м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
розглянувши справу
за позовом Державного
сільськогосподарського підприємства
"Головний селекційний центр України"
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські ферми"
про визнання недійсною заяви про
зарахування зустрічних однорідних
Представники сторін:
від позивача: не з'явився;
від відповідача: Положенцева Т.В. -
представник за довіреністю б/н від
На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Державного сільськогосподарського
підприємства "Головний селекційний
центр України" до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українські ферми" про визнання
недійсною заяви про зарахування
зустрічних однорідних вимог.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 22.05.2014 року на його
адресу від відповідача надійшла заява
про зарахування зустрічних однорідних
вимог від 16.05.2014 року.
Відповідно до акту звірки взаємних
розрахунків станом на 12.06.2014 року між
сторонами складеного та підписаного
бухгалтерією Державного
сільськогосподарського підприємства
"Головний селекційний центр України" не
значиться сума заборгованості, що
зазначив відповідач у заяві.
Оскільки, зобов'язання у позивача перед
відповідачем по сплаті грошових коштів
в розмірі 96 480,00 грн. та 3 161,64 грн.
відсутні , а також беручи до уваги те, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, позивач просить суд
визнати недійсною заяву про
зарахування однорідних вимог №27 від
Ухвалою господарського суду м. Києва
(суддя Капцова Т.П.) від 19.06.2014 року
порушено провадження у справі №
Розпорядженням керівника апарату
господарського суду м. Києва №04-23/525 від
15.07.2014 року, у зв'язку з тривалим
лікарняним судді Капцової Т.П., з метою
дотримання вимог ГПК України та
відповідно до п.3.1.11 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду призначено автоматизований
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 17.07.2014 року прийнято справу до
провадження, розгляд справи призначено
В судовому засіданні 09.09.2014 року
представник відповідача подав відзив.
Представник позивача подав клопотання
про продовження строку розгляду
справи.
Судом оголошено перерву до 29.09.2014 року.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 09.09.2014 року задоволено клопотання
про продовження строку розгляду справи
на п'ятнадцять днів. Продовжено строк
розгляду справи на п'ятнадцять днів.
15.09.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва відповідач подав клопотання про
долучення матеріалів до справи.
В судове засідання 29.09.2014 року
представник позивача не з'явився,
вимоги ухвали суду від 25.06.2014 року не
виконав, хоча про час та дату судового
засідання повідомлений належним чином.
Представник позивача заперечував
проти позову та просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.
Заслухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню.
Як зазначено позивачем, 22.05.2014 року на
його адресу від товариства з обмеженою
відповідальністю "Українські ферми"
надійшла заява про зарахування
зустрічних однорідних вимог від 16.05.2014
В заяві про зарахування зустрічних
однорідних вимог від 16.05.2014 року
відповідач зазначає, що у Державного
сільськогосподарського підприємства
"Головний селекційний центр України"
наявне зобов'язання із сплати грошових
коштів в сумі 96 480,00 грн. ТОВ "Українські
ферми", яке виникло на підставі
укладеного у спрощеній формі договору
поставки рідкого азоту (що
підтверджується накладними). А також, у
ДСП «ГСЦУ» наявне зобов'язання з
повернення отриманих грошових коштів в
сумі 3161,64 грн., сплачених товариством
22.07.2009 року згідно виставленого рахунку
№ 295 від 21.07.2009 року в якості орендної
плати на виконання Договору оренди
обладнання від 04.07.2008 року, Контракту №
107 від 01.09.2008 року, а також Договорів
оренди обладнання від 23.03.2009 р., 30.03.2009 р.,
27.04.2009 р. та 14.12.2009 р., які рішенням
Господарського суду міста Києва у
визнано неукладеними та встановлено
факт відсутності правових підстав для
сплати орендної плати за зазначеними
Одночасно у ТОВ "Українські ферми"
наявне зобов'язання із сплати грошових
коштів в сумі 98 884,30 грн., яке виникло на
підставі ухвали господарського суду м.
Києва від 24.04.2014 року у справі
Якщо сторона не погоджується з
проведенням зарахування, вона вправі
на підставі статті 16 Цивільного
кодексу України та статті 20
Господарського кодексу України
звернутися за захистом своїх
охоронюваних законом прав до
господарського суду.
Спір у справі виник у зв'язку із
оспорюванням позивачем дійсності
правочину про зарахування зустрічних
однорідних вимог від 16.05.2014 р.
Відповідно до частин 1 та 5 ст. 202
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків. До правовідносин, які
виникли з односторонніх правочинів,
застосовуються загальні положення про
зобов'язання та про договори, якщо це не
суперечить актам цивільного
законодавства або суті
одностороннього правочину.
Згідно із частиною 1 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
За приписами частин 1-5 статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Заявляючи позов про визнання недійсним
договору, позивач має довести
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настанням відповідних наслідків.
