КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. Справа№ 910/3635/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Сітайло Л.Г.

при секретарі Царук І.О.

за участю

представників сторін : від
позивача - Ковтун О.П.

від
відповідача 1- Ющенко І.М., Захаркін О.Д.

від
відповідача 2 - Артюшенко Ю.А.

розглянувши Публічного
акціонерного товариства

апеляційну скаргу "Укртелеком"

на рішення

господарського суду міста Києва

від 01.07.2014 року

у справі № 910/3635/14
(суддя: Борисенко І.І.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства

"Укртелеком"

до Департаменту
забезпечення Державної служби

спеціального
зв'язку та захисту інформації України

Адміністрації
Державної служби спеціального

зв'язку та
захисту інформації України.

про стягнення 3 446
278,35 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 01.07.2014 року в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
місцевого господарського суду,
позивачем подано до Київського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 01.07.2014 року у справі №
910/3635/14 і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження. Розгляд справи призначено
до розгляду.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

Через відділ документального
забезпечення від представника
позивача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

В судове засідання 26.08.2014 року
представник позивача не з'явився.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 року
розгляд справи відкладено на 16.09.2014
року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду змінено склад
колегії суду.

В судове засідання 16.09.2014 року
представники сторін надали усні
пояснення по справі. Розгляд справи
було відкладено на 14.10.2014 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються доводи
та заперечення сторін, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, між Позивачем та Відповідачем 1
за результатами проведення процедури
закупівлі послуг за державні кошти від
05.02.2013 р. укладено договір № 36-3-13 про
закупівлю у 2013 році на постійній основі
послуги з надання у користування
виділених некомутованих каналів
(трактів) електрозв'язку на загальну
суму 4512128,00 грн.

Зазначений договір був укладений на
період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013., а його ціна
становила 4512128,00грн.

Процедура закупівлі послуг за державні
кошти проведена Позивачем у одного
учасника на очікувану вартість послуг.
Одночасно в день укладення Договору №
36-3-13, а саме 05.02.2013 р. між Позивачем та
Відповідачем 1 укладено додаткову
угоду № 1/10 до цього договору про
зменшення вартості Договору №36-3-13 до
фактичних кошторисних призначень на 2013
р. Зокрема, вартість Договору № 36-3-13
було зменшено до 3212128,00 грн.

Крім того, після виділення додаткових
кошторисних призначень на закупівлю
послуг, між Позивачем та Відповідачем 1
укладено договір від 20.12.2013р. № 256-3-13 про
закупівлю послуг за державні кошти на
загальну суму 2000000,00 грн. (далі - Договір
№ 256-3-13).

Одночасно в день укладення Договору №
256-3-13, а саме 20.12.2013р. між Позивачем та
Відповідачем 1 укладено додаткову
угоду № 1 до цього договору про
зменшення вартості Договору № 256-3-13 до
фактичних кошторисних призначень на 2013
рік. Зокрема, вартість Договору №256-3-13
було зменшено до 763962,00 грн.

На підставі п.6.2.3 пункту 6.2 Відповідач
має право зменшувати обсяг послуг та
загальну вартість цього Договору
залежно від реального фінансування
видатків, при цьому вносяться зміни до
Договору.

В зв'язку з цим Сторонами було укладено
Додаткову угоду №1/10 від 05.02.2013р. до
Договору №36-3-13 від 05.02.2013р. згідно з
якою було внесено зміни до п.3.1 та 10.1
Договору, якими змінено ціну договору,
яка стала становити 3212128,00грн.

Матеріали справи свідчать, що за період
часу з 01.01.2013 по 22.04.2013 Відповідачу 1 було
надано послуг на загальну суму
3212128,00грн, як це передбачено Договором,
повний розрахунок за отримані послуги
Відповідач здійснив 25.12.2013р.

Після виділення додаткового
фінансування на збільшення послуг між
сторонами було укладено Договір №256-3-13
про закупівлю послуг за державні кошти
від 20.12.2013р. на тих же умовах.

Договори № 36-3-13 від 05.02.2013 та № 256-3-13 від
20.12.2013 між Позивачем та Відповідачем 1
передбачають витрачання державних
коштів і були укладені відповідно до
процедур державних закупівель.

Отримуючи послуги з 01.01.2013р. Відповідач
1 використав передбачену Договором
суму 3212128,00грн. вже 22 квітня 2013. Тобто,
починаючи з 23.04.2013р. Відповідач
отримував послуги не маючи кошторисних
призначень на їх оплату.

Позовні вимоги з врахуванням Заяви про
збільшення позовних вимог
обґрунтовані тим, що не зважаючи на
надання Позивачем послуг Відповідачу 1
в період з 01.01.2013р. по грудень 2013р.,
останній не виконав своїх зобов'язань
за Договором щодо сплати коштів за
отримані послуги.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Усі господарські відносини установи з
постачальниками товарів, робіт та
послуг з покупцями, замовниками та
іншими дебіторами оформлюються
договорами. Форми договорів та порядок
їх укладення регламентується
Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України, за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до п. 5 ст. 40 Закону України
"Про здійснення державних закупівель",
умови договору про закупівлю не
повинні відрізнятися від змісту
пропозиції конкурсних торгів або
цінової пропозиції (у тому числі ціни
за одиницю товару) переможця процедури
закупівлі. Істотні умови договору про
закупівлю не можуть змінюватися після
його підписання до виконання
зобов'язань сторонами у повному обсязі,
крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі,
зокрема з урахуванням фактичного
обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не
більш як на 10 відсотків у разі
коливання ціни такого товару на ринку
за умови, що зазначена зміна не
призведе до збільшення суми,
визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета
закупівлі за умови, що таке покращення
не призведе до збільшення суми,
визначеної у договорі;

4) продовження строку дії договору
та виконання зобов'язань щодо передачі
товару, виконання робіт, надання послуг
у разі виникнення документально
підтверджених об'єктивних обставин, що
спричинили таке продовження, у тому
числі форс-мажорних обставин, затримки
фінансування витрат замовника за
умови, що такі зміни не призведуть до
збільшення суми, визначеної у договорі;

5) зміни умов у зв'язку із
застосуванням положень частини шостої
цієї статті;

6) узгодженої зміни ціни в бік
зменшення (без зміни кількості (обсягу)
та якості товарів, робіт і послуг).

7) зміни ціни у зв'язку із зміною
ставок податків і зборів пропорційно
до змін таких ставок;

8) зміни встановленого згідно із
законодавством органами державної

статистики індексу інфляції, зміни
курсу іноземної валюти у разі
встановлення в

договорі про закупівлю порядку зміни
ціни залежно від зміни такого курсу,
зміни

біржових котирувань, регульованих цін
(тарифів) і нормативів, які

застосовуються в договорі про
закупівлю.

У п. 1.2 та п. 3.2 Договорів № 36-3-13 від
05.02.2013р. та № 256-3-13 від 20.12.2013р. враховано
істотну умову п. 5 ст. 40 Закону України
"Про здійснення державних закупівель"
щодо заборони збільшення ціни
Договорів.

Договір № 36-3-13 від 05.02.2013 було укладено
(з урахуванням додаткової угоди) та в
подальшому профінансовано на суму
3212128,00 грн.

Договір № 256-3-13 від 20.12.2013 було укладено
(з урахуванням додаткової угоди) та в
подальшому профінансовано на суму
763962,00 грн.

Тобто, вказані Договори виконано у
повному обсязі, а борг, який позивач
просить стягнути, у розмірі 4195 906,71 грн.
виник внаслідок перевищення суми
Договорів.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, доведено, що Відповідач 1 у
повному обсязі оплатив усі рахунки,
виставлені до оплати Позивачем
відповідно до погоджених сторонами
суми Договорів.

Оплата послуг понад установлену
Договорами суму, так само як і взяття
Відповідачем бюджетних зобов'язань без
договірних відносин є незаконним.

Крім того, від Позивача не надходило
пропозицій щодо укладення договору із
Відповідачем на суму 4195 906,71 грн.

У зв'язку із цим, Відповідачем 1
правомірно не було підписано
направлені Позивачем відповідачу акти
здавання-приймання робіт (надання
послуг), суми в яких виходять за межі
договірних зобов'язань відповідача по
зазначеним договорам.

Оскільки законодавством України у
сфері державних закупівель та
Договором не передбачена можливість
збільшення договірної ціни, то позовні
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Матеріалами справи доведено, що після
виділення додаткових кошторисних
призначень на закупівлю послуг, між
позивачем та відповідачем 1 укладено
Договір від 20.12.2013р. №256-3-13 про
закупівлю послуг за державні кошти на
загальну суму 2000000,00 грн. Одночасно в
день укладення №256-3-13, а саме 20.12.2013р.
між Позивачем та Відповідачем 1
укладено додаткову угоду №1 до цього
договору про зменшення вартості по
Договору №256-3-13 до фактичних
кошторисних призначень на 2013 рік.
Зокрема, вартість Договору №256-3-13 було
зменшено до 763962,00грн.

Тому, безпідставним та необґрунтованим
є твердження Позивача про те, що
Відповідач 1 не вжив заходів до
скорочення обсягу бюджетних
зобов'язань. Також доведено, що саме
Відповідачем 1 було ініційовано
укладення додаткових угод до договорів
№36-3-13 від 05.02.2013 та 256-3-13 від 20.12.2013р. до
фактичних кошторисних призначень на 2013
рік. Зокрема, вартість Договору №256-3-13
було зменшено до 763962,00 грн.

Умовами договорів ціна договорів та
відповідно обов'язок Відповідача 1 щодо
її оплати ставиться у залежність від
реального фінансування видатків
Відповідача 1.

Оплата послуг понад установлену
договорами суму, так само як і взяття
Відповідачем 1 бюджетних зобов'язань
без договірних відносин є незаконним.

Відповідач 1 довів відсутність
фактичних кошторисних призначень на 2013
рік відповідно до умов договорів №36-3-13
від 05.02.2013 року та № 256-3-13 від 20.12.2013 року
у взаємозв'язку з поданим позивачем
позовом.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, колегія суддів цілком
підтримує висновок суду першої
інстанції про те, що позивач не довів,
що його вимоги є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва
від 01.07.2014 року у справі №910/3635/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

2. Справу 910/3635/14 повернути до
господарського суду м. Києва .

3. Копію постанови направити сторонам.

Головуючий суддя
О.М. Баранець

Судді
Н.Ф. Калатай

Л.Г. Сітайло

Повний текст постанови складено 15.10.2014
року.