ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.10.14 № 910/23007/14. Суддя Пукшин Л.Г.,
розглянувши

позовну заяву Державного підприємства
"Державний академічний
естрадно-симфонічний оркестр України"

до Державного підприємства
"Національний академічний театр опери
та балету України ім. Т.Г.Шевченка"

про зобов'язання вчинити дії та
стягнення 163 526,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Державний
академічний естрадно-симфонічний
оркестр України» звернулось до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Державного підприємства
«Національний академічний театр опери
та балету України ім.. Т.Г. Шевченка» про
визнання відповідача винним у відміні
концерту та стягнення 163 526,94 грн. Судом
встановлено, що вказана позовна заява
підлягає поверненню з наступних
підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору у
встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України
розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
судовий збір" за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством, передбачено
справляння судового збору.

Відповідно до п. 2.21 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 року "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до
господарського суду тільки в
оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

Позивачем в якості доказу сплати
судового збору додано до позовної
заяви копії платіжних доручень № 91 від
04.09.2014 року на суму 3270,54 грн. та № 11 від
21.10.14 на суму 1218,00 грн., що не відповідає
вищевказаним вимогам.

Крім того, пунктом 1.4. Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р. (надалі -
Інструкція), визначено поняття
платіжного доручення та встановлено,
що це розрахунковий документ, що
містить письмове доручення платника
обслуговуючому банку про списання зі
свого рахунку зазначеної суми коштів
та її перерахування на рахунок
отримувача.

Платники та стягувачі оформляють
доручення/розпорядження про списання
коштів з рахунків на відповідних
бланках розрахункових документів,
форма та порядок оформлення яких
визначаються цією Інструкцією.

Розрахункові документи складаються на
бланках, форми яких наведені в додатках
до цієї Інструкції. Реквізити
розрахункових документів за цими
формами заповнюються згідно з вимогами
додатка 8 до цієї Інструкції та
відповідних її глав (п. 2.1. Інструкції).

Відповідно до змісту п.14 названої
Інструкції при сплаті державного мита
готівкою до документа, щодо якого
вчинюється відповідна дія, додається
оригінал квитанції кредитної установи,
яка прийняла платіж, а при
перерахуванні мита з рахунку платника -
останній примірник платіжного
доручення з написом (поміткою)
кредитної установи такого змісту
"Зараховано в дохід бюджету ____ грн.
(дата)". Цей напис скріплюється першим і
другим підписами посадових осіб і
відбитком печатки кредитної установи з
відміткою дати виконання платіжного
доручення. У випадках, коли
перерахування мита проводиться з
рахунку вкладника, що знаходиться в
кредитній установі, до документа,
оплаченого митом, додається довідка,
засвідчена підписом контролера і
відбитком печатки кредитної установи.

Подані заявником платіжні доручення №
91 від 04.09.2014 року та № 11 від 21.10.14р. не
містять відповідного напису кредитної
установи про зарахування судового
збору до державного бюджету.

Згідно додатку 2 та 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту № 41 (підписи платника)
ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися
рахунком і зразки підписів яких
заявлені банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки.

Однак, в поданих заявником платіжних
дорученнях № 91 від 04.09.2014 року та № 11
від 21.10.14р. відсутні відбиток печатки
платника та підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
уповноважені розпоряджатися рахунком,
як того вимагають положення Інструкції
про безготівкові розрахунки в Україні
в національній валюті.

Аналогічна правова позиція наведена в
ухвалі Вищого господарського суду
України від 14.03.2012 у справі №
5010/2296/2011-12/51-3/118.

Таким чином, належних доказів сплати
судового збору у встановленому законом
порядку заявником не подано.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України,
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що приписи ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України носять
імперативний характер, суд приходить
до висновку, що викладені обставини є
підставою для повернення позовної
заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись п. 4 ч.1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву та додані до неї
матеріали повернути без розгляду.

2. Звернути увагу заявника, що після
усунення недоліків, які стали
підставою повернення позовної заяви
без розгляду, він може повторно
звернутися до Господарського суду
міста Києва з даним позовом.

Суддя
Пукшин Л.Г.