номер провадження справи 30/52/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014
Справа № 908/2630/14

за первісним позовом: Комунального
підприємства «Водоканал» (69002, м.
Запоріжжя, вул. Артема, буд. 61)

до відповідача: Комунального
підприємства «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп Вільнянського району
Запорізької області» (70042, Запорізька
область, Вільнянський район,
с.Михайло-Лукашеве, вул. Космічна, буд.
8-А)

про стягнення 157971,97 грн.

та за зустрічним позовом: Комунального
підприємства «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп Вільнянського району
Запорізької області» (70042, Запорізька
область, Вільнянський район, с.
Михайло-Лукашеве, вул. Космічна, буд. 8-А)

до: Комунального підприємства
"Водоканал" (69002, м. Запоріжжя, вул.
Артема, буд. 61)

про визнання незаконними дій та
недійсним грошове зобов'язання в сумі
157971,97 грн.

Суддя Кагітіна
Л.П.

За участю представників сторін та
учасників процесу:

від позивача за первісним позовом:
Рушинець А.О., довіреність № 07 від 08.01.2014
р. (в судових засіданнях 14.08.2014 р., 11.09.2014.,
26.09.2014 р. - Дунаєнко О.О., довіреність № 8
від 08.01.2014 р., в судовому засіданні 11.09.2014
р. - технічний фахівець Бандурко Є.М.,
довіреність № 33 від 10.02.2014 р.);

від відповідача за первісним позовом:
Сашков М.В., довіреність № б/н від 12.08.2014
р., Вініченко Т.П., сільський голова,
довіреність № б/н від 25.09.2014 р., (в
судових засіданнях 11.09.2014 р. та 26.09.2014 р.
також були присутні члени
сількомунгоспу - мешканці с.
Михайло-Лукашеве Вільнянського району
Запорізької області та начальник
сількомунгоспу);

Комунальне підприємство «Водоканал»
звернулося до господарського суду
Запорізької області з позовом про
стягнення з Комунального підприємства
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп
Вільнянського району Запорізької
області» 157971,97 грн. заборгованості за
водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на приписи ст.ст.
173, 174 Господарського кодексу України,
ст. 526 Цивільного кодексу України та
умови укладеного між сторонами
договору. Вказує, що за період з жовтня
2013 р. по травень 2014 р. позивачем
відповідачу надано послуги на загальну
суму 235130,36 грн. вартість яких
відповідачем оплачено частково в сумі
77158,39 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 28.07.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/2630/14,
присвоєно справі номер провадження №
30/52/14, розгляд якої призначено на 14.08.2014
р. У сторін витребувані документи, які
необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи по суті.

До початку судового засідання надійшла
заява позивача, в якій КП «Водоканал»
просить стягнути з КП
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп
Вільнянського району Запорізької
області» 152971,97 грн. заборгованості,
зважаючи на здіснення відповідачем
часткової оплати в сумі 5000,00 грн. Заява
про зменшення позовних вимог прийнята
судом, оскільки не суперечить ст. 22 ГПК
України і не порушує чиїх-небудь прав і
охоронюваних законом інтересів.

В свою чергу, Комунальне підприємство
"Михайло-Лукашівський сількомунгосп
Вільнянського району Запорізької
області" подано зустрічну позовну
заяву за вих. № б/н від 13.08.2014 р. про
визнання дій КП "Водоканал" по
переобладнанню вузлів обліку КП
"Михайло-Лукашівський сількомунгосп
Вільнянського району Запорізької
області" шляхом встановлення
електронних лічильників, такими, що
призвели до змін умов Договору №5393/4
від 01.04.2012 р. незаконними, а грошове
зобов'язання в сумі 157971,97 грн., що
виникло із незаконних дій КП
"Водоканал" - недійсним.

Ухвалою від 14.08.2014 р. зустрічний позов
прийнято до спільного розгляду з
первісним позовом, розгляд справи
відкладено на 11.09.2014 р.

За письмовим клопотанням
представників сторін фіксація
судового процесу технічними засобами
не здійснювалася.

На підставі ст. 77 ГПК України в судовому
засіданні оголошувалася перерва до
26.09.2014 р.

Згідно зі ст. 69 ГПК України ухвалою від
26.09.2014 р. строк розгляду справи
продовжено за клопотанням позивача,
яке підтримане відповідачем, розгляд
справи відкладено на 13.10.2014 р.

В судовому засіданні 13.10.2014 р. розгляд
справи продовжено.

Представник позивача за первісним
позовом у судовому засіданні підтримав
вимоги позовної заяви з урахуванням
зменшення розміру позовних вимог.
Проти доводів, викладених у
зустрічному позові заперечив.
Наголошує на тому, що станом на час
розгляду справи сума заборгованості
сількомунгоспом не погашена.

За доводами КП «Водоканал»,
нарахування відповідачу за первісним
позовом вартості наданих послуг з
водопостачання та водовідведення за
договором № 5393/4 від 01.04.2012 р. за
показниками встановлених Водоканалом
лічильників відповідає нормам чинного
законодавства та діючих Правил. При
цьому, посилається на наступне.
Представниками КП «Водоканал» було
проведено обстеження
водогосподарської діяльності
відповідача за первісним позовом, в
ході проведення якої було встановлено,
що підприємство функціонує з
відхиленням від лімітів використання
питної води, які були узгоджено
сторонами. Відповідно до п 1.3 Договору
ліміт використаної води
затверджується Абоненту рішенням
виконавчого комітету міської ради м.
Запоріжжя, згідно з його письмової
заяви, і оформлюється додатком до
договору. Ліміт щорічно підглядає
перегляду, на 01 листопада кожного
наступного року Абонент надає КП
«Водоканал» розрахунку об'ємів
водоспоживання і водовідведення.
Відповідно до додаткової угоди № 3 від
25.02.2013 року до Договору КП «Водоканал»
виконує подачу питної води та
приймання стічних вод відповідачу за
первісним позовом на момент укладення
договору в наступних об'ємах: січень -
9250 м3, лютий - 9250 м3, березень - 10330 м3,
квітень - 10990 м3, травень -11060 м3, проте, у
відповідні місяці було використано:
січень - 1454 м3, лютий - 1024 м3, березень 1505
м3, квітень - 1581 м3, травень - 2055 м3.
Відповідно до п. 5.19 «Правил
користування...» у випадку, коли витрати
води у споживача знизилися або
збільшилися чи за розрахунками
виробника не відповідають діаметру
встановленого засобу обліку, споживач
відповідно до вимог виробника у
зазначений ним термін здійснює
переобладнання вузла обліку з
встановленням засобу обліку
необхідного діаметра. Зазначає, що з
огляду на фінансовий стан відповідача
за первісним позовом КП «Водоканал», з
метою запобіганню втрат питної води, за
власні кошти та власними силами
придбало та встановило прилади обліку
на мережах КП «Михайло-Лукашівський
сіль комунгосп», які більш точно
вимірюють надані послуги з
водопостачання. Встановлення приладів
було зафіксовано в актах технічного
обстеження водопроводу, які були
підписані без зауважень представником
споживача за Договором. Також, позивач
за первісним позовом посилається на те,
що нормами діючого законодавства не
передбачено такого способу захисту, як
визнання дій по переобладнанню вузлів
обліку незаконними, а грошове
зобов'язання недійсним.

Представники відповідача за первісним
позовом проти первісних позовних вимог
заперечили та в повному обсязі
підтримали доводи, викладені у
зустрічному позові. Наголошують на
незаконності дій КП «Водоканал» по
встановленні нових лічильників,
вказують, що нові лічильники було
встановлено самовільно, без узгодження
із Споживачем за договором. Присутній у
судовому засіданні начальник
сількомунгоспу зазначив, що для
узгодження питання по встановленню
нових приладів обліку на нараду
Вільнянської районної державної
адміністрації він не запрошувався.

