Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

"21" жовтня 2014 р.
Справа № 927/1556/14

Позивач: Публічне акціонерне
товариство Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», вул. Б.
Хмельницького, 6, м. Київ, 01001

Відповідач: Комунальне підприємство
"Носівські теплові мережі» Носівської
районної ради, вул. Вокзальна, 6, м.
Носівка, Носівський район,
Чернігівська область, 17100

Предмет спору: про стягнення
заборгованості в сумі 14842,84 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

позивач: Пронюк В.Я. довіреність № 14-182
від 15.07.2014 р. , юрисконсульт

відповідач: Зезюлькін О.В., договір №
б/н від 20.10.2014 р., адвокат

В судовому засіданні 21.10.2014 р., на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Публічним акціонерним товариством
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» подано позов до
Комунального підприємства «Носівські
теплові мережі» Носівської районної
ради про стягнення 14842,84 грн.
заборгованості, з них 10488,49 грн. пені за
період з 01.03.2013 р. по 27.06.2014 р., включно,
2177,33 грн. три відсотка річних за той же
період та 2177,02 грн. інфляційних втрат за
період з листопада 2013 р. по червень 2014
р., включно. Позовні вимоги
обґрунтовані неналежним виконанням
відповідачем умов Договору купівлі -
продажу природного газу № 13/2538-БО-39 від
28.12.2012 р.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов
повністю.

Від відповідача надійшов відзив на
позов від 16.10.2014 р. № 229, згідно якого
останній позовні вимоги визнав
частково та просив суд зменшити розмір
штрафних санкцій.

Відповідач підтвердив, що ним дійсно
були порушені строки розрахунків за
спожитий природний газ в січні - грудні
2013 р.р. Несвоєчасність розрахунків
пояснив неналежним виконанням
зобов'язань власними контрагентами,
зокрема державою в особі бюджетних
установ та органів влади. Крім того,
відповідачу з бюджету не здійснюється
передбачена законодавством
компенсація різниці між вартістю газу,
передбаченою в тарифі, і тією, яка
фактично діє на момент надання послуг з
теплопостачання та гарячого
водопостачання. Так, зокрема, різниця в
тарифі, що залишається некомпенсованою
за 2010 рік складає 109842,21 грн., за 2011 р. -
82111,13 грн., що підтверджується наданим
відповідачем розрахунком різниці в
тарифі вартості природного газу КП
«Носівські теплові мережі» в зв'язку зі
зростанням ціни на природній газ в 2010
році, 2011 році при наданні послуг з
теплопостачання бюджетним установам
та іншим споживачам. Як наслідок,
вказані суми відшкодовуються
постачальнику газу підприємством
відповідача самостійно.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
повноважних представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору, суд, -

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2012 року між сторонами був
укладений Договір № 13/2538-БО-39
купівлі-продажу природного газу,
згідно з умовами якого позивач
(продавець) зобов'язується передати у
власність відповідачу (покупцю) у 2013
році природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ «НАК «Нафтогаз
України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00
00, або/та природний газ, видобутий на
території України підприємствами, які
не підпадають під дію статті 10 Закону
України «Про засади функціонування
ринку природного газу», а відповідач
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ на умовах цього
договору. Газ, що продається за цим
договором, використовується
відповідачем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами
(п.п. 1.1-1.2 договору) (а.с.11-16).

Відповідно до п. 2.1 договору позивач
передає відповідачу з 01 січня 2013 року
по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 148,00
тис. куб. м., у тому числі по місяцях
кварталів: січень 30 тис. куб. м., лютий 30
тис. куб. м., березень 25 тис. куб. м. (І
квартал 85,0 тис. куб. м.), квітень 8,00 тис.
куб. м. (ІІ квартал 8,00 тис. куб. м.),
жовтень 10 тис. куб. м., листопад 20 тис.
куб. м., грудень 25 тис. куб. м. (ІV квартал
55,00 тис. куб. м). Обсяги газу, що
планується передати за цим договором
можуть змінюватись сторонами протягом
місяця продажу в установленому
порядку. Допускається відхилення
місячного обсягу переданого газу в
розмірі +/- 5% від узгодженого сторонами
згідно п. 2.1 договору планового обсягу
продажу газу без коригування планового
обсягу.

