номер провадження справи 33/54/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2014
Справа № 908/2838/14

за позовом Міського комунального
підприємства "ОСНОВАНІЄ" (69095, м.
Запоріжжя, вул. Українська, 29-а)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зазінвестбуд" (69118, м.
Запоріжжя, вул. Луначарського,
11-б)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько
Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Капуста А.В. - довіреність
№ 223 від 22.01.2014 р., Щибликін А.М. -
довіреність № 283 від 01.09.2014 р.

від відповідача : не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Міське комунальне підприємство
"Основаніє", м. Запоріжжя звернулося в
господарський суд Запорізької області
із позовною заявою про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зазінвестбуд", м.
Запоріжжя безпідставно набутих
грошових коштів в сумі 13724,46 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на приписи ст.ст. 14,
1212 Цивільного кодексу України, п. 3.3.9
розділу 3 Правил визначення вартості
будівництва ДБН Д.1.-1-2000, затв. Наказом
Держбуду України від 27.08.2000 гр. № 174 та
Акт ревізії фінансово-господарської
діяльності МКП «Основаніє» за період з
01.01.2011 р. по 16.06.2014 р. від 08.07.2014 р. №
001-21/0043. При цьому вказує, що під час
проведення перевірки МКП "Основаніє"
ревізорами Держфінінспекції було
встановлено, що ТОВ «Зазінвестбуд»
виставлено, а МКП "Основаніє" прийнято
та сплачено виконані роботи з
капітального ремонту квартир
житлового будинку по вул. Рельєфній
м.Запоріжжя по договору від 12.04.2014 р. №
22/04 з завищеною вартістю робіт на суму
13724,46 гри., чим порушено п. 3.3.9 розділу 3
Правил визначення вартості
будівництва ДБН Д.1.1-1-2000, затв. наказом
Держбуду України від 27.08.2000 р. № 174.
Позивач відзначає, що факт набуття
(отримання) відповідачем грошових
коштів в сумі 13724,46 грн. без достатньої
правової підстави підтверджується
платіжними дорученнями від 03.05.2012 р. №
228 на суму 108 837,40 грн., від
03.05.2012 р. № 226 на суму 209 795,50 грн.. від
03.05.2012 р. № 227 на суму 260 000.00 грн., від
11.06.2012р. №297 на суму 160 226,54 грн., від 03.03.2013
р. № 6 на суму 460 291,10 грн., від 12.07.2011р. № 319
на суму 467 483,38 грн.. від 03.03.2012 р. № 7 на
суму 226 851,58 грн., від 27.05.2011р. № 196 на суму
814 621,28 грн.. які свідчать про здійснену
позивачем оплату за виконані
будівельні роботи та Акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
міського комунального підприємства
"Основаніє" (за період з 01.01.2011р. по
16.06.2014р.) від 08.07.2014 року № 001-21/0043, яким
встановлено факт неправомірного
завищення виконаних робіт на загальну
суму 13 724,46 грн. Посилаючись на
вищевикладене, позивач просить суд
стягнути з відповідача грошові кошти в
сумі 13724,46 грн, як
безпідставно набуті.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 08.08.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/2838/14,
розгляд якої призначено на 02.09.2014 р.

На підставі ст. 77 ГПК України в судовому
засіданні 02.09.2014 р. (за участі
представників обох сторін) було
оголошено перерву на 30.09.2014 р.

Ухвалою суду від 30.09.2014 р. на підставі
ст. 69 ГПК України продовжено строк
розгляду справи на 15 днів - до 23.10.2014 р.,
розгляд справи відкладено на 21.10.2014 р.

В судовому засіданні представники
позивача доводи, викладені у позовній
заяві підтримали у повному обсязі.

ТОВ «Зазінвестбуд» ( відповідач) проти
позову заперечив. Свою правову позицію
виклав у письмовому відзиві. Зокрема,
зазначив, що позивачем грошові кошти
були перераховані на підставі Актів
виконаних будівельних робіт, які є
підтвердженням прийняття Замовником
(позивачем) робіт, а відтак у
відповідності до статті 879 ЦК України
вони є достатньою правовою підставою
для набуття ТОВ «ЗАЗІНВЕСТБУД»
перерахованих позивачем грошових
коштів. Посилаючись на те, що
вищевказані Акти є дійсними, ніким не
скасовані та не оскаржені, а відтак
підстава на якій відповідач набув їх не
відпала, відповідач вважає вимоги МКП
«ОСНОВАНІЄ» необґрунтованими,
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню. Крім того,
відповідач вважає висновки ревізії
суперечливими, неоднозначними та
такими, що не можуть бути підставою для
стягнення з відповідача грошових
коштів. Посилаючись на вищевикладене,
відповідач просить у задоволенні
позову відмовити.

Свого представника в судове засідання
21.10.2014 р., відповідач не направив,
натомість, надіслав клопотання (вих. №
508 від 201.10.2014 р.), в якому, посилаючись на
зайнятість свого представника у іншому
судовому засіданні в суді апеляційної
інстанції, просить розглянути справу
без його участі. При цьому, відповідач
надав копію ухвали Харківського
апеляційного господарського суду від
23.09.2014 р. по справі № 908/1542/14.

Враховуючи обмеженість
процесуального строку розгляду справи,
достатність матеріалів справи для
розгляду, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача згідно до ст.
75 ГПК України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
№ 18 від 26.12.2011 р. у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

В судовому засіданні 21.10.2014 р. прийнято
і оголошено на підставі ст. 85 ГПК
України вступну і резолютивну частини
судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників позивача, суд приходить
до висновку про відсутність підстав
для задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 12.04.2011 р.
між позивачем (Замовником) та
відповідачем (Учасником) було укладено
договір про закупівлю робіт за
державні кошти з капітального ремонту
квартир житлового будинку по вул.
Рельєфній, 8, м. Запоріжжя № 22/04
(надалі - Договір), відповідно до умов
якого Замовник доручив, а Учасник
зобов'язався виконати капітальний
ремонт квартир житлового будинку,
розташованого за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Рельєфна, 8, в межах затвердженої
проектно-кошторисної документації та
узгодженої договірної ціни робіт,
вимог техніки безпеки та охорони праці
та здати об'єкт в експлуатацію. Якість
робіт повинна відповідати вимогам
ДБН-2000.

Початок робіт - травень 2011 року,
закінчення робіт - грудень 2012 р. (п. 5.1
Договору в редакції додаткової угоди
від 30.12.2011 р.).

Згідно п. 3.1 Договору вартість робіт
(ціна Договору) складає 2 715 404,28 грн.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що
оплата виконаних робіт здійснюється на
підставі підписаних замовником
довідок про вартість виконаних
підрядних робіт у формі КБ-3, актів КБ-2
в у термін 15 календарних днів після
надходження коштів для фінансування
предметів договорів на рахунок
замовника. Розрахунок вартості
фактично виконаних робіт у формі КБ-2в,
КБ-3 виконується Учасником згідно з
вимогами державних будівельних норм
узгоджених договірних цін,
проектно-кошторисної документації.

Замовник забезпечує фінансування
виконання робіт на об'єкті або
поетапної оплати робіт за рахунок
коштів, перерахованих Головним
розпорядникам коштів, наданих на
фінансування предмету договору, в
межах яких буде проводитись оплата
виконаних робіт підрядником та оплата
витрат на утримання служби Замовника
на організацію будівництва та
технічний нагляд у розмірі 2,5% від
підсумку Глав 1-9 зведеного
кошторисного розрахунку вартості
будівництва (робіт), що орієнтовно
становить 62938,72 грн. (з ПДВ), у тому числі
обсяг фінансування у 2011 році (з ПДВ)
орієнтовно складе 42866,69 грн., у 2012 році -
20072,03 грн.

Учасник протягом 90 днів з дня
надходження коштів, як попередньої
оплати, підтверджує їх використання за
призначенням згідно з актом виконаних
робіт.

Відповідно до розділу 4 Договору
«Порядок здійснення оплати»
відповідачу були перераховані кошти
наступними платіжними дорученнями: від
03.05.2012 р. № 228 на суму 108837,40грн.; від 03.05.2012
р. № 226 на суму 209795,50 грн.; від 03.05.2012 р. №
227 на суму 260000,00грн.; від 11.06.2012 р. № 297 на
суму 160226,54 грн.; від 03.03.2013 р. № 6 на суму
460291,10 грн.; від 12.07.2011 р. № 319 на суму 467483,38
грн.; від 03.03.2012 р. № 7 на суму 226851,58 грн.;
від 27.05.2011 р. № 196 на суму 814621,28 грн.,
всього на суму 2708106,78 грн.

Обсяги та вартість виконаних
відповідачем робіт зафіксовано в
підписаних обома сторонами документах:

Довідці, Акті № 1 виконаних будівельних
робіт, підсумковою відомістю за
червень 2011 року - на загальну суму 814621,28
грн.; Довідці, Акті № 2 виконаних
будівельних робіт, підсумковою
відомістю за липень 2011 року - на
загальну суму 467483,38 грн.; Довідці, Акті
№ 3 виконаних будівельних робіт,
підсумковою відомістю за грудень 2011
року - на загальну суму 460291,10 грн.;
Довідці, Акті № 1/22 виконаних
будівельних робіт, підсумковою
відомістю за грудень 2011 року - на
загальну суму 226851,58 грн.; Довідці, Акті
№ 5, 6 виконаних будівельних робіт,
підсумковою відомістю за квітень 2012
року - на загальну суму 260 000,00 грн.;
Довідці, Акті № 7 виконаних будівельних
робіт, підсумковою відомістю за
квітень 2012 року - на загальну суму 108837,40
грн.; Довідці, Акті № 8 виконаних
будівельних робіт, підсумковою
відомістю за квітень 2012 року - на
загальну суму 209795,50 грн.;
Довідці, Акті № 11 виконаних
будівельних робіт, підсумковою
відомістю за червень 2012 року - на
загальну суму 160226,54 грн., всього на суму
2708106,78 грн.

Таким чином результати виконаних робіт
оформлені двосторонніми документами
сторін у справі.

На виконання звернення МКП «Основаніє»
від 28.05.2014 р. № 7443/05 та на підставі
направлень на проведення ревізії,
виданих начальником Запорізької
об'єднаної Держфінінспекції,
ревізійною групою Запорізької
об'єднаної Держфінінспекції проведено
ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
міського комунального підприємства
«Основаніє» за період з 01.01.2011р. по
16.06.2014р.

За наслідками ревізії складено Акт
ревізії фінансово-господарської
діяльності міського комунального
підприємства «Основаніє» за період з
01.01.2011р. по 16.06.2014р., від 08.07.2014 року №
001-21/0043 (надалі - Акт).

Під час проведення перевірки МКП
«Основаніє» ревізорами
Держфінінспекції було встановлено, що
ТОВ «Зазінвестбуд» виставлено, а МКП
«Основаніє» прийнято та сплачено
виконані роботи з капітального ремонту
квартир житлового будинку по вул.
Рельєфній м. Запоріжжя по договору від
12.04.2014 р. № 22/04 з завищеною вартістю
робіт на суму 13724,46 гри., чим порушено п.
3.3.9 розділу 3 Правил визначення
вартості будівництва ДБН Д.1.1-1-2000,
затверджених наказом Держбуду України
від 27.08.2000 р. № 174.

Позовна вимога про стягнення з ТОВ
"Зазінвестбуд" безпідставно набутих
грошових коштів в сумі 13724,46 грн., стала
предметом судового розгляду у даній
справі. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини…
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

В даному випадку, спірні
правовідносини сторін ґрунтуються на
договорі підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Частиною 4 ст. 179 Господарського кодексу
України передбачено, що при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі: вільного волевиявлення, коли
сторони мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що
не суперечать законодавству.

Згідно ч. 1 ст. 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 180 ГК України
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та
формі досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду,
а також умови, щодо яких на вимогу
однієї із сторін повинна бути
досягнута згода. При укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

Аналогічну норму містить ст. 638 ЦК
України.

В даному випадку, сторони досягли
згоди по всіх істотних умовах
Договору, в т.ч., щодо його предмету,
ціни та строку дії.

В якості правової підстави позову, МКП
«Основаніє» посилається на припис
ст. 1212 ЦК України, за змістом якої
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. До підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків належать, зокрема, договори
та інші правочини. Зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Частиною 1 ст.202 ЦК України встановлено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст.205 ЦК України, правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно ч.1 ст.207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Системний аналіз положень 11, 202, 207, 509, 1212
ЦК України дає можливість дійти до
висновку про те, що чинний договір чи
інший правочин є достатньою та
належною правовою підставою для
набуття майна (отримання грошових
коштів).

Слід зазначити, що результати
виконаних робіт були прийняті
позивачем за Актами прийому-передачі
від відповідача, і в свою чергу, позивач
сплатив на користь відповідача грошові
кошти за платіжними документами.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач отримав грошові кошти за
умови існування достатніх правових
підстав, у спосіб, що не суперечить
цивільному законодавству, з метою
виконання договірних відносин, а саме,
виконання та здача позивачу робіт з
капітального ремонту квартир
житлового будинку по вул. Рельєфній, 8.

Грошові кошти були отримані
відповідачем у якості оплати за
виконані роботи, згідно укладеного між
сторонами договору № 22/04 від 12.04.2011р.
Призначення платежу в усіх без
виключення платіжних дорученнях
містить посилання саме на Договір,
укладений сторонами. Тобто, кошти були
отримані відповідачем при наявності
відповідної правової підстави.

Суд зважає також на той факт, що
протягом тривалого часу після
здійснення платежів МКП «Основаніє» не
пред'являло до ТОВ «Зазінвестбуд»
жодних претензій з приводу
безпідставності перерахування
грошових коштів і не вимагало їх
повернути. Тобто, здійснивши протягом
2011 р. - 2013 р. платежі на загальну суму
2708106,78 грн., до 08.07.2014 р. МКП «Основаніє»
не вважало, що зазначені кошти сплачені
ним ТОВ «Зазінвестбуд» безпідставно.

При цьому, позивачем не висувались до
відповідача заперечення щодо вартості
проведених робіт, їх якості, кількості,
тощо.

Відповідачем виконані роботи,
передбачені умовами Договору, а
позивачем здійснена їх оплата у
відповідності з умовами такого
Договору.

Таким чином, кошти, отримані як оплата
за виконання робіт за Договором і
набуті за наявності правових підстав
для цього, не можуть бути витребувані
на підставі ст.1212 ЦК України.

Слід також зазначити, що чинне
законодавство України не передбачає,
що акт Державної фінансової інспекції
змінює, припиняє частково або повністю
зобов'язання визначені договором та
підтверджені актами виконаних робіт.

Судом враховується, що первинні
документи, складені на виконання
договору №22/04 від 12.04.2011р., підписані
обома сторонами без будь-яких
заперечень.

Згідно ч.4 ст.653 ЦК України, сторони не
мають права вимагати повернення того,
що було виконане ними за зобов'язанням
до моменту зміни або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що
роботи були виконані відповідачем у
повному обсязі. Вказані роботи були
прийняті позивачем і здійснена оплата
за ці роботи.

Слід також зазначити, що згідно до ст.15
Закону України «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні», законні вимоги
службових осіб органу державного
фінансового контролю є обов'язковими
для виконання службовими особами
об'єктів, що контролюються.

Акт ревізії є підставою для вчинення
відповідних процесуальних дій особою,
зокрема, пред'явлення позову, однак не
позбавляє її процесуального обов'язку
доводити свої вимоги належними та
допустимими доказами.

Сам лише акт ревізії не визначені
законодавством як безумовні докази.
Обставини, вказані в такому акті
повинні підтверджуватися належними
доказами у відповідності до ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд доходить висновку, що акт ревізії
від 08.07.2014р. № 001-21/0043, який складений
ДФІ, за своєю правовою природою не може
бути безумовним доказом наявності тих
чи інших порушень з боку відповідача
або позивача.

Слід зазначити, що згідно до Постанови
Верховного Суду України від 22 січня
2013р. у справі № 3-69гс 12, за змістом
положень ст. 1212 ЦК України про
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави цей вид зобов'язань
породжується наявністю таких
юридичних фактів: 1) особа набула або
зберегла у себе майно за рахунок іншої
особи; 2) правові підстави для такого
набуття (збереження) відсутні або
згодом відпали. А отже, кошти, отримані
як оплата за виконання робіт за
договором і набуті за наявності
правових підстав для цього, не можуть
бути витребувані згідно зі ст. 1212 ЦКУ
країни як безпідставне збагачення. При
цьому факт виявлення внутрішньою
ревізією суб'єкта господарювання
порушень, допущених під час виконання
робіт за договором, не впливає на умови
спірних договірних відносин і не може
змінювати їх.

Крім того, пунктом 8 ст.10 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» органу державного
фінансового контролю надається право
порушувати перед відповідними
державними органами питання про
визнання недійсними договорів,
укладених із порушенням законодавства,
у судовому порядку стягувати у дохід
держави кошти, отримані
підконтрольними установами за
незаконними договорами, без
установлених законом підстав та з
порушенням законодавства.

Проте, незаконність укладеного між
сторонами договору № 22/04 від 12.04.2011р. в
судовому порядку не встановлена, і в
силу ст.204 ЦК України існує презумпція
правомірності вказаного правочину.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Всупереч вимогам ст.ст. 33, 34 ГПК України,
позивачем не було доведено у
встановленому законом порядку
безпідставності набуття відповідачем
грошових коштів у розмірі 13724,46 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про необґрунтованість
позовної вимоги, заявленої на підставі
ст.1212 ЦК України, та відсутність
підстав для її задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові
витрати по справі покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та
підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК
України 24.10.2014р.

Суддя
М.В. Мірошниченко