ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р.
Справа № 921/1008/13-г/9

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого - судді
Зварич О.В.

суддів
Давид Л.Л.

Юрченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2
(надалі ОСОБА_2) б/н від 04.08.2014р. (вх. №
01-05/3799/14 від 13.08.2014р.)

на рішення Господарського суду
Тернопільської області від 24.06.2014р.

у справі № 921/1008/13-г/9

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропарк" (надалі
ТзОВ "Агропарк")

до відповідача: Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_2
(надалі СПД ОСОБА_2)

про стягнення 200000,00 грн.,

за участю:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_2 (паспорт
НОМЕР_1, виданий Чортківським РВ УМВСУ у
Тернопільській області 26.12.1998р.); ОСОБА_3
- представник (ордер ТР № 013756 від
22.09.2014р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 24.06.2014р. у
справі №921/1008/13-г/9 (суддя Гевко В.Л.)
позов задоволено. Стягнуто з ФО ОСОБА_2
на користь ТзОВ "Агропарк" 200000,00 грн.
безпідставно набутих коштів та 4000,00
грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої
інстанції прийшов до висновку про те,
що відповідач безпідставно набув
грошові кошти в сумі 200000,00 грн.,
перераховані позивачем відповідно до
платіжних доручень № 105 від 27.03.2008р., №
106 від 01.04.2008р. та отримані по грошових
чеках № ЛБ5071553 від 27.03.2008р. і № ЛБ5071554
від 01.04.2008р., оскільки відсутні будь-які
належні та допустимі докази про
наявність договірних чи інших законних
правовідносин між сторонами у даній
справі, які б слугували підставою
набуття відповідачем оспорюваної суми
коштів.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій рішення суду першої інстанції
вважає прийнятим з порушенням норм
матеріального права. Вказує, що
внаслідок ліквідації з 27.01.2014р.
відповідача як суб'єкта
підприємницької діяльності
припинились всі господарські
зобов'язання, що виникли під час
провадження ОСОБА_2 господарської
діяльності. Звертає увагу на те, що з
поважних причин (перебування за межами
України) не мав можливості надати суду
заперечення по предмету позову.
Стверджує, що спірна сума коштів
сплачена позивачем за виконання
відповідачем робіт з демонтажу об'єкта
нерухомого майна по вул.Млинарській, 14
у м. Чорткові, про що між сторонами було
укладено відповідний господарський
договір та підписано відповідні акти.
Разом з тим, зазначає, що у зв'язку з
збігом тривалого проміжку часу такі
документи у відповідача не збереглись.
Вважає, що вартість відповідних робіт
можливо обрахувати експертним чином.
Просить скасувати рішення
господарського суду Тернопільської
області від 24.06.2014р. у справі №921/1008/13-г/9,
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
зазначає, що доводи та покликання
скаржника не підтверджені жодними
належними і допустимими доказами.
Звертає увагу на те, що саме за
клопотанням відповідача місцевий
господарський суд переносив розгляд
даної справи та надсилав скаржнику всі
винесені у справі процесуальні
документи. Спростовуючи твердження
апелянта про необхідність
застосування наслідків припинення
його підприємницької діяльності,
вказує, що запис про припинення
державної реєстрації СПД ОСОБА_2
здійснено державним реєстратором лише
27.01.2014р., тобто через чотири місяці з дня
порушення провадження у даній справі.
Стверджує, що з 2007 року між сторонами не
укладалось ніяких правочинів.
Зазначає, що при здійсненні платежів
від 27.03.2008р. та від 01.04.2008р. фізично не
могли існувати акти від 25.07.2008р.,
посилання на які містяться в платіжних
дорученнях. Вважає, що відповідач
безпідставно набув 200000,00 грн., які він
згідно вимог ст. 1213 ЦК України
зобов'язаний повернути позивачу.
Просить залишити без змін оскаржуване
рішення місцевого господарського суду,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач не забезпечив явки в судове
засідання уповноваженого
представника, в клопотанні за № 88/14 від
26.09.2014р. (вх. № 01-04/5691/14 від 02.10.2014р.)
просив розглянути апеляційну скаргу
ОСОБА_2 без участі повноважного
представника ТзОВ "Агропарк".

Дослідивши матеріали справи,
апеляційну скаргу, відзив на
апеляційну скаргу та заслухавши
пояснення відповідача та його
представника, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду прийшла до
висновку про відсутність підстав для
скасування рішення господарського
суду Тернопільської області від
24.06.2014р. у справі №921/1008/13-г/9.

