КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2014 р. Справа№ 910/9314/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі Кобець
М.О.

за участю представників:

від позивача: Липська А.В. -
представник за довіреністю від 17.04.2014
року;

Бідний Є.М. - представник
за довіреністю від 17.04.2014 року;

від відповідача: Ярчак І.С. -
представник за довіреністю від 11.06.2014
року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк"

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 року

у справі № 910/9314/14 (суддя Домнічева
І.О.)

за заявою Публічного акціонерного
товариства "Норд"

про забезпечення позову

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Норд"

до Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Норд"
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" про зобов'язання
вчинити дії, а саме зобов'язати
відповідача здійснити переказ коштів з
рахунку ПАТ «Норд» у розмірі 8 490 000, 00
грн. на рахунок, відкритий у ПАТ
«Брокбізнесбанк» згідно із договором
поруки № 52 від 26.02.2014 року для
часткового виконання боргових
зобов'язань ПАТ «Торговий Альянс Норд»
перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за
кредитним договором № 07-II-10 від 27.02.2010
року відповідно до платіжного
доручення № 159 від 25.04.2014 року.

Крім того, Публічне акціонерне
товариство "Норд" заявило клопотання
про забезпечення позову шляхом
накладення заборони на відчуження
права вимоги за Кредитним договором №
07-ІІ-10 від 27.02.2010, укладеним між ПАТ
"Брокбізнесбанк" та ПрАТ "Торговий
Альянс Норд" та накладення заборони на
відчуження права вимоги за Договором
поруки № 52 від 26.02.2014, укладеним між ПАТ
"Брокбізнесбанк" та ПАТ "Норд", а також
накладення заборони на відчуження
права вимоги за Іпотечним договором із
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя від 23.11.2012.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 року клопотання про
забезпечення позову задоволено
частково.

Заборонено Публічному акціонерному
товариству "Брокбізнесбанк" вчиняти
будь-які дії щодо відступлення права
вимоги за кредитним договором № 07-ІІ-10
від 27.02.2010 укладеним між ПАТ
"Брокбізнесбанк" та ПрАТ "Торговий
Альянс Норд".

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми процесуального права, а саме
вимоги ст. 67 ГПК України щодо
адекватності заходу до забезпечення
позову заявленим позивачем вимогам.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.07.2014 року
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" прийнято до свого
провадження колегією суддів у складі:
Сулім В. В. (головуючий), Коротун О. М.,
Гаврилюк О. М. та призначено до розгляду
на 30.07.2014 року.

Розпорядженням керівника апарату
Київського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014 року,
враховуючи перебування головуючого
судді Суліма В. В. у відпустці,
призначено повторний автоматичний
розподіл справи.

За результатами повторного
автоматичного розподілу, справу №
910/9314/14 передано до розгляду колегією
суддів у складі: Дідиченко М. А.
(головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М.
А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.07.2014 рок,
справу № 910/9314/14 прийнято колегією
суддів у складі: Дідиченко М.А.
(головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко
М.А. до свого провадження та призначено
розгляд справи на 12.08.2014 року.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 12.08.2014 року,
враховуючи перебування суддів Руденко
М.А. та Пономаренко Є.Ю. у відпустках,
сформовано колегію у складі:
головуючий суддя - Дідиченко М. А.,
судді: Шевченко Е.О., Зеленін В.О.

Представник позивача у судовому
засіданні 12.08.2014 року заперечував
доводи апеляційної скарги та просив
суд відмовити у її задоволенні.

Представник позивача у судовому
засіданні 12.08.2014 року підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі та
просив суд її задовольнити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні
скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються у
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно зі ст. 67 ГПК України позов
забезпечується:

- накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту.

особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. У
вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
такого:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Так, як вбачається із матеріалів
справи, позивач звернувся до
відповідача із позовом про
зобов'язання відповідача здійснити
переказ коштів з рахунку ПАТ «Норд» у
розмірі 8 490 000, 00 грн. на рахунок,
відкритий у ПАТ «Брокбізнесбанк»
згідно із договором поруки № 52 від
26.02.2014 року для часткового виконання
боргових зобов'язань ПАТ «Торговий
Альянс Норд» перед ПАТ
«Брокбізнесбанк» за кредитним
договором № 07-II-10 від 27.02.2010 року
відповідно до платіжного доручення №
159 від 25.04.2014 року.