Позивач передає відповідачу газ у
пунктах приймання - передачі газу на
вхідній запірній/відключаючій
арматурі відповідача. Право власності
на газ переходить від позивача до
відповідача в пунктах приймання -
передачі. Після переходу права
власності на газ відповідач несе всі
ризики і приймає на себе
відповідальність, пов'язану з правом
власності на газ. Приймання -передача
газу, переданого позивачем
відповідачеві у відповідному місяці
продажу оформлюється актом приймання -
передачі газу. Обсяг споживання газу
відповідачем у відповідному місяці
поставки встановлюється шляхом
складання добових обсягів, визначених
на підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу відповідача.
Не пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем продажу газу, відповідач
зобов'язується надати позивачеві
підписані та скріплені печатками
відповідача та газотранспортного
підприємства три примірника акта
приймання - передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами
(п.п. 3.1, 3.3 - 3.4 договору).

Розділом 5 договору «Ціна газу»
визначено, що ціна (граничний рівень
ціни) на газ та послуги з його
транспортування установлюються НКРЕ.
Ціна за 1000 куб. м газу становить 3509,00
грн. без врахування ПДВ, збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу, крім того: збір у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; податок на додану вартість за
ставкою - 20 %. Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 305,60 грн., крім того ПДВ
- 20 % - 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн. До
сплати за 1000 куб. м. природного газу -
3884,78 грн., крім того ПДВ - 20 % -776,96 грн.,
всього з ПДВ - 4661,74 грн. У разі зміни НКРЕ
ціни на газ та/або тарифів на його
транспортування, розподіл і постачання
вони є обов'язковими для сторін за цим
договором з моменту введення їх в дію.
Загальна вартість договору на дату
його укладення становить 574947,93 грн.,
крім того ПДВ - 114989,59 грн., разом з ПДВ -
689937,52 грн.

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ
здійснюється відповідачем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки. Пунктом 6.3 договору сторони
визначили, що в платіжних дорученнях
відповідач повинен обов'язково
зазначати номер договору, дату його
підписання та призначення платежу без
зазначення періоду, за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у відповідача за цим
договором позивач має право
зараховувати кошти, що надійшли від
відповідача, як погашення
заборгованості за газ, поставлений в
минулі періоди по цьому договору, в
порядку календарної черговості
виникнення заборгованості. Кошти, що
надійшли від відповідача, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості за цим
договором.

Договір набуває чинності з дати
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, діє в
частині реалізації газу до 31 грудня 2013
року, а в частині проведення
розрахунків - до їх повного здійснення
(п. 11.1 договору).

Згідно матеріалів справи, позивач
передав, а відповідач, який є кінцевим
споживачем, прийняв природний газ за
договором у період з січня - по грудень
2013 р., включно, на загальну суму 498701,36
грн., що підтверджується тристоронніми
актами приймання - передачі природного
газу за січень - грудень 2013 року, які
підписані та скріплені печатками
сторін (а.с. 17-23).

Відповідач порушив умови договору - за
поставлений газ розрахувався з
порушенням строків оплати.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання. Частинами 4 та 6 ст. 231
Господарського кодексу України
встановлено, що штрафні санкції за
порушення зобов'язання застосовуються
у розмірі передбаченому сторонами у
договорі.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не виконав
зобов'язання у строк, встановлений
договором.

Пунктом 7.2 договору сторони
передбачили, що у разу невиконання
відповідачем п. 6.1 умов цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити позивачу, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення 10488,49 грн. пені за період з
01.03.2013 р. по 27.06.2014 р., включно,
інфляційних втрат в сумі 2177,02 грн. за
період листопад 2013 р. - червень 2014 р.,
включно та 3% річних в сумі 2177,33 грн. за
період з 01.03.2013 р. по 27.06.2014 р., включно..

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю. Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог: про
стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст.
258 Цивільного кодексу України). Статтею
259 Цивільного кодексу України
передбачено, що позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Пунктом 3.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
29.05.2013 року «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» за
правилами частини першої статті 259 ЦК
України сторонам дозволено за
домовленістю збільшувати встановлену
законом як загальну, так і спеціальну
позовну давність. Умова про збільшення
позовної давності може бути вміщена як
в укладеному сторонами договорі
купівлі-продажу, поставки, надання
послуг тощо, так і в окремому документі
або в листах, телеграмах,
телефонограмах та інших документах,
якими обмінювалися сторони і які
повинні однозначно свідчити про
досягнення згоди сторін щодо
збільшення строку позовної давності.

Пунктом 9.3. договору строк, у межах
якого сторони можуть звернутись до
суду з вимогою про стягнення основної
заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 років.

З урахуванням вищевикладеного суд
дійшов висновку, що позивачем
правомірно здійснено розрахунок пені
за період з 01.03.2013 р. по 27.06.2014 р., включно,
тобто в межах шести місяців від дня
прострочення виконання зобов'язання
згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України та з урахуванням строку
позовної давності, встановленої
сторонами в договорі ( 5 років).

Однак, перевіривши розрахунок
позивача, враховуючи вимоги ст. 252, 253
Цивільного кодексу України, а також,
враховуючи те, що день фактичної сплати
відповідачем заборгованості не
включається в період часу, за який
здійснюється стягнення трьох
відсотків річних, інфляційних втрат та
пені, суд прийшов до висновку про
часткове задоволення позову в частині
стягнення пені в сумі 10125,16 грн. та
трьох відсотків річних за період з
01.03.2013 р. по 27.06.2014 р. в сумі 2100,70 грн.
Позовні вимоги щодо стягнення
інфляційних втрат за заявлений період
підлягають також задоволенню частково
в сумі 1912,63 грн., оскільки як вбачається
з листа Верховного суду України від
03.04.1997 р. N 62-97р. "Про рекомендації
відносно порядку застосування
індексів інфляції при розгляді
судових справ" у випадках, коли
відшкодуванню підлягає сума, яка
складається із внесків, зроблених у
різні періоди, кожний внесок
збільшується на величину індексу
відповідного періоду, результати
підсумовуються. При застосуванні
індексу інфляції слід мати на увазі, що
індекс розраховується не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць, тому
умовно потрібно вважати, що сума,
внесена за період з 1 по 15 число
відповідного місяця, індексується з
урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по
31 число, то розрахунок починається з
наступного місяця. Зазначене позивачем
не було враховано, позивачем не вірно
проіндексовано 52878,29 грн. за грудень 2013
р., оскільки прострочка вказаного
платежу мала місце починаючи з 17 числа
вказаного місяця.

Відповідачем заявлено клопотання про
зменшення розміру штрафних санкцій. У
судовому засіданні 21.10.2014 р.
повноважний представник відповідача
просив суд зменшити розмір неустойки
(пені) на 75% від заявленої суми на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України (а.с.
44-66). Крім того, в судовому засіданні
21.10.2014 р. відповідачем заявлено
клопотання про відстрочку виконання
рішення суду строком на 1 рік у
відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України (а.с. 65-68).

Представник позивача проти заявлених
клопотань заперечив.

У відповідності до ч. 2 ст. 216
Господарського кодексу України
застосування господарських санкцій
повинно гарантувати захист прав і
законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
господарювання. За приписами ч. 2 ст. 218
вказаного кодексу учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Статтею 233 Господарського кодексу
України передбачено, що суд має право
зменшити розмір санкцій, при цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Пунктами 3, 6 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню із сторони, що
порушила зобов'язання; відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

В обґрунтування заявлених клопотань
відповідач посилається на наявність
виключних обставин, що унеможливлювали
своєчасну сплату наявної
заборгованості згідно спірного
договору, яка в подальшому була ним
погашеною з невеликим періодом часу
прострочення. Зокрема, відповідач
пояснив, що є єдиним комунальним
підприємством в Носівському районі
Чернігівської області, що надає
послуги з теплопостачання, основними
споживачами якого є саме бюджетні
установи та госпрозрахункові
організації, заборгованість яких перед
відповідачем за надані послуги станом
на 31 грудня 2013 р. складала 442916,23 грн.,
станом на 01 жовтня 2014 р. - 370380,02 грн., що
підтверджується наданою відповідачем
довідкою про стан розрахунків за
спожиті послуги з теплопостачання
споживачів (бюджетні організації та
госпрозрахункові підприємства) перед
КП «Носівські теплові мережі» (а.с. 52).