Як вбачається з матеріалів справи,
платіжним дорученням № 105 від 27.03.2008р. з
банківського рахунку позивача за №
115 в ТФ ВАТ КБ "Хрещатик" м.Чортків
перераховано на рахунок ПП ОСОБА_2 №
НОМЕР_2 в ТФ ВАТ КБ "Хрещатик" м. Чортків
кошти в сумі 50000,00 грн. з призначенням
платежу - «Кредиторська заборгованість
згідно актів від 25.07.08р.» (а.с. 19, т. 1).

В той же день, 27.03.2008р., СПД-ФО ОСОБА_2
зняв 50000,00 грн. з рахунку готівкою, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією грошового чеку за
№ЛБ5071553 від 27.03.2008р. (а.с.19, т.1).

В подальшому, згідно платіжного
доручення № 106 від 01.04.2008р. з вказаного
рахунку позивача перераховано на
банківський рахунок ПП ОСОБА_2 кошти в
сумі 150000,00 грн. з призначенням платежу -
«Кредиторська заборгованість згідно
актів від 25.07.08р.», які СПД-ФО ОСОБА_2
зняв по грошовому чеку № ЛБ5071554 від
01.04.2008р. (а.с. 20, т. 1).

Вказане призначення платежу
відображено в приєднаних до матеріалів
справи копіях випискок по рахунку ТзОВ
"Агропарк" за період з 01.01.2008р. по
31.12.2009р., виданих Тернопільською філією
ВАТ КБ "Хрещатик" (а.с.16-18, т.1).

10 червня 2013 року позивач надіслав СПД
ФО ОСОБА_2 претензію-вимогу за № 27/13 від
10.06.2013р., в якій зазначив про
незаконність отримання СПД від ТзОВ
«Агропарк» 200000,00 грн., у зв'язку з
відсутністю будь-яких договірних
зобов'язань між Товариством та СПД ФО
ОСОБА_2 Одночасно, вказав, що СПД ФО
ОСОБА_2 не надавав ніяких послуг ТзОВ
«Агропарк». Просив повернути
Товариству кошти в сумі 200000,00 грн.
протягом 5-ти днів з моменту отримання
даної претензії-вимоги (а.с.23, т.1).

Підставою звернення позивача в
місцевий господарський суд з даним
позовом до СПД ФО ОСОБА_2 слугувало
залишення відповідачем без відповіді
та задоволення вимоги про повернення
незаконно та безпідставно отриманих
коштів в сумі 200000,00 грн.

До позовної заяви за № 70/13 від 30.09.2013р.
(вх. № 1070 від 30.09.2013р.) позивач додав
копію витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців за № 15699702, з якого
вбачається, що станом на 25.01.2013р. в ЄДР
зареєстровано ФОП ОСОБА_2
(реєстраційний номер ФОП: НОМЕР_3; місце
проживання: АДРЕСА_2) (а.с.22, т.1).

В матеріалах справи наявні також витяг
з ЄДРЮОФОП за № 551489 станом на 28.10.2013р. та
копія витягу з ЄДРЮОФОП станом на
10.02.2014р., в яких відображено відомості
про ФОП ОСОБА_2, аналогічні
вищезазначеним (а.с.80-81, т.1; 59, т.2).

Під час розгляду даної справи судом
першої інстанції, а саме 27.01.2014р. до ЄДР
внесено відомості про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_2, що
підтверджується витягом з ЄДРЮОФОП за
№ 18744201 (а.с.42-43, т.2).

При винесенні постанови колегія суддів
керувалася наступним:

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна, і які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи, в)
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань із набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однією особою (набувачем) за
рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбільшення
майна у іншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або відсутності
збільшення на стороні потерпілого; 4)
відсутність правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1
частини другої статті 11, частин першої
та другої статті 509 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. До підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
належать договори та інші правочини.
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК
України об'єктами цивільних прав є,
зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказівці закону,
або суперечить меті правовідношення і
його юридичному змісту. Тобто
відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

В ході розгляду апеляційної скарги
колегією суддів встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що 27.03.2008р. та 01.04.2008р.
платником ТзОВ «Агропарк» згідно
платіжних доручень № 105 та № 106
перераховано одержувачу ПП Масюрі
кошти в сумі 200000,00 грн. В призначенні
платежів вказано, що зазначені платежі
є кредиторською заборгованістю згідно
актів від 25.07.2008р.

Оспорювану суму коштів в розмірі 200000,00
грн. СПД ФО ОСОБА_2 отримав 27.03.2008р. та
01.04.2008р. по відповідних грошових чеках.

