номер провадження справи 10/70/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2014 Справа
№ 910/12839/14-908/3147/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІГОС", м.
Івано-Франківськ

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Ікс 5 Рітейл
Груп Україна", м. Запоріжжя

про стягнення 21 145 грн. 10 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився;

У судовому засіданні винесено рішення.

До господарського суду міста Києва
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛІГОС", м.
Івано-Франківськ із позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
"Ікс 5 Рітейл Груп Україна", м. Запоріжжя
про стягнення заборгованості в сумі 21
145, 10 грн. за договором на реалізацію
продукції № 1294 від 26.05.2006 р., яка
складається з основного боргу в
розмірі 19 998, 49 грн., суми пені в розмірі
468, 79 грн., інфляційних витрат в сумі 603, 77
грн. та 3 % річних в сумі 74, 02 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.07.2014 р. позовна заява була
прийнята до розгляду.

У судові засідання представник
відповідача не з'являвся, ніяких
клопотань та відзиву на адресу суду не
надавав. Причини неявки суду були не
відомі.

Представник позивача надав до суду
витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних - осіб
підприємців, згідно якого
місцезнаходженням відповідача -
Приватного акціонерного товариства
"Ікс 5 Рітейл Груп Україна" є : 69500, м.
Запоріжжя, вул. Східна, буд. 3.

Ухвалою від 21.08.2014 р. господарський суд
м. Києва встановив, що місцезнаходження
Приватного акціонерного товариства
"Ікс 5 Рітейл Груп Україна" є : 69500, м.
Запоріжжя, вул. Східна, буд. 3 та передав
справу № 910/12839/14 за підсудністю до
господарського суду Запорізької
області.

01.09.2014 р. справа надійшла до
господарського суду Запорізької
області.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 01.09.2014 р., справу
910/12839/14-908/3147/14 передано на розгляд судді
Алейниковій Т.Г.

Ухвалою суду від 02.09.2014 р. справа була
прийнята до провадження. Справі
присвоєно номер провадження № 10/70/14 та
призначено судове засідання на 29.09.2014 р.

У судове засідання 29.09.2014 р. представник
відповідача не з'явився, відзив на
адресу суду не направив. Причини неявки
суду невідомі, про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином. Представник позивача в
судовому засіданні 29.09.2014 р. підтримав
свої вимоги викладені в позовній заяві.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що
нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу, є підставою для
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із неявкою в судове засідання
представника відповідача та для
отримання всіх необхідних документів
по справі, судом було відкладено
розгляд справи на 20.10.2014 р. о 11 год. 00 хв.

20.10.2014 р. представники позивача та
відповідача до суду не з'явилися,
ніяких клопотань та заяв на адресу суду
не направили. Про час та місце
проведення судового засідання були
повідомлені належним чином. Причини
неявки суду невідомі.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається учасникам спору за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином. Таким чином,
відповідач є повідомленим належним
чином, про час і місце розгляду справи
судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.1997 р.
№ 02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" з
наступними змінами та доповненнями,
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Неявка сторін не перешкоджала
вирішенню спору, у судовому засіданні
20.10.2014 р., розгляд справи був закінчений,
судом було винесено рішення.

Справа розглянута в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами
та без застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛІГОС» та Закритим
акціонерним товариством «Спар
Україна» було укладено Договір на
реалізацію продукції № 1294 від 26 травня
2006 року, згідно з яким ТОВ «ЛІГОС», як
Продавець, зобов'язувалось передати у
власність покупця товар, а ПрАТ «Ікс 5
Рітейл Груп Україна», як покупець,
прийняти товар та оплатити його.

Згідно п. 3.2. Договору покупець
зобов'язаний оплачувати кожну партію
переданого Продавцем товару по мірі її
реалізації не пізніше 5 (п'яти)
банківських днів з дня її реалізації.

На виконання умов Договору ТОВ «ЛІГОС»
здійснило поставки товару. Факт
поставки продукції підтверджується
видатковими накладними за період з
27.03.2014 року по 29.04.2014 року.

ТОВ ПрАТ «Ікс 5 Рітейл Груп Україна» так
остаточно і не розрахувалося за
поставлену продукцію. Остання оплата
ТОВ ПрАТ «Ікс 5 Рітейл Груп Україна» за
поставку товару ТОВ «ЛІГОС» була
здійснена 25 квітня 2014р. в сумі 173,10 грн.

Станом на момент подання позову до суду
заборгованість відповідача перед
позивачем склала 19998 (дев'ятнадцять
тисяч дев'ятсот дев'яносто вісім)
гривень 49 копійок.

Відповідно до п. 5.3 договору, окрім суми
заборгованості позивач має право
вимагати сплату неустойки. Так, згідно
ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Стаття 550 ЦК України,
вказує, що право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п.6 ст. 231 ГК України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Як зазначалося вище, відповідачем досі
не було здійснено оплату за
поставлений товар за період від 27.03.2014
року по 29.04.2014 року в сумі 19998, 49 грн.

