платежу» якого зазначає
номер, дату договору, яким передбачено
можливість застосування договірного
списання.

20.06.2014 року згідно меморіальних ордерів
№ 15, № 17, №2 0, № 21, № 22, № 23, № 28 з
поточного рахунку № 4940, належного
позивачу, відповідачем списано 8 723 214,94
гривень та направлено на погашення
заборгованості за наведеними вище
кредитними договорами, за якими
позивач виступає як поручитель
виконання зобов'язань.

Як зазначав відповідач, 18.06.2014 року
позивачеві на підставі п.п. 3.1., 3.2.
укладених договорів поруки були
надіслані вимоги за укладеними
кредитними договорами на електронні
адреси позивача, а саме на адресу
заступника директора з фінансових
питань Позивача ОСОБА_4 та менеджера, що
співпрацює із банками ОСОБА_5 (НОМЕР_1),
що підтверджується наданими
відповідачем доказами.

В подальшому зазначені вимоги були
повторно надіслані поштовим зв'язком,
що також були отримані позивачем 26.06.2014
року.

Зазначені обставини позивачем в
установленому законом порядку не
спростовані.

Зважаючи на вказане вище, суд першої
інстанції правомірно дійшов висновку,
що оскільки позивач отримав вимоги №
410-08-01-3/30, 411-08-01-3/30, 412-08-01-3/30, 413-08-01-3/30,
414-08-01-3/30, 415-08-01-3/30 саме 18.06.2014 року, то на
момент здійснення фактичного списання
минув передбачений п.3.4. укладених
договорів поруки триденний термін,
встановлений договорами поруки для
добровільного виконання вимог.

Зазначене кореспондується із статтею
255 Цивільного кодексу України, згідно
до якої, якщо строк встановлено для
вчинення дії, вона може бути вчинена до
закінчення останнього дня строку. У
разі, якщо ця дія має бути вчинена в
установі, то строк спливає тоді, коли у
цій установі за встановленими
правилами припиняються відповідні
операції.

Оскільки грошові кошти в порядку
договірного списання були списані
відповідачем з рахунку позивача 20.06.2014
року (через три дні після фактичного
отримання позивачем вимог про
необхідність виконання передбаченого
укладеними договорами поруки
зобов'язань) в кінці робочого дня,
починаючи з 17-ї години (в час, коли у
відповідача як установи припиняються
відповідні банківські операції), суд
вірно прийшов до висновку про
правомірність здійснення такого
договореного списання коштів
відповідачем з рахунку позивача.

Згідно зі статтею 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала (ч. 1 ст.
1212 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме доданих до справи розрахунків,
станом на 20.06.2014 року (день договірного
списання коштів із рахунку позивача)
строк виконання ТОВ «Амстор» (основним
боржником) своїх грошових зобов'язань
перед відповідачем уже настав, а тому
відповідач мав право здійснити
договірне списання коштів згідно до
укладеного договору поруки, а отже
пред`явленим позивачем позов є
безпідставним та необґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
судом першої інстанції повно, всебічно
і об'єктивно з`ясовано обставини
справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, з повним
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, правомірно відмовлено в
задоволені позовних вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний будинок «Амстор», а тому
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний будинок «Амстор» не
підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний будинок «Амстор»
залишається без задоволення, судові
витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Торгівельний будинок «Амстор»
залишити без задоволення, рішення
Господарського суду міста Києва від
01.09.2014 року у справі № 910/14151/14 - без змін.

Матеріали справи № 910/14151/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов