м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
до Публічного акціонерного товариства
"Київсоюзшляхпроект"
про стягнення 30 894,23 грн.
Суддя Грєхова О.А.
Від позивача: Іващенко О. В. -
представник за довіреністю
Від відповідача: Сілкова А. О. -
представник за довіреністю
Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" (далі-позивач) звернулося
до господарського суду м. Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Київсоюзшляхпроект"
грн., з яких 25 917,55 грн. заборгованості за
спожиту теплову енергію у гарячій воді,
2 905,65 грн. інфляційних втрат та 400,24 грн.
3% річних, 1670,79 грн. пені.
Вимоги позивача обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язання за договором № 8624001 у
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість у розмірі 25 917,55 грн. за
спожиту теплову енергію у гарячій воді.
З огляду на наявність зазначеної
заборгованості позивачем нараховано
1670,79 грн. пені, 2 905,65 грн. інфляційних
втрат та 400,24 грн. 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.08.2014 порушено провадження у
призначено на 16.06.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.08.2014 порушено провадження
призначено на 08.09.2014.
Представник позивача в судовому
засіданні 08.09.2014 подав заяву про
виправлення описки у позовній заяві,
відповідно до якої просив вважати
вірною суму основного боргу в розмірі
У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання 08.09.2014 представника
відповідача розгляд справи відкладено
В судовому засіданні 29.09.2014, у
відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено перерву до 13.10.2014.
В судовому засіданні 13.10.2014 представник
позивача надав розгорнутий розрахунок
пені та підтримав заявлені позовні
вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому
засіданні 13.10.2014 надав суду
контррорахунок позовних вимог та
вважає, що розмір пені який підлягає
стягненню з відповідача складає 64,62
На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.10.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України
передбачає, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

01.05.2011 між акціонерною
енергопостачальною компанією
"Київенерго" (змінило назву на Публічне
акціонерне товариство "Київенерго") в
особі структурного відокремленого
підрозділу "Енергозбуд Київенерго"
(енергопостачальна організація) та
Акціонерним товариством закритого
типу "Київсоюзшляхпроект" (змінило
назву на Публічне акціонерне
товариство "Київсоюзшляхпроект")
(абонент) укладено договір на
постачання теплової енергії у гарячій
воді № 8624001.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
предметом цього договору є постачання,
користування та своєчасна сплата в
повному обсязі спожитої теплової
енергії у гарячій воді, на умовах,
передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1. договору, при
виконанні умов цього договору, а також
при вирішення всіх питань, що не
обумовлені цим договором, сторони
зобов'язуються керуватися тарифами,
затвердженими Київською міською
державною адміністрацією, Положенням
про Деренергоспоживнагляд, Правилами
користування тепловою енергією,
Правилами технічної експлуатації
тепловикористовуючих установок і
теплових мереж (далі правил),
нормативними актами з питань
користування, обліку та
взаєморозрахунків за енергоносії,
чинним законодавством України.

Згідно з п. 2.2.1 договору,
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількості та обсягах згідно з Додатком
№ 1 до цього договору.

Відповідно до з п. 2.3.1 договору, абонент
зобов'язується дотримуватися
кількості споживання теплової енергії
по кожному параметру в обсягах, які
визначені у Додатку 1, не допускаючи їх
перевищення, та своєчасно сплачувати
вартість спожитої теплової енергії.

Порядок розрахунків сторони погодили в
додатку № 4 до договору, відповідно до
умов якого абонент до початку
розрахункового періоду (місяця)
сплачує енергопостачальній
організації вартість, заявленої у
договору кількості теплової енергії на
розрахунковий період, з урахуванням
сальдо розрахунків на початок місяця,
або оформлює договір про заставу майна,
згідно Закону України «Про заставу», як
засіб гарантії сплати споживаємої
теплової енергії.

Згідно до п. 5 додатку № 4 до договору
абонент щомісячно з 12 по 15 числа
самостійно отримує в районному відділі
тепло збут № 8 за адресою: вул. Довженко,
2, розрахункова група, тел. 458-04-13
табуляграму фактичного споживання
теплової енергії за попередній період,
акт звірки на початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки абонент повертає в РВТ),

Відповідач в порушення умов договору
та чинного законодавства не виконує
свої зобов'язання, внаслідок чого за
період з 01.12.2013 по 01.07.2014 виникла
заборгованість за використану теплову
енергію, яка на 01.07.2014 року становить 25
917,55 грн., що підтверджується обліковими
картками (табуляграмами).

Дослідивши зміст спірного договору суд
дійшов до висновку, що даний правочин
за своєю правовою природою є договором
поставки.