Відповідно до Постанови Правління НБУ
№ 212 від 14.04.2014р. «Про регулювання
грошово-кредитного ринку» з 15.04.2014 р.
облікова ставка НБУ становить 9,5 %.

Отже, за період з 28.04.2014 року (початок
прострочки) по 24.06.2014 року пеня склала
468, 79 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Таким чином, сума інфляційних втрат
складає 603, 77 грн., 3% річних становить 74,02
грн.

Отже, загальна сума, що підлягає
стягненню з відповідача становить:
21145,10 грн., яка складається з 19998,49 грн.
(сума зсновного боргу)., 468, 79 грн. (сума
пені)., 603,77 грн. (інфляційні)., 74,02 грн.
(сума 3% річних).

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представника позивача, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтею 193 Господарського кодексу
України, встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно до частини другої статті 193
Господарського кодексу України,
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України. Якщо
у зобов'язанні встановлений
строк/термін його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк/термін
(ч. 1 ст. 526 та ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України).

Порушенням зобов'язання, в тому числі, є
його невиконання. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, в тому числі, сплата неустойки
(ст. 610 та п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ст. 625 ЦК
України).

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Пленум Вищого господарського суду
України в п. 4.3 своєї постанови від
29.05.2013 №10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
роз'яснив, що 6-місячний строк,
установлений ч. 6 ст. 232 ГК України, не є
позовною давністю, а визначає
максимальний період часу, за який
можуть бути нараховані штрафні
санкції, якщо інший такий період не
встановлено законом або договором.

Вищий господарський суд України в п. 4
свого інформаційного листа від 17.07.2012
№01-06/928/2012 «Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права» зазначив, що у
вирішенні питань, пов'язаних із
застосуванням ч. 6 ст. 232 ГК України,
господарським судам слід враховувати
те, що нарахування неустойки за
прострочення виконання зобов'язання за
шість місяців, що передують моменту
звернення з позовом, можливе лише в
тому випадку якщо період нарахування
неустойки не перевищує одного року від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, тобто сторони у договорі
можуть визначити початок нарахування
пені інакше, ніж від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, але в
межах одного року від цього дня.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору на реалізацію продукції
№ 1294 від 26.05.2006 р., відповідач
зобов'язання за вказаним Договором
належним чином не виконав, а саме не
сплатив необхідні кошти для погашення
заборгованості.

Відповідно до статті 216 Господарського
кодексу України за невиконання або
неналежне виконання господарських
зобов'язань чи порушення правил
здійснення господарської діяльності
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Ст. 218 Господарського кодексу України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Наведені докази і доводи свідчать про
те, що відповідач Приватне акціонерне
товариство "Ікс 5 Рітейл Груп Україна",
м. Запоріжжя в односторонньому порядку
протиправно відмовився від виконання
взятих на себе зобов'язань за умовами
укладеного договору на реалізацію
продукції № 1294 від 26.05.2006 р. і не бажає
добровільно сплачувати борг.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором на реалізацію продукції № 1294
від 26.05.2006 р становить 21 145, 10 грн., яка
складається з основного боргу в
розмірі 19 998, 49 грн., суми пені в розмірі
468, 79 грн., інфляційних витрат в сумі 603, 77
грн. та 3 % річних в сумі 74, 02 грн.

Факт порушення відповідачем умов
договору на реалізацію продукції № 1294
від 26.05.2006 р., а також факт
заборгованості за договором,
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання двічі не
з'являвся, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. На адресу суду від відповідача
ніяких заяв та клопотань не надходило.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем були підтверджені належними
доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

З урахуванням викладеного,
проаналізувавши надані докази, суд
задовольняє позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛІГОС", м.
Івано-Франківськ до Приватного
акціонерного товариства "Ікс 5 Рітейл
Груп Україна", м. Запоріжжя про
стягнення заборгованості в сумі 21 145, 10
грн. за договором на реалізацію
продукції № 1294 від 26.05.2006 р., яка
складається з основного боргу в
розмірі 19 998, 49 грн., суми пені в розмірі
468, 79 грн., інфляційних витрат в сумі 603, 77
грн. та 3 % річних в сумі 74, 02 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається повністю на
відповідача, внаслідок неправильних
дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІГОС", м.
Івано-Франківськ до Приватного
акціонерного товариства "Ікс 5 Рітейл
Груп Україна", м. Запоріжжя
задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Ікс 5 Рітейл Груп Україна"
(69500, м. Запоріжжя, вул. Східна, буд. 3, , п/р 9601 в ПАТ
"Альфа-Банк», м. Київ, МФО 300346) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛІГОС» (76006, м.
Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 192,
, р/р 6 в АТ
«Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) -
основний борг в розмірі 19 998
(девґятнадцть тисяч дев'ятсот
дев'яносто вісім) грн. 49 коп., сума пені в
розмірі 468 (чотириста шістдесят вісім)
грн. 79 коп., інфляційні витрати в сумі 603
(шістсот три) грн. 77 коп. та 3 % річних в
сумі 74 (сімдесят чотири) грн. 02 коп. та 1
827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. - судового збору.

Видати наказ.

Суддя
Т.Г.
Алейникова

Рішення підписане 21.10.2014 р.