Звертаючись до суду першої інстанції
із заявою про вжиття заходів до
забезпечення позову, позивач зазначив,
що відступлення відповідачем права
вимоги за кредитним договором
унеможливить виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
оскільки позивачу необхідно буде
виконати свій обов'язок перед ПАТ
«Торговий Альянс Норд» шляхом
зарахування коштів на інший рахунок, що
в свою чергу, позбавить змісту розгляд
даної справи.

Забезпечення позову як засіб
запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів юридичної або фізичної особи
може застосовуватись як за основним,
так і за зустрічним позовом на
будь-якій стадії процесу, включаючи
перегляд рішення, ухвали, постанови в
апеляційному або у касаційному
порядку.

Питання про забезпечення позову може
вирішуватися господарським судом як
без проведення окремого судового
засідання, так і в засіданні з викликом
представників сторін, інших учасників
судового процесу із заслуховуванням їх
думки.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже, найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду (стаття 65
ГПК).

Оцінка обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів забезпечення
позову повинна здійснюватися з
урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення
позову, господарським судом враховано
наявність зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, а саме - чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям заходів
прав та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу (Постанова Пленуму
Вищого господарського суду від 26.12.2011
року № 16 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову»).

Частково задовольняючи заяву про
вжиття заходів до забезпечення позову,
суд першої інстанції виходив з того, що
існує можливість відступлення права
вимоги за кредитним договором, яка
унеможливить виконання рішення суду у
разі його задоволення, оскільки
позивачу необхідно буде виконувати
свій обов'язок перед третьою особою
шляхом зарахуванням коштів на інший
рахунок, що в свою чергу, позбавить будь
якого змісту розгляд даного позову, суд
вважає за необхідне вжити заходити до
забезпечення позову шляхом накладення
заборони на відступлення права вимоги
за кредитним договором № 07-ІІ-10 від
27.02.2010 року.

Однак, колегія суддів не погоджується
із даними висновками суду першої
інстанції враховуючи наступне.

Так, як зазначалося вище, при вирішенні
питання про забезпечення позову,
господарським судом враховано
наявність зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги. Проте, судом
першої інстанції не було враховано
того факту, що предметом позову є
зобов'язання банку здійснити переказ
коштів відповідно до платіжного
доручення № 159 від 25.04.2014 року в рамках
договору про відкриття банківських
рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування,
укладеного між позивачем та
відповідачем.

При цьому, заходи забезпечення позову
виходять за межі предмету позову,
оскільки стосуються прав та обов'язків
сторін за кредитним договором, зокрема
ПАТ «Торговий Альянс Норд».

Крім того, колегія суддів зазначає, що
навіть у разі здійснення заміни
кредитора за кредитним договором №
07-II-10 від 27.02.2010 року, вказана обставина
не унеможливить виконання рішення по
даній справі, оскільки у відповідності
до ч. 2 ст. 516 ЦК України, виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Так, колегія суддів приходить до
висновку, що позивачем не надано
доказів, що підтверджують наявність
обставин, що можуть утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що заява про вжиття заходів до
забезпечення позову задоволенню не
підлягає, а відтак апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Таким чином, з огляду на встановлені
апеляційним господарським судом
фактичні обставини справи, судова
колегія приходить до висновку ухвала
Господарського суду міста Києва від
10.06.2014 року підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги покладаються на
позивача.

Відповідно до викладеного, керуючись
ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, ст. 106 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
10.06.2014 року у справі № 910/9314/14
задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 року у справі № 910/9314/14
скасувати.

3. Заяву Публічного акціонерного
товариства "Норд" про вжиття заходів до
забезпечення позову залишити без
задоволення.

4. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Норд" (83112, м. Донецьк, пр.
Жуковського, 2; ) на
користь Державного бюджету України 609
(шістсот дев'ять) грн. 00 коп. судового
збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста
Києва видати відповідний наказ.

6. Матеріали справи № 910/9314/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
М.А. Дідиченко

Судді
В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко