ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.Справа № 922/3768/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання
Федоровой К.О.

розглянувши справу

за позовом Українсько-американського
СП "Каіс" у формі ТОВ, м. Харків до ДП
"Хлібна база № 85", м. Барвінкове про
стягнення коштів за участю
представників сторін:

позивача - Горбатих Ю.А., дов. № 10 від
01.09.14 р.;

відповідача - Коростильов С.В., дов. б/н
від 01.09.14 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Українсько-американське
спільне підприємство "Каіс" у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю, звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача - Державного
підприємства "Хлібна база № 85"
основний борг в сумі 419558,27 грн.,
інфляційні втрати в сумі 52864,33 грн., 3%
річних в сумі 11310,83 грн. та 9674,67 грн.
судового збору, мотивуючи свої вимоги
неналежним виконанням відповідачем
його грошових зобов'язань за договором
купівлі-продажу №15/10-КХ від 15.10.2010 р.

07.10.14 р. відповідач надав письмові
пояснення, в яких проти задоволення
позову заперечував та зазначив, що
частина товару за договором № 23/11-КХ
від 23.11.2010 р. в кількості 479,070 тон була
отримана у власність відповідачем, за
що було перераховано 5150000,00 грн., а
стосовно залишку товару в кількості
120,300 тон була домовленість сторін про
передачу товару в майбутньому та на цей
час є не реалізованою. Крім того,
відповідач зауважує, що видаткова
накладна підписана невідомою особою.
Відповідач також зазначив, що позивач
не заявляв вищезазначену
заборгованість до відповідача у
проваджені про банкрутство по справі №
5023/1591/12, де саме позивач виступав
ініціатором порушення провадження.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 07.10.14 р. до 21.10.14 р. для надання
сторонами додаткових документів.

Представник позивача в судовому
засіданні 21.10.14 р. позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 21.10.14 р. підтримав свої
письмові пояснення, проти задоволення
позовних вимог заперечував.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

15.10.2010 р. між Українсько - американським
спільним підприємством у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю "Каіс" (позивач,
продавець) та Державним підприємством
"Хлібна база № 85" Державного комітету
України з державного матеріального
резерву, повним правонаступником якого
є Державне підприємство "Хлібна база №
85" Державного агентства резерву
України (відповідач, покупець), було
укладено договір купівлі-продажу №
15/10-КХ (далі - договір)(а.с. 15-16), за
умовами якого, позивач зобов'язався
передати у власність відповідача, а
відповідач зобов'язався прийняти й
оплати товар на умовах вказаного
договору.

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції
додаткової угоди №1 від 29.10.2010р.; (а.с. 17),
базис поставки - FCA (Франко перевізник)
ЗАТ "Пологівський масло екстракційний
завод" (70600, Запоріжська область, м.
Пологи, вул. Ломоносова, 36), згідно
інтерпретацій міжнародних правил
"Інкотермс-2000".

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав належним чином, передав у
власність відповідача товар - масло
соняшникове нерафіноване на загальну
суму 3429075,00 грн., що підтверджується
видатковою накладною №РН-2/28/01 від
28.01.2011 р. (а.с. 19), яка була підписана
уповноваженими представниками сторін
та скріплена печатками підприємств.

В п. 5.1 договору закріплений порядок
оплати товару: протягом 90 (дев'яноста)
банківських днів з моменту поставки
товару.

13.02.2012 р. між позивачем та відповідачем
було укладено додаткову угоду №2 (а.с.
18), за умовами якої позивач та
відповідач погодили новий порядок
оплати, а саме до 31.12.2012 р.

В той же час, відповідач свої
зобов'язання з оплати поставленого
позивачем товару не виконав в повному
обсязі, здійснивши часткову оплату в
сумі 3009516,73 грн., що підтверджується
відповідними банківськими виписками
(а.с. 20-28), внаслідок чого заборгованість
відповідача склала 419558,27 грн.

Позивач неодноразово звертався до
відповідача, а саме направляв на його
адресу лист-вимогу (вих. № 345 від 08.11.2011
р., а.с. 29), претензію (вих. № 458 від 22.12.2011
р., а.с. 32), вимогу про стягнення
заборгованості (вих. № 360 від 01.09.2014 р.,
а.с. 35), в яких вимагав негайно погасити
заборгованість.

Проте, відповідач ніяким чином на
вказану претензію не відреагував,
заборгованість в сумі 419558,27 грн. не
сплатив.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК
України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Твердження відповідача щодо не
оприбуткування ним товару на суму 419558,27
грн., судом відхиляються, оскільки
Державним підприємством "Хлібна база
№ 85" не надано суду доказів поставки
товару позивачем не в повному обсязі
або документів, які б підтверджували
часткову поставку товару в іншій, а ніж
зазначено в видаткові накладній №
РН-2/28/01 від 28.01.2011 р. кількості, яка ним
сплачувалась. Доказів наявності
звернень за період з 28.01.2011 р. і до
теперішнього часу з боку відповідача
на адресу позивача з питання поставки
товару не в повному обсязі, та доказів
коригування податкового кредиту,
сформованого за рахунок відображення у
бухгалтерському обліку господарської
операції з поставки товару на загальну
суму 3429075,00 грн. суду не надано.

Стосовно твердження про відсутність
належних доказів поставки, а саме
транспортних документів, суд зазначає
наступне.

За умовами п. 3.1 договору
купівлі-продажу № 15/10-КХ від 15.10.2010р. у
редакції додаткової угоди № 1 від 29.10.2010
р., базис поставки - FСА (франко-вагон)
ЗАТ "Пологівський маслоекстракційний
завод" (70600, Запорізська обл., м. Пологи,
вул. Ломоносова, 36) згідно
інтерпретації міжнародних правил
"Інкотермс-2000".

Згідно з офіційними правилами
тлумачення торговельних термінів
Міжнародної торгової палати Інкотермс
в редакції 2000 р. (далі за текстом -
"Інкотермс-2000") термін FСА -
"франко-перевізник" означає, що
продавець здійснює поставку товару,
який пройшов митне очищення для
експорту, шляхом передання
призначеному покупцем перевізнику у
названому місці. Слід зазначити, що
вибір місця поставки впливає на
зобов'язання щодо завантаження й
розвантаження товару у такому місці.
Якщо поставка здійснюється на площах
продавця, продавець відповідає за
завантаження. Якщо ж поставка
здійснюється в іншому місці, продавець
не несе відповідальності за
розвантаження товару.

Цей термін може бути застосований
незалежно від виду транспорту,
включаючи змішані (мультимодальні)
перевезення. Під словом "перевізник"
розуміється будь-яка особа, що на
підставі договору перевезення
зобов'язується здійснити або
забезпечити здійснення перевезення
товару залізницею, автомобільним,
повітряним, морським, внутрішнім
водним транспортом або комбінацією цих
видів транспорту.

У відповідності зі ст. А.1. розділу FСА
"Інкотермс-2000", продавець зобов'язаний
надати товар перевізнику або іншій
особі, призначеній покупцем, у
названому місці у день чи в межах
періоду, що узгоджені сторонами для
здійснення поставки.

Згідно з ст. А.З. розділу FСА
"Інкотермс-2000", у продавця відсутнє
зобов'язання з укладення договору
перевезення.

Згідно з ст. А.4. розділу FСА
"Інкотермс-2000", продавець зобов'язаний
надати товар перевізнику або іншій
особі, призначеній покупцем, у
названому місці у день чи в межах
періоду, що узгоджені сторонами для
здійснення поставки. Поставка
вважається здійсненою, коли товар
наданий у розпорядження перевізника чи
іншої особи, призначеної покупцем не
розвантаженим з транспортного засобу
продавця. За відсутності точних
вказівок від покупця, продавець може
поставити товар для перевезення у
спосіб, що зумовлюється видом
транспорту та/або кількістю та/або
характером товару.

У відповідності зі ст. А.1. розділу FСА
"Інкотермс-2000", продавець зобов'язаний
за власний рахунок надати покупцю
звичайні докази поставки товару.

Згідно з ст. Б.1. розділу FСА
"Інкотермс-2000", покупець зобов'язаний
сплатити ціну товару у відповідності з
договором купівлі-продажу.

Згідно з п. а) ст. Б.З. розділу FСА
"Інкотермс-2000", покупець зобов'язаний за
власний рахунок укласти договір
перевезення товару від названого
місця.

Проаналізувавши положення офіційних
правил тлумачення торговельних
термінів Міжнародної торгової палати
Інкотермс в редакції 2000 р. та умов
договору купівлі-продажу № 15/10- КХ від
15.10.2010р., суд дійшов висновку, що у
позивача відсутній обов'язок укладення
договору перевезення та доставки
вантажу, та, відповідно, не може бути
примірника залізничної накладної на
підтвердження факту доставки, оскільки
він не є вантажовідправником,
вантажоодержувачем або перевізником.
Доставку вантажу відповідач
зобов'язаний організувати сам: власним
або залученим для цього транспортом. А
позивач тільки повинен передати товар
перевізнику.