За доводами КП «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп», в порушення вимог
Договору починаючи з 10.07.2013 року за
ініціативою та силами Водоканалу на
вузлах обліку Комунально підприємства
було встановлено нові засоби обліку
відповідно до пілотного проекту, що
підтверджується Актами технічного
обстеження водопроводу №5393/4 від
10.07.2013р., 03.08.2013р.,12.07.2013р., 22.07.2013р. Дані
лічильники були встановлені
працівниками Водоканалу самовільно та
не санкціоновано, замість передбачених
в Договорі №5393/4 засобів обліку води,
електронні лічильники обліку води.
Вказує, що в порушення п.5.7 Правил
установка засобів обліку здійснена без
проекту на встановлення засобів
обліку. Вважає, що в порушення п.5.25.
Правил, Водоканал замість того, щоб
встановити на вводах контрольні засоби
обліку для контролю витрат води,
замінив існуючі держповірені
лічильники, при цьому не
аргументувавши таку заміну
нормативними документами. Також, в
порушення п.4.1 Правил споживачу не було
надано технічні умови. Відповідно до
п.5.1 Правил, облік відпущеної води та
прийнятих стоків здійснюється
виробником та споживачами засобами
вимірювальної техніки, які занесені до
Державного реєстру, або пройшли
державну метрологічну атестацію, але у
зв'язку з відсутністю технічної
документації сількомунгосп не може
скористатись правом, закріпленим п.5.16
Правил користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах, затверджених
Наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008 N 190, а саме,
звернутись до спеціалізованої
організації із заявою про позачергову
повірку засобу обліку, оскільки
відповідно до Закону України "Про
метрологію та метрологічну
діяльність", при наданні вимірювальних
засобів на перевірку їх справності та
відповідності стандартам обліку,
закріпленим на території України,
необхідно надати й технічну
документацію цих вимірювальних
засобів. Крім того, відповідач за
первісним позовом вказує, що за
порівнянням з попередніми даними
використання води, які були наявні за
показами попередніх лічильників,
показники несанкціоновано
встановлених лічильників, об'єми
використаної води збільшились майже в
п'ять разів, при тому що порівняння
відбувалось у період найменшого
споживання води, а саме у холодний
період часу (зима-весна) (порівняльна
таблиця та акти про витрату та оплату
за водопостачання додається). Також
посилається на отримання відповіді на
запит про гарантії правильності роботи
встановлених Водоканалом лічильників
води типу МWN/JS-S по вузлах з'єднання від
спеціалізованого ТОВ «Інвест Премекс»
м.Суми 13.02.2014 року за вих. № 7, в якому
зазначено, що правильна робота не може
гарантуватись, враховуючи технічні
можливості та характеристики даних
лічильників, а також спосіб їх
встановлення, такі ж висновки зробили і
інженера КП на підставі загальних
даних в Паспорті даного типу
лічильників, оскільки виробником
лічильників рекомендовано їх
встановлення в закритих приміщеннях, а
саме - кінотеатрах, спорткомплексах,
готелях та інше. Правильність показань
лічильників забезпечується тільки
тоді, коли в них постійно знаходиться
вода. Виробник лічильників не гарантує
достовірність їх показів у разі
відсутності у ньому води, а також даний
лічильних вмикається та здійснює
відлік і від напору повітря при поданні
води на великій швидкості, яке
рухається по трубопроводу під час його
заповнення. За доводами відповідача за
первісним позовом, на протязі 2013-2014
років робота системи водопостачання на
території Михайло-Лукашівської
сільської ради зазнавала
систематичних перерв у зв'язку з
відключенням Водоканалом подачі води,
тому покази нових лічильників не
можуть вважатися достовірними, а акти,
які надавались до сплати містили
покази лічильників, які не можуть
братися до уваги, оскільки законність
їх показів не підтверджена
Водоканалом.

У судових засіданнях 11.09.2014 р. та 26.09.2014
р. також були присутні члени
сількомунгоспу - мешканці с.
Михайло-Лукашеве Вільнянського
району Запорізької області та
начальник сількомунгоспу. Мешканці с.
Михайло-Лукашеве Вільнянського району
Запорізької області підтримали доводи
зустрічного позову. Вважають, що в разі
задоволення первісних позовних вимог
сума заборгованості буде розподілена
між мешканцями та членами
сількомунгоспу, що є порушенням їх
прав. Пояснюють, що за лічильника,
встановленими на приватних оселях,
покази по витратам води значно менші,
ніж за показниками нових приладів
обліку, встановленими КП «Водоканал»
на зовнішніх вводах.

В судовому засіданні 13.10.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено на
підставі ст. 85 ГПК України вступну і
резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2012 року між Комунальним
підприємством «Водоканал»
(Водоканалом, позивачем у справі) та
Комунальним підприємством
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп
Вільнянського району Запорізької
області» (Абонентом, відповідачем за
первісним позовом) було укладено
договір № 5393/4 про надання послуг з
питного водопостачання та приймання
стічних вод у системи каналізації
(надалі - Договір), за умовами якого
постачальник зобов'язався забезпечити
Абоненту подачу води на
господарсько-питні та побутові
потреби, а також приймання стічних вод
по майданчиках: розподілення питної
води (п. 1.1 Договору).

Згідно з розділом 2 Договору договір
укладається з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р.
Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення терміну його дії, про його
припинення не було письмово заявлено
однією з сторін.

Судом встановлено, що у зв'язку з
відсутністю нового договору та
відповідних заяв про припинення дії
договору Договір є чинним.

Згідно з п. 3.1.1 Договору Водоканал
зобов'язаний забезпечити Абоненту
подачу питної води з напором в точці
підключення вводу Абонента до мереж
Водоканалу до 10 м в/с - постійно, і
якістю у відповідності з ДСаПіН 2.2.4-171-10
«Гігієнічні вимоги до води питної,
призначеної споживання людиною» в
точці підключення вводу Абонента до
мереж Водоканалу згідно розподілу зон
обслуговування та балансової
належності, а також приймання стоків в
кількості, вказаній в Договорі, з
забрудненням, не перевищуючими
допустимі концентрації.

За визначенням п. 3.2.1 Договору, Абонент
зобов'язаний своєчасно оплачувати
надані йому послуги з водопостачання
та водовідведення, експлуатувати
водопровідні та каналізаційні мережі,
прилади і пристрої на них у
встановленому порядку у відповідності
з цим договором та нормативними
документами, вказаними в п. 1.1 цього
договору.

Розділ 5 Договору передбачає, що
основним документом на оплату є акт.
Акти за воду та послуги каналізації
виписуються основному абоненту з
зазначенням споживачів представником
"Водоканалу", який пред'являє
посвідчення.

Акт виписується 30-31 числа кожного
місяця. Абонент у триденний строк з дня
виписки акта зобов'язаний перерахувати
кошти на розрахунковий рахунок
позивача.

Як свідчать обставини справи, на
виконання вимог договору, Водоканалом
у період жовтень 2013 р. - травень 2014 р.,
включно, надано відповідачу послуги з
водопостачання та приймання стічних
вод на загальну суму 235130,36 грн., що
підтверджується долученими до
матеріалів справи копіями актів за цей
період та наданими сількомунгоспом
відомостями по витратам води (арк.
справи 20-27 том 1).

Відповідач за первісним позовом взяті
на себе договірні зобов'язання по
оплаті за Договором виконав частково в
сумі 77158,39 грн.

Вимоги про стягнення з Комунального
підприємства «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп Вільнянського району
Запорізької області» 157971,97 грн.
заборгованості за водопостачання та
водовідведення є предметом судового
розгляду у даній справі за первісним
позовом.

Предметом зустрічної позовної заяви є
вимоги КП «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп Вільнянського району
Запорізької області» про визнання дій
КП "Водоканал" по переобладнанню вузлів
обліку КП "Михайло-Лукашівський
сількомунгосп Вільнянського району
Запорізької області" шляхом
встановлення електронних лічильників,
такими, що призвели до змін умов
Договору №5393/4 від 01.04.2012 р. незаконними,
а грошове зобов'язання в сумі 157971,97 грн.,
що виникло із незаконних дій КП
"Водоканал" - недійсним.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали і фактичні обставини справи,
оцінивши надані письмові докази у їх
сукупності, вислухавши представників
сторін суд вважає первісні позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню, а зустрічні
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України (далі -ЦК України),
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини… Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади або
органів місцевого самоврядування.
Аналогічні положення містить ст. 174
Господарського кодексу України (далі -
ГК України), згідно з якою господарські
зобов'язання між суб'єктами
господарювання виникають, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами склалися господарські
відносини на підставі укладеного між
сторонами договору, які породили
взаємні обов'язки: обов'язком позивача
стало надання послуг з питного
водопостачання та приймання стічних
вод у системи каналізації, а обов'язком
відповідача - оплата вартості наданих
йому послуг в порядку та на умовах,
визначених Договором.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч.1 статті 193
Господарського кодексу України).

За приписами статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Судом встановлено, що свої зобов'язання
за Договором позивачем виконано у
повному обсязі, а саме, відповідачу у
період з жовтня 2013 р. по травень 2014 р.
надавались послуги з питного
водопостачання та приймання стоків.

Відповідачу за первісним позовом було
вручено відповідні акти за цей період,
що підтверджується підписами
директора КП «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп Вільнянського району
Запорізької області» на актах.
Оригінали актів-рахунків оглянуто
судом у судовому засіданні, належним
чином засвідчені копії актів залучено
до матеріалів справи (арк. справи 20-27
том 1).

Зважаючи на умови п. 5.1 Договору,
акт-рахунок є обов'язковими для
виконання і є підставою для
розрахунків.

Тарифи на послуги комунального
підприємства "Водоканал" встановлені
рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської ради №113 від 19.04.2013
р.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Як вже зазначалося вище, пунктом 5.1
Договору передбачено, що Абонент
зобов'язаний на протязі трьох робочих
днів з дня виписки акта перерахувати
кошти на розрахунковий рахунок
Водоканалу у сумі, вказаній в акті.

За умовами п. 3.2 Договору, Абонент взяв
на себе зобов'язання своєчасно та в
повному обсязі оплачувати надані йому
послуги.

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач за первісним позовом свої
зобов'язання щодо своєчасної оплати
послуг з водопостачання та
водовідведення, всупереч умов Договору
та вимог закону, в обумовлений
Договором строк і в повному обсязі не
виконав.

КП «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп» надані послуги були
оплачені частково, в сумі 77158,39 грн., що
підтверджується наданими суду копіями
банківських виписок.

На час подання позову заборгованість в
сумі 157971,97 грн. не була сплачена
відповідачем.

Однак, після порушення провадження у
даній справі відповідач частково
погасив заборгованість, перерахувавши
02.08.2014 р. на розрахунковий рахунок
позивача суму 5000,00 грн. з призначенням
платежу - оплата за питну воду за
березень 2014 р.

14.08.2014 р. позивачем надано уточнення
позовних вимог, відповідно до яких
відповідачем сплачені в рахунок
погашення боргу грошові кошти в сумі
5000,00 грн.

За наданими представником позивача у
судовому засіданні поясненнями та
розрахунку, з урахуванням часткового
погашення відповідачем суми боргу, на
момент розгляду справи заборгованість
останнього за договором складає 152971,97
грн.

Факт порушення відповідачем умов,
визначених змістом зобов'язання, та
факт несплати відповідачем у
визначений зобов'язанням термін
вартості отриманого товару суд вважає
доведеним. Доказів погашення суми
боргу відповідачем суду не надано.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України,
згідно якої зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином,
суд вважає правомірними позовні вимоги
позивача за первісним позовом про
стягнення з КП «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп» суми 152971,97 грн.
основного боргу за договором № 5393/4 від
01.04.2012 р.

За таких обставин, вимоги первісного
позову про стягнення основного боргу
за Договором підлягають задоволенню
частково - в сумі 152971,97 грн., а в частині
стягнення 5000,00 грн. боргу провадження у
справі слід припинити на підставі п. 1-1
ст. 80 ГПК України у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Стосовно зустрічних позовних вимог про
визнання дії КП "Водоканал" по
переобладнанню вузлів обліку КП
"Михайло-Лукашівський сількомунгосп
Вільнянського району Запорізької
області" шляхом встановлення
електронних лічильників, такими, що
призвели до змін умов Договору №5393/4
від 01.04.2012 р. незаконними, а грошове
зобов'язання в сумі 157971,97 грн., що
виникло із незаконних дій КП
"Водоканал" - недійсним, суд зазначає
наступне:

В обґрунтування зустрічного позову КП
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп»
посилається на те, що КП «Водоканал», в
порушення вимог Договору починаючи з
10.07.2013 року за ініціативою та силами
Водоканалу на вузлах обліку Комунально
підприємства було встановлено нові
засоби обліку відповідно до пілотного
проекту. Вказує, що працівниками
Водоканалу, замість передбачених в
Договорі №5393/4 засобів обліку води,
самовільно та не санкціоновано було
встановлено електронні лічильники
обліку води без технічних умов та
технічної документації.

Із матеріалів справи слідує, що
відповідно до Актів технічного
обстеження водопроводу №5393/4 від 10.07.2013
р., №5393/4 від 12.07.2013 р., №5393/4 від 22.07.2013р.,
№5393/4 від 08.08.2013р. в межах пілотного
проекту в оглядових колодязях Абонента
бригадою КП "Водоканал" було здійснено
переобладнання водомірних вузлів із
заміною приладів обліку на нові типу
МVN/JS-S. Вказані дії здійснені у
присутності керівника КП
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп»,
всі акти підписані директором
Завгороднім С.В. Прилади обліку
опломбовані та здані на подальше
зберігання Абоненту. Оригінали актів
оглянуто судом у судовому засіданні,
копії долучені до матеріалів справи.

При цьому суд зазначає, що згідно з
технічних паспортів встановлених
приладів обліку та Показчика 2013 "Засоби
вимірювальної техніки, занесені до
Державного реєстру України",
затвердженого Міністерством
економічного розвитку і торгівлі
України, лічильники холодної води типу
МVN/JS-S занесені до Державного реєстру
України, пройшли первинну повірку.
Отже, прилади обліку, встановлені на
водопроводі КП «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп» пройшли тестування та
сертифікацію.

Так, відповідно до п. 5.6 "Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України",
затверджених Наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008 р. №190,
на який посилається КП
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп»
в зустрічному позові, вибір засобів
обліку здійснює споживач, виходячи з
отриманих вихідних даних, одержаних
від виробника.

Разом з тим, ані за приписами Правил,
ані положеннями Законів України "Про
питну воду та питне водопостачання",
"Про житлово-комунальні послуги", "Про
метрологію та метрологічну діяльність"
не міститься заборони вибору і
встановлення засобу обліку
безпосередньо виробником послуги та за
його рахунок.

Крім того, згідно з п. 5.18 цих Правил
споживач відповідає за цілісність та
збереження засобів обліку, пломб і
деталей пломбування, встановлених
представниками територіальних органів
Держспоживстандарту та виробником в
місцях з'єднань засобів обліку,
запірної арматури, манометра та іншого
обладнання вузла обліку незалежно від
місця його розташування. Тобто, із
даного пункту також вбачається
можливість встановлення засобів
обліку безпосередньо виробником.

Пунктом 1.3 договору №5393/4 передбачено,
що ліміт використання питної води
затверджується абоненту рішенням
виконавчого комітету міської ради
м.Запоріжжя згідно з його письмової
заявки і оформляється додатком до
договору. Ліміт щорічно підлягає
перегляду. При цьому, на 01 листопада
кожного року абонент надає водоканалу
розрахунки об'ємів водоспоживання та
водовідведення.

Також суд приймає до уваги, що
Додаткової угодою від 25.02.2013 р. до
Договору сторонами було внесено зміни
до п. 1.3 Договору в частині посилання на
рішення виконкому Запорізької міської
ради щодо затвердження лімітів
споживання води з 01 січня 2013 року, дані
по об'ємах наведено в додатках (арк.
справи 15-19, том 1).

Щодо відсутності технічних умов та
ненадання технічної документації,
внаслідок чого, за доводами КП
«Михайло-Лукашівсмький
сількомунгосп», Абонент не може
скористатися правом, закріпленим п. 5.16
Правил, та звернутися до
спеціалізованої організації із заявою
про позачергову повірку засобу обліку,
суд відзначає, що пунктом 5.25 Правил
передбачено право, а не обов'язок
виробника для перевірки показів
встановлених засобів обліку
встановлювати на вводах контрольні
засоби обліку.

Пунктом 4.1. Правил користування
передбачено, що для приєднання до
систем централізованого
водопостачання та водовідведення
замовнику таких послуг надаються
технічні умови. Форма технічних умов
наведена в додатку 1 до цих Правил. Для
одержання технічних умов замовник
послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення
подає до виробника таких послуг: заяву;
опитувальний лист за формою згідно з
додатком 2; ситуаційний план з
визначенням місця розташування
земельної ділянки на відповідній
території. Технічні умови мають
містити графічний матеріал із
нанесенням відповідних інженерних
мереж та місць приєднання до них
об'єкта будівництва. Виробник послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення видає замовнику
технічні умови згідно з поданою заявою
протягом десяти робочих днів з дня
реєстрації відповідної заяви з
урахуванням потужностей споруд та
пропускної спроможності мереж систем
централізованого водопостачання та
водовідведення, із зазначенням умов
для проектування вводу: місця
приєднання, місця розташування
водомірного вузла, умов для
влаштування проміжного резервуара і
насосів - підвищувачів тиску.

Доказів того, що відповідач за
первісним позовом звертався до КП
«Водоканал» з вимогою про надання
технічних умов та документації суду не
надано.

Крім того, відповідно до п. 4.1 Правил
надання технічних умов вимагається
лише у разі приєднання до систем
централізованого водопостачання та
водовідведення, а КП
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп»
вже приєднаний до систем
централізованого водопостачання та
водовідведення. Також, у разі сумнівів
у показах нових лічильників, в тому
числі щодо можливості їх встановлення
у колодязях, КП «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп» не позбавлений права
провести їх державну повірку, при
цьому, надання технічних умов для
проведення повірки Законом України
"Про метрологію та метрологічну
діяльність" не передбачено.

Відповідно до Закону України "Про питну
воду та питне водопостачання"
підприємства питного водопостачання
зобов'язані забезпечити впровадження
новітніх технологій виробництва
питної води, ресурсозберігаючих
технологій та обладнання. Згідно з п.п.
10.1.1,10.4.1 "Правил технічної експлуатації
систем водопостачання та каналізації
населених пунктів України" одним із
найважливіших завдань персоналу під
час експлуатації систем
водопостачання є планомірна боротьба з
втратами і нераціональним
використанням води, облік її відбору з
джерел, а також облік подачі та
реалізації води абонентам. До не
облікованих витрат належать, зокрема,
об'єми води, не зареєстровані приладами
обліку через низьку чутливість або
невідповідність приладів величині
витрати води. Отже, підстави
встановлення КП "Водоканал" за власний
рахунок нових лічильників з метою
раціонального використання води і її
обліку більш чутливими приладами не
суперечать приписам нормативних актів.

Необґрунтованими також суд вважає
посилання в зустрічному позові на
отримання відповіді на запит про
гарантії правильності роботи
встановлених Водоканалом лічильників
води типу МWN/JS-S по вузлах з'єднання від
спеціалізованого ТОВ «Інвест Премекс»
м.Суми від 13.02.2014 року за вих. № 7,
оскільки, повноваження вказаного
товариства надавати такі висновки не
підтверджена документально.

Згідно технічного паспорту Лічильник
холодної води модель МVN/JS-S призначений
для вимірювання об'єму холодної води,
що протікає крізь них. Може
використовуватися для обліку, у тому
числі й комерційного, спожитої води у
промисловій та комунально-побутовій
сферах, особливо в системах
водопостачання з великим вимірювання
водоспоживання. Рекомендується для
встановлення в кінотеатрах, готелях,
спорткомплексах, та інших об'єктах
комунального господарства, оснащених
системами пожежегасіння. Зазначений
прилад обліку занесений до Державного
реєстру засобів вимірювальної техніки
України під номером У1378-10, максимальна
витрата води (витрата, при якій прилад
обліку може працювати короткочасно але
не більше 1 години на добу) приладу
обліку МУІМ/78 50/20 - 35 м3.

Доводи КП «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп» відносно того, що
протягом 2013-2014 років робота систем
водопостачання на території
Михайло-Лукашівської сільської ради
зазнавала систематичних перерв у
зв'язку з відключенням Водоканалом
подачі води, тому покази нових
лічильників не можуть вважатися
достовірними, суд відхиляє як
недоведені.

Пунктом 18 Правил передбачено, що при
відсутності засобів обліку у випадках
перерв у водопостачанні тривалістю
понад 6 годин на добу при цілодобовому
водопостачанні або більше трьох діб на
місяць у разі подачі води за добовим
графіком розрахунок за відпущену воду
здійснюється за нормативами
водопоспоживання, які перераховуються
на фактичний час подачі води. Факт
відсутності питної води
встановлюється споживачами та
представниками виробника і фіксується
відповідним актом. Відповідач за
первісним позовом жодного акту,
складеного за участю КП «Водоканал»,
яким би було зафіксовано факт
відсутності води суду не надав.
Відповідно до 5.16 Правил, у разі
виникнення у споживача обґрунтованих
сумнівів щодо правильності показів
засобу обліку він може звернутися до
виробника або спеціалізованої
організації з заявою про його
позачергову повірку. Відповідач за
первісним позовом своїм правом не
скористався.

З огляду на вище викладене, доводи КП
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп»
щодо того, що дії КП «Водоканал» по
переобладнанню вузлів обліку КП
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп»
шляхом встановлення електронних
лічильників призвели до змін умов
Договору №5393/4, суд вважає
необґрунтованими і недоведеними
належними засобами доказування.

Крім викладеного, суд звертає увагу, що
ані ст. 16 ЦК України, ані ст. 20 ГК
України, та норми спеціалізованих
законів та Правил водопостачання не
передбачають такого способу захисту
прав, як визнання дій юридичної особи
(КП «Водоканал») по переобладнанню
вузлів обліку юридичної особи
(сількомунгоспу) шляхом встановлення
електронних лічильників, такими, що
призвели до змін умов укладеного між
сторонами Договору - незаконними, а
грошове зобов'язання, що виникло із
незаконних дій відповідача - недійсним.

При цьому, всі обставини, на які
посилається КП «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп» в обґрунтування своїх
вимог, є лише підтвердження наявності
або відсутності юридичних фактів, які
мають значення для правильного
вирішення безпосередньо
господарського спору про стягнення
заборгованості за Договором (тобто,
запереченнями по первісному позову).
Можливість визнання дій юридичної
особи - виконавця по переобладнанню
вузлів обліку юридичної особи -
абонента шляхом встановлення
електронних лічильників, такими, що
призвели до змін умов укладеного між
сторонами Договору незаконними, а
грошове зобов'язання, що виникло із
незаконних дій відповідача недійсним,
не встановлено також і договором №5393/4
чи іншими нормативними актами, які
вказані у зустрічній позовній заяві, що
свідчить про те, що Комунальним
підприємством «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп» обрано непередбачений
законодавством або договором спосіб
захисту права.