Зокрема, як на підставу для недійсності
вказаного правочину позивач
посилається на те, що вказаний правочин
суперечить нормам чинного
законодавства, а саме приписам ст. 203
Господарського кодексу України
(волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі) та відсутності
(непідтвердженості) боргу.
Частиною 3 статті 203 Господарського
кодексу України встановлено, що
господарське зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічної
однорідної вимоги, строк якої настав
або строк якої не зазначений чи
визначений моментом витребування. Для
зарахування достатньо заяви однієї
Відповідно до статті 601 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
Зарахування зустрічних однорідних
вимог є способом припинення одночасно
двох зобов'язань, в одному із яких одна
сторона є кредитором, а інша -
боржником, а в другому - навпаки
(боржник у першому зобов'язанні є
кредитором у другому). Допускаються
випадки, так званого часткового
зарахування, коли одне зобов'язання
(менше за розміром) зараховується
повністю, а інше (більше за розміром) -
лише в частині, що дорівнює розміру
першого зобов'язання. В такому випадку
зобов'язання в частині, що залишилася,
може припинятися будь-якими іншими
За змістом наведених норм вимоги, які
можуть підлягати зарахуванню, мають
відповідати таким умовам:
1) бути зустрічними (кредитор за одним
зобов'язанням є боржником за іншим, а
боржник за першим зобов'язанням є
кредитором за другим);
2) бути однорідними (зараховуватися
можуть вимоги про передачу речей
одного роду, у зв'язку з чим зарахування
як спосіб припинення зазвичай
застосовується до зобов'язань по
передачі родових речей, зокрема
грошей). Правило про однорідність вимог
розповсюджується на їх правову
природу, але не стосується підстави
виникнення такої вимоги. Отже,
допускається зарахування однорідних
вимог, які випливають із різних підстав
(різних договорів тощо);
3) строк виконання щодо таких вимог
настав, не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.
Зарахування є одностороннім
правочином, для нього достатньо заяви
однієї сторони. За наявності всіх
наведених вище умов згоди іншої
сторони для зарахування не потрібно.
Саме таким чином сформульовані
положення Господарського кодексу щодо
припинення зарахуванням господарських
зобов'язань (ч. 3 ст. 203 ГКУ).
Щодо відсутності зобов'язання у
позивача перед відповідачем по сплаті
грошових коштів в розмірі 96 480,00 грн. та
3 161,64 грн., то суд зазначає наступне.
В матеріалах справи наявні накладні на
поставку товариством з обмеженою
відповідальністю "Українські ферми"
Державному сільськогосподарському
підприємству "Головний селекційний
центр України" товару (рідкий азот) на
загальну суму 96 480,00 грн., а також
довіреності видані позивачем на
представника для отримання товару по
Докази оплати по вищезазначеним
накладним позивачем не надано.
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українські ферми"
направлено позивачу вимогу №35 від 06.2012
року щодо оплати вищезазначених
Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу
України до відносин поставки, не
врегульованих цим кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
Зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного
кодексу України вбачається, що
покупець зобов'язаний оплатити повну
ціну переданого товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.
Тобто, термін виконання зобов'язання,
що випливає з правовідносин
купівлі-продажу, чітко встановлений
вищезазначеною спеціальною нормою
права - покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього.
Також, в матеріалах справи наявне
платіжне доручення №3350 від 22.07.2009 року
на суму 3 161,64 грн. з призначенням
платежу за оренду сосудів
січень-червень 2009 рах 295 від 21.07.09 та
лист відповідача №26 від 28.04.2014 року про
повернення зазначених коштів, у зв'язку
з прийняттям рішення господарського
суду м. Києва від 22.11.2012 року у справі
Таким чином, позивачем не спростовано
факту наявності зобов'язання у нього
перед відповідачем по сплаті грошових
коштів в сумі 96 480,00 грн. та 3 161,64 грн.
За змістом статті 602 Цивільного кодексу
України не допускається зарахування
зустрічних вимог: 1) про відшкодування
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю; 2) про
стягнення аліментів; 3) щодо довічного
утримання (догляду); 4) у разі спливу
позовної давності; 5) в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Суд відзначає, що позивачем не
доведено, а судом не встановлено
наявності випадків недопустимості
зарахування зустрічних однорідних
вимог, передбачених приписами статті 602
Цивільного кодексу України.
За таких обставин суд приходить до
висновку про безпідставність позовних
вимог про визнання недійсною заяви про
зарахування зустрічних однорідних
вимог №27 від 16 травня 2014 року, з огляду
на наявність умов, встановлених ст. 601
Цивільного кодексу України, та
відсутність обставин, встановлених ст.
602 Цивільного кодексу України, за яких
зарахування зустрічних однорідних
вимог не допускається.
Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.
Судовий збір, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на позивача.
На підставі викладеного та керуючись
ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд
В позові відмовити повністю.
Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 27.10.2014 року.

Суддя
С.М. Мудрий