В матеріалах справи міститься
видаткова накладна №РН-2/28/01 від 28.01.2011
р. (а.с. 19), відповідно до якої, позивач
передав у власність відповідача товар -
масло соняшникове нерафіноване на
загальну суму 3429075,00 грн. Вказана
накладна була підписана
представниками сторін та скріплена
печатками підприємств. В судовому
засіданні представник відповідача
зазначив, що печатка ДП "Хлібна база №
85" не втрачалась. Отже, суд приходить до
висновку, що видаткова накладною
№РН-2/28/01 від 28.01.2011 р. була підписана
уповноваженим представником
відповідача, підпис якого правомірно
скріплено печаткою.

Крім того, позивачем була надана
довідка Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова (вих. №147/2302/20023279 від 29.06.2011 р.)
про результати зустрічної звірки ТОВ
"КАІС" щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків та зборів ДП
"Хлібна база № 85", їх реальності та
повноти відображення в обліку за
період з 01.01.2011 р. по 28.02.2011 р. На аркуші 4
вказаної довідки викладене
обґрунтування документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків, дослідження їх
реальності та повноти відображення в
обліку, а саме зазначено, що УА СП ТОВ
"КАІС" (продавець) було укладено з ДП
"Хлібна база № 85" (покупець) договір
№15/10-ХК від 15.10.2010 р., на підставі якого
проведено реалізацію
товарно-матеріальних цінностей. Згідно
з договором видано видаткову накладну
№ РН-2/28/01 від 28.01.2011 р., за якою
відвантажено 351,7 тонн на загальну суму
3429075,00 грн., та податкову накладну №25
від 28.01.2011р.

Посилання відповідача на те, що позивач
не заявляв вищезазначену
заборгованість за договором №15/10-КХ
від 15.10.2010 р. під час розгляду справи про
банкрутство відповідача (справа №
5023/1591/12), в якій саме позивач виступав
ініціатором порушення провадження,
також не можуть бути підставою для
відмови у позові, оскільки, заява про
порушення справи про банкрутство
датована 27.03.2012 р., а ухвала про
порушення провадження у справі про
банкрутство винесена 03.04.2012 р.

В той же час, між позивачем та
відповідачем було укладено додаткову
угоду №2 до договору купівлі-продажу №
15/10-ХК від 15.10.2010 р., за умовами якої
позивач та відповідач погодили порядок
оплати, а саме до 31.12.2012 р. Таким чином,
на момент звернення позивача до суду з
заявою про порушення провадження у
справі про банкрутство у відповідача
ще не виникло зобов'язання з оплати
товару позивача за договором
купівлі-продажу № 15/10-ХК від 15.10.2010 р.

За таких підстав, заперечення
відповідача є позбавленими фактичного
та правового обґрунтування, такими, що
не відповідають як матеріалам справи,
так і нормам чинного законодавства, у
зв'язку з ненаданням доказів в
підтвердження обставин, викладених у
відзиві, що порушує умови ст. 33 ГПК
України, згідно якої, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підстави своїх
вимог і заперечень та подати
відповідні докази.

Станом на момент розгляду справи,
відповідач 419558,27 грн. заборгованості не
сплатив та не надав суду жодних
доказів, які б спростовували суму
заявленого боргу чи підтверджували б
оплату заборгованості.

Отже, враховуючи умови п. 4.5 договору,
відповідач визнається судом таким, що з
01.01.13 р. прострочив виконання
зобов'язання з оплати поставленого
позивачем товару, за договором №15/10-КХ
від 15.10.2010 р.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи викладене, а також те, що
відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно з вимогами закону,
суд визнає вимогу позивача щодо
стягнення з відповідача 419558,27 грн.
заборгованості, належно обґрунтованою,
доведеною матеріалами справи та такою,
що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Період прострочення, заявлений
позивачем: з 11 жовтня 2013 р. (день,
наступний за днем винесення ухвали
Господарського суду Харківської
області у справі № 5023/1591/12, якою
припинено дію мораторію) по 03 вересня
2014 р. складає 328 днів.

Враховуючи викладене, перевіривши
нарахування позивача суд визнає вимоги
про стягнення з відповідача
інфляційних втрат в сумі 52864,33 грн. та 3%
річних в сумі 11310,83 грн. законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України,
відповідно до приписів якої, при
задоволенні позову - витрати по сплаті
судового збору за подання позову
відшкодовуються за рахунок
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
"Хлібна база № 85" Державного агентства
резерву України (, 64703,
Харківська обл., Барвінківський р-н, м.
Барвінкове, вул. Київська, буд. 2) на
користь Українсько-американського
спільного підприємства у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю "Каіс" (, 61022, м. Харків, вул. Іванівська,
буд.1) основний борг в сумі 419558,27 грн.,
інфляційні втрати в сумі 52864,33 грн., 3%
річних в сумі 11310,83 грн. та 9674,67 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.10.2014 р.

Суддя Т.В. Інте