Відповідно до ст.ст. 626, 627 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу , інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

За правилами ст. 180 Господарського
кодексу України зміст господарського
договору становлять умови договору,
визначені угодою його сторін,
спрямованою на встановлення, зміну або
припинення господарських зобов'язань,
як погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Істотними є умови договору, визнані
такими за законом чи необхідні для
договорів даного виду, а також умови,
щодо яких на вимогу однієї із сторін
повинна бути досягнута згода. При
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Обставини справи свідчать, що згідно з
умовами кладеного між сторонами
договору №4393/4 від 01.04.2012 р. сторонами
узгоджено всі його істотні умови
(предмет, ціна та строк дії договору).
Визначення та перелік встановлених
облікових приладів не є істотною
умовою договору.

Крім того, відповідно до наведених вище
норм чинного законодавства, підставою
для виникнення господарських
зобов'язань є укладений між сторонами
договір, а не дії КП «Водоканал» по
переобладнанню вузлів обліку. Грошове
зобов'язання щодо оплати наданих
послуг невиконане в установлений
договором строк, є боргом. Отже, за
своїм змістом вимога позивача визнати
дії КП "Водоканал" по переобладнанню
вузлів обліку такими, що призвели до
змін умов Договору №5393/4 незаконними, а
грошове зобов'язання у сумі 157971,97 грн.,
що виникло із незаконних дій КП
«Водоканал» - недійсним, є вимогою
встановити факт. Між тим, статтею 1
Господарського процесуального
кодексу України встановлено право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів. Із
змісту ст.12 ГПК України слідує, що
господарський суд розглядає спори.
Факт може встановлюватися
господарським судом лише при існуванні
та розгляді між сторонами договору
спору про право цивільне. Його
встановлення є елементом оцінки
фактичних обставин справи та
обґрунтованості вимог у разі
виникнення спору між сторонами і не
може самостійно розглядатися в окремій
справі.

З огляду на вище наведені норми права
та встановлені судом обставини, суд не
вбачає правових підстав для визнання
дій КП "Водоканал" по переобладнанню
вузлів обліку КП "Михайло-Лукашівський
сількомунгосп Вільнянського району
Запорізької області" шляхом
встановлення електронних лічильників,
такими, що призвели до змін умов
Договору №5393/4 від 01.04.2012 р. незаконними,
а грошове зобов'язання в сумі 157971,97 грн.,
що виникло із незаконних дій КП
"Водоканал" - недійсним, і відмовляє у
задоволенні зустрічного позову
повністю.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено,
що господарський судовий процес
здійснюється на засадах змагальності
та рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом. При
цьому принцип змагальності передбачає
покладання тягаря доказування на
сторони, покладання на них
відповідальності за доведеність їхніх
вимог чи заперечень; вимагає від сторін
ініціативи та активності в реалізації
їхніх процесуальних прав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 35 ГПК
України, обставини, які визнаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, можуть не доказуватися
перед судом, якщо в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

В даному випадку, позивачем за
первісним позовом доведено, а
відповідачем за первісним позовом не
спростовано обґрунтованість та
правомірність заявлених вимог.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові
витрати за первісним позовом
покладаються на відповідача за
первісним позовом в повному обсязі,
оскільки частково заборгованість
сплачено після подання позову. Судові
витрати за зустрічним позовом
покладаються на позивача за зустрічним
позовом.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов Комунального
підприємства «Водоканал» (м. Запоріжжя)
до Комунального підприємства
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп»
(с. Михайло-Лукашеве Вільнянського
району Запорізької області)
задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп
Вільнянського району Запорізької
області» (70042, Запорізька область,
Вільнянський район, с.
Михайло-Лукашеве, вул. Космічна, буд. 8-А;
, розрахункові рахунки в
установах банку не відомі) на користь
Комунального підприємства «Водоканал»
(69002, м. Запоріжжя, вул. Артема, 61, , р/р 0001 в АКБ
«Індустріалбанк», МФО 313849) 152971 (сто
п'ятдесят дві тисячі дев'ятсот сімдесят
одна) грн. 97 коп. заборгованості та 3159
(три тисячі сто п'ятдесят дев'ять) грн. 44
коп. витрат зі сплати судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення 5000,00 грн. боргу
провадження у справі припинити на
підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у зв'язку
з відсутністю предмету спору.

В задоволенні зустрічного позову КП
«Михайло-Лукашівський сількомунгосп
Вільнянського району Запорізької
області» про визнання дії КП
«Водоканал» по переобладнанню вузлів
обліку КП «Михайло-Лукашівський
сількомунгосп Вільнянського району
Запорізької області» шляхом
встановлення електронних лічильників,
такими, що призвели до змін умов
Договору №5393/4 від 01.04.2012 р. незаконними,
а грошове зобов'язання в сумі 157971,97 грн.,
що виникло із незаконних дій КП
«Водоканал» - недійсним, відмовити
повністю.

Суддя
Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 20.10.2014 р.