Як вбачається з матеріалів справи, до
таких споживачів відносяться державні
установи, що фінансуються за рахунок
бюджету, а саме Управління праці та
соціального захисту населення
Носівської районної державної
адміністрації, що мала заборгованість
перед відповідачем в сумі 69255,09 грн.
станом на 03.01.2013 р., а зросла до 108264,84
грн. станом на 03.01.2014 р. та складає 120623,89
грн. станом на 01.07.2014 р., Управління
агропромислового розвитку Носівської
районної державної адміністрації,
заборгованість якої перед
відповідачем станом на 03.01.2013 р.
складала 63030,29 грн., зросла до 66797,89 грн.
станом на 03.01.2014 р. та складає 59376,60 грн.
станом на 01.07.2014 р., відділ освіти
Носівської районної державної
адміністрації, заборгованість якої
перед відповідачем складала 106748,93 грн.
станом на 03.01.2013 р., зросла до 120973,25 грн.
станом на 03.01.2014 р. та складає 44787,15 грн.
станом на 01.07.2014 р., що підтверджується
наданими відповідачем актами звірки
взаєморозрахунків з зазначеними
установами (а.с. 52-61).

Як стверджує відповідач, саме надмірно
велика заборгованість контрагентів
відповідача в особі держави зумовила
неможливість своєчасного виконання
останнім умов спірного договору в
частині проведення своєчасної сплати
нарахованих сум.

Однак всупереч цьому, відповідач
виконував умови спірного договору
добросовісно та намагався не тільки
проводити оплату своєчасно за спірний
період, а й гасити заборгованість перед
позивачем за минулі періоди. Так,
згідно матеріалів справи, в 2013 р. за
поставлений газ позивачем було
нараховано 498701,36 грн., а відповідачем
проведено оплату в сумі 729574,55 грн., в 2014
р. позивачем нараховано 225038,87 грн., а
відповідачем сплачено 309136,67 грн. Тобто
за вказані періоди часу відсоток
проплати вартості поставленого
природного газу до нарахованої суми
складає 146 %, 137 % відповідно, що
підтверджується наданими довідками
про стан розрахунків за спожитий
природній газ в 2013 р., 2014 р. (а.с.62-63). Крім
того, відповідач звернув увагу суду на
відсутність будь-яких збитків,
завданих позивачу саме неправомірними
діями відповідача щодо неналежного
виконання останнім умов спірного
договору.

Зазначене представником позивача не
спростовано.

Враховуючи все вищезазначене, а також
те, що відповідачем повністю оплачено
вартість спожитого ним газу, суд,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши представників сторін,
дійшов висновку, що відповідачем
доведено вжиття усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення, а тому,
судом задоволено клопотання
відповідача про зменшення розміру пені
на 75 %. Таким чином, з відповідача
підлягає стягненню 2531,29 грн. пені за
заявлений період. Клопотання
відповідача про відстрочку виконання
рішення суду, судом відхилено.

Відповідно до п. 4.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013р. „Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", у разі
коли господарський суд на підставі
пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір
неустойки (штрафу, пені), витрати
позивача, пов'язані зі сплатою судового
збору, відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено. Таким чином, судові витрати
по сплаті судового збору покладаються
на сторони пропорційно задоволеним
вимогам згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, сума
судового збору, що підлягає стягненню з
відповідача складає 1740,22 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 34, 49, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з Комунального підприємства
«Носівські теплові мережі» Носівської
районної ради (17100, Чернігівська
область, Носівський район, м. Носівка,
вул. Вокзальна, 6, , р/р
у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,
МФО 380805) на користь Публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, , р/р
1 банк АТ «Ощадбанк», м. Київ, МФО
300465) - 2531,29 грн. пені, 2100,70 грн. трьох
відсотків річних, 1912,63 грн. інфляційних
втрат, 1740,22 грн. судового збору.

2. В решті позовних вимог відмовити.

3. Видати накази після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84
Господарського процесуального
кодексу України та підписано 22.10.2014р.

Суддя
І.Г.Мурашко

.