ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014
Справа №917/1668/14

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_2

про стягнення грошових коштів.

Суддя Плотницька Н.Б.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3, дов. №544 від 08.05.2012,

від відповідача: ОСОБА_4, дов. б/н від
27.06.2014.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення згідно
статті 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості за
договором про надання транспортних
послуг №02/08-1 від 02.08.2011 в розмірі 26 273,90
грн., з яких 22 522,99 грн. основного боргу, 1
050,87 грн. 3% річних, 2 700,04 грн. інфляційних
втрат.

10.10.2014 від позивача надійшла заява про
збільшення розміру позовних вимог (вх.
№13294 від 10.10.2014), в якій просить суд
стягнути з відповідача на його користь
22 522,99 грн. основного боргу, 1190,93 грн. 3 %
річних та 3533,39 грн. інфляційних втрат.

В постанові Пленуму ВГСУ від 26 грудня
2011 року №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вказано, що
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір.

З урахуванням поданої заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
судом розглядаються вимоги про
стягнення 22 522,99 грн. основного боргу,
1190,93 грн. 3 % річних та 3533,39 грн.
інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач, всупереч умовам укладеного
договору, взяті на себе зобов'язання
виконав не в повному обсязі, та не
повністю розрахувався за виконані
позивачем роботи.

В судовому засіданні представник
позивача на задоволенні позовних вимог
наполягає, просить суд задовольнити їх
в повному обсязі (з урахуванням заяви
про збільшення).

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечував частково (враховуючи
доповнення до відзиву від 14.10.2014),
вказує, що не визнає суму боргу за
паливно-мастильні матеріали у розмірі 4
401,63 грн. Відповідач зазначив, що
заборгованість за транспортні послуги
згідно договору №0208-1 від 02 серпня 2011
року в розмірі 4 401,63 грн. має бути
зарахованою в рахунок погашення боргу
за паливно-мастильні матеріали згідно
договору №0208-1 від 02 серпня 2011 року як
наслідок взаєморозрахунку. Крім того,
Відповідачем здійснено
контррозрахунок нарахованих санкцій,
який Відповідач просить суд врахувати
при винесенні рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив:

02 серпня 2011 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі
Позивач) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі
Відповідач) було укладено договір про
надання транспортних послуг №02/08-1
(надалі Договір).

В подальшому між Сторонами було
підписано додаткові угоди №1 від 01.01.2012,
№2 від 11.01.2012, №3 від 11.04.2012, №4 від 11.06.2012,
№5 від 31.12.2012 з протоколами погодження
цін (належним чином завірені копії в
матеріалах справи, оригінали оглянуті
в судовому засіданні).

Додатковою угодою №3 від 11.04.2012 Договір
було доповнено новими суттєвими
пунктами та внесено зміни до п. 3.1, а
саме:

- забезпечення транспортних засобів
змащувальними матеріалами, запасними
частинами та іншими видами витратних
матеріалів, що забезпечують його
безперебійну роботу, а також виконання
поточного та капітального ремонту
здійснюється силами та за рахунок
Виконавця (п. 1.3. Договору);

- для надання послуг Виконавець
використовує паливно-мастильні
матеріали (надалі - ПММ), а саме дизельне
пальне Замовника (п. 1.4. Договору);

- підрахунок витрачених Виконавцем ПММ
проводиться замовником на підставі
оформлених подорожніх листів,
роздавальної відомості (п. 2.1.6.
Договору);

- вартість отриманого від Замовника ПММ
Виконавець оплачує відповідно до
виставленого рахунку Замовником,
шляхом перерахування грошових коштів у
національній валюті України на
розрахунковий рахунок Замовника,
протягом одного банківського дня з
моменту перерахування Замовником
грошових коштів у розмірі не менше ніж
50 % від щомісячної вартості наданих
послуг на розрахунковий рахунок
Виконавця. В разі якщо зазначених
коштів не вистачає для повного
розрахунку за отримані від Замовника
ПММ, Виконавець проводить оплату
отриманих від Замовника ПММ в розмірі
пропорційному розміру оплати наданих
послуг (п. 2.1.7. Договору);

- вартість послуг визначається в акті
приймання-передачі наданих послуг з
урахуванням пройденого транспортним
засобом кілометражу, витрачених ПММ, на
підставі вирахуваної вартості одного
пройденого транспортним засобом
кілометру з урахуванням вартості
паливно-мастильних матеріалів,
визначеного згідно Додатка №1 до
Додаткової угоди№3 до Договору №0208-1
про надання транспортних послуг від
02.08.2011 (п.3.1 Договору).

Положеннями статей 627, 628 Цивільного
кодексу України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

На виконання вказаних пунктів Договору
Позивачем Відповідачу за період з
11.04.2012 по 31.12.2012 було здійснено продаж
дизельного палива на загальну суму 66
525,44 грн., що підтверджується наступними
видатковими накладними:

- №67 від 30.04.2012 на суму 4 382,86 грн.,

- №95 від 31.05.2012 на суму 12 324,55 грн.,

- №117 від 30.06.2012 на суму 10 238, 29 грн.,

- №146 від 31.07.2012 на суму 8 221,68 грн.,

- №186 від 31.08.2012 на суму 8 835,07 грн.,

- №3 від 30.09.2012 на суму 5614, 18 грн.,

- №191 від 31.10.2012 на суму 7186, 57 грн.,

- №272 від 30.11.2012 на суму 5182, 06 грн.,

- №299 від 31.12.2012 на суму 4540, 18 грн.

Вказана обставина Відповідачем не
заперечувалась.

Як зазначив Позивач, Відповідач
частково розрахувався за отриманий
товар, в зв'язку з чим за останнім
утворилась заборгованість, яка станом
на час розгляду справи становить 22 522,99
грн. (за період вересень - грудень 2012
року). Доказів сплати даної
заборгованості суду не надано.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Статтею 629 Цивільного
кодексу України, встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. У відповідності до вимог
статей 525, 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається. Статтею
193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом. Статтею 530
Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється, зокрема,
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 2.1.7 Договору, строк
сплати за отримане паливо наступає
через один банківський день після
отримання 50% вартості наданих послуг
Відповідачем Позивачу у відповідний
місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, у
вересні 2012 року Відповідачем були
надані послуги на загальну суму 32 449,20
грн., що підтверджується: рахунком №107
від 30.09.2012, актами виконаних робіт №29,
№19 за вересень 2012 року. Позивач
стверджує, що 17 жовтня 2012 року було
сплачено суму, що становить більше, ніж
50 % вартості наданих послуг за вказаний
період.

У жовтні 2012 року Відповідачем були
надані послуги на загальну суму 35 246,40
грн., що підтверджується: рахунком №108
від 31.10.2012, актами виконаних робіт №110,
№210, №43 за жовтень 2012 року. Позивач
стверджує, що 27 грудня 2012 року було
сплачено суму, що становить більше, ніж
50 % вартості наданих послуг за вказаний
період.

У листопаді 2012 року Відповідачем були
надані послуги на загальну суму 32 814,60
грн., що підтверджується: рахунком №115
від 30.11.2012, актами виконаних робіт №111,
№211 за листопад 2012 року. Позивач
стверджує, що 18 березня 2012 року було
сплачено суму, що становить більше, ніж
50 % вартості наданих послуг за вказаний
період.

У грудні 2012 року Відповідачем були
надані послуги на загальну суму 32 726,40
грн., що підтверджується: рахунком №101
від 31.12.2012, актами виконаних робіт №112,
№212 за грудень 2012 року відповідно.
Позивач стверджує, що 18 квітня 2013 року
Позивачем було сплачено суму, що
становить більше, ніж 50 % вартості
наданих послуг за вказаний період.

Вказані обставини підтверджені
документально, досліджені судом,
Відповідачем не спростовані. Крім того,
в матеріалах справи наявний підписаний
сторонами акт звірки
взаєморозрахунків.

Отже, враховуючи п. 2.1.7 Договору, вимоги
Позивача про стягнення заборгованості
за отримане паливо в сумі 22 522,99 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог статті 625
Цивільного кодексу України, боржник
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних з
простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлений інший розмір
відсотків.

На підставі статті 625 ГПК України
Позивачем нараховано до стягнення з
Відповідача 3 533,39 грн. інфляційних
нарахувань за період з 23.10.2012 по 07.10.2014
та 1 190,93 грн. 3% річних за період з 23.10.2012
по 07.10.2014.

При перевірці нарахованих інфляційних
втрат та 3 % річних суд дійшов висновку,
що задоволенню підлягають 3 533,39 грн.
інфляційних нарахувань за період з
23.10.2012 по 07.10.2014 та 1153,62 грн. 3% річних за
період з 23.10.2012 по 07.10.2014.

Відповідно до статті 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої
статті 129 Конституції України та
статтями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем не спростовані обставини,
які зазначені у позові, доказів сплати
вартості пального відповідно до умов
Договору не надав. За даних обставин,
позов підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та
керуючись статтями 33, 43, 49, 82-85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідент. номер НОМЕР_1) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_2) 22
522,99 грн. основного боргу, 1153,62 грн. 3%
річних, 3 533,39 грн. інфляційних втрат та
1824,50 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ на його виконання.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повний текст рішення складено 20.10.2014.

Суддя
Плотницька Н.Б.