Відповідно до п. 1. ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона
-постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до
відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України
встановлено, що предметом договору
купівлі-продажу може бути товар, який є
у продавця на момент укладення
договору або буде створений (придбаний,
набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч. 6. та ч. 7
ст. 276 ГК України, розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється, як
правило, у формі попередньої оплати. За
погодженням сторін можуть
застосовуватися планові платежі з
наступним перерахунком або оплата, що
провадиться за фактично відпущену
енергію.

Згідно ст. 20 Закону України "Про
теплопостачання", тарифи на теплову
енергію, реалізація якої здійснюється
суб'єктами господарювання, що займають
монопольне становище на ринку, є
регульованими. Тарифи на виробництво,
транспортування та постачання
теплової енергії затверджуються
органами місцевого самоврядування,
крім теплової енергії, що виробляється
суб'єктами господарювання, що
здійснюють комбіноване виробництво
теплової і електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії, на
підставі розрахунків, виконаних
теплогенеруючими,
теплотранспортуючими та
теплопостачальними організаціями за
методиками, розробленими центральним
органом виконавчої влади у сфері
теплопостачання.

За таких обставин, враховуючи те, що
наявні у справі матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача до ПАТ
«Київсоюзшляхпроект» в частині
стягнення 25 917,55 грн. основного боргу за
спожиту теплову енергію, а відповідач в
установленому законодавством порядку
обставини, які заявлені позивачем, не
спростував, не довів суду належними і
допустимими доказами належного
виконання ним своїх зобов'язань, тому
позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
про стягнення з ПАТ
«Київсоюзшляхпроект» основного боргу,
за період з 01.12.2013 по 01.07.2014, за
договором № 8624001 на постачання
теплової енергії у гарячій воді від
01.05.2001, визнаються судом такими, що
підлягають задоволенню.

За прострочення оплати за спожиту
теплову енергію, позивачем заявлено
про стягнення з відповідача 1670,79 грн.
пені нарахованої за період з 01.01.2014 по
01.07.2014.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов визначених
змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено,
що виконання зобов'язання може
забезпечуватись, зокрема, неустойкою.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Статтею 230 ГК України також
передбачено, що порушення зобов'язання
є підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим кодексом (неустойка, штраф, пеня),
іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями,
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період за який нараховується
пеня.

Пунктом 7 додатку № 4 до договору
сторони визначили, що абоненту на суму
боргу на початок кожного
розрахункового періоду (місяця)
енергопостачальною організацією
нараховується пеня 0,5% за кожний день,
до моменту його повного погашення, але
не більше суми обумовленої чинним
законодавством України.

Перевіривши здійснений позивачем
розрахунок, суд дійшов висновку, що
позивач нарахував пеню у відповідності
до умов договору та вимог чинного
законодавства України.

Контррозрахунок пені наданий
відповідачем не відповідає а ні умовам
договору, а ні вимогам закону.

Таким чином, стягненню з відповідача
підлягає пеня у розмірі 1670,79 грн. за
розрахунком позивача.

Також, позивачем заявлена вимога щодо
стягнення з відповідача індексу
інфляції у розмірі 2 905,65 грн. та трьох
процентів річних в розмірі 400,24 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, передбачене законом право
кредитора вимагати спати боргу з
урахуванням, процентів річних та
процентів за користування чужими
грошовими коштами є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утриманими ним грошовими
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на
суму боргу та проценти річних входять
до складу грошового зобов'язання і не
ототожнюються із санкціями за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору та положень статті 625
Цивільного кодексу України.

Вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача індексу інфляції у розмірі
2 905,65 грн. та трьох процентів річних в
розмірі 400,24 грн. вважаються
обґрунтованим та таким, що підлягають
задоволенню за розрахунком позивача.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст. 32, ч.1 ст.33, ст. 44, ч.5 ст. 49, ст.ст.82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Київсоюзшляхпроект" (04053, м.
Київ, вулиця Кудрявська, 3/5,
ідентифікаційний код 01288437) на користь
публічного акціонерного товариства
"Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5,
ідентифікаційний код 00131305)
заборгованість за спожиту теплову
енергію в розмірі 25 917 (двадцять п'ять
тисяч дев'ятсот сімнадцять) грн. 55 коп.,
1670,79 грн. (одну тисячу шістсот сімдесят
гривень 79 коп.) пені, три відсотки
річних в розмірі 400 (чотириста) грн. 24
коп., індекс інфляції в розмірі 2 905 (дві
тисячі дев'ятсот п'ять) грн. 65 коп.,
судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 15.10.2014

Суддя
О.А. Грєхова