Як вірно зазначив суд першої інстанції,
при здійсненні платежів 27.03.2008р. та
01.04.2008р. мало місце посилання на акти
від 25.07.2008р., яких не існувало на момент
отримання відповідачем спірних
грошових коштів, оскільки вказані акти
датовані пізніше від здійснення
платежів і не можуть свідчити про
наявність кредиторської
заборгованості позивача перед
відповідачем на той час.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази, які б підтверджували наявність
договірних чи інших законних
правовідносин між ТзОВ «Агропарк» та
СПД ОСОБА_2 на оспорювану суму. Відсутні
письмові докази, які б містили дані про
те, що зазначення у вищеописаних
платіжних документах актів від 25.07.2008р.,
як підстави перерахування коштів, є
помилкою, або про існування інших актів
на оспорювану суму коштів тощо.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач
зобов'язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно в натурі. У
разі неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

В процесі судового розгляду справи
місцевим господарським судом
встановлено, що відповідач в
добровільному порядку не повернув
позивачу на його вимогу отримані
грошові кошти у розмірі 200000,00 грн., не
надав будь-яких доказів про наявність
кредиторської заборгованості на
вказану суму коштів, що були б
підставою для її перерахування.

Суд неодноразово відкладав розгляд
справи, про час і місце розгляду справи
відповідач був повідомлений належним
чином (процесуальні документи
надсилались відповідачу на адресу,
вказану у відомостях з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб підприємців), проте не
скористався своїм правом, передбаченим
ст.ст.22, 36, 59 ГПК України, не подав
відзиву на позов та доказів, на які
посилається в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Однак, скаржник обмежився лише не
підтвердженим жодними належними й
допустимими в розумінні ст. 34 ГПК
України доказами покликанням в
апеляційній скарзі на факт існування
між сторонами договору по виконанню
робіт з демонтажу об'єкта нерухомого
майна у м. Чорткові по вул.Млинарській,
14, який нібито слугував підставою
сплати позивачем оспорюваної грошової
суми, зазначивши, що за збігом
тривалого проміжку часу такі документи
у нього не збереглись.

З врахуванням вищенаведеного, колегія
суддів вважає обґрунтованим та
правомірним висновок місцевого
господарського суду про те, що
відповідач безпідставно набув грошові
кошти в сумі 200000,00 грн., перераховані
йому позивачем згідно платіжних
доручень №105 від 27.03.2008р., № 106 від
01.04.2008р. та отримані ним по грошових
чеках від 27.03.2008р., 01.04.2008р., у зв'язку з
чим вказана сума коштів підлягає
поверненню позивачу, як безпідставно
набутих.

Колегія суддів відхиляє покликання
апелянта про те, що, задоволивши
позовні вимоги, суд першої інстанції не
врахував ліквідації з 27.01.2014р.
відповідача як суб'єкта
підприємницької діяльності та
припинення всіх господарських
зобов'язань, що виникли під час
провадження ним господарської
діяльності, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (з наступними змінами
та доповненнями) громадянин, який мав
статус суб'єкта підприємницької
діяльності, але на дату подання позову
втратив такий статус, не може бути
стороною в судовому процесі у
господарському суді, якщо немає
визначених законом підстав для його
участі в такому процесі. Однак у разі,
коли відповідна зміна статусу
відбулася після порушення провадження
у справі, вона не тягне за собою
наслідків у вигляді зміни
підвідомчості такої справи і,
відповідно, - припинення провадження у
ній, оскільки на час порушення
господарським судом такого
провадження її розгляд належав до
юрисдикції цього суду.

Із змісту витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, станом на 28.05.2014р.,
відомості про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2
внесено до реєстру 27.01.2014р.

Таким чином, на момент звернення ТзОВ
«Агропарк» до суду з даним позовом
(30.09.2013р.) відповідач був підприємцем та
втратив такий статус після порушення
провадження у справі, так як до того
перебував у стані припинення
підприємницької діяльності. Отже, в
місцевого господарського суду не було
підстав для припинення провадження у
даній справі на підставі п.6 ст.80 ГПК
України.

В пункті 4.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (з наступними змінами
та доповненнями) зазначено, що у разі
задоволення позову до фізичної особи,
яка в процесі розгляду справи втратила
статус суб'єкта підприємницької
діяльності, резолютивна частина
відповідного судового рішення, крім
відомостей, передбачених частинами
другою - сьомою статті 84 ГПК, повинна
містити дані, визначені в пункті 2
частини другої статті 54 цього Кодексу
для фізичної особи (без зазначення її
колишнього статусу суб'єкта
підприємницької діяльності).

Виходячи із наявних у справі доказів,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції правомірно застосував до
спірних правовідносин положення ч. 1 ст.
1212, ст.1213 ЦК України та стягнув з
фізичної особи ОСОБА_2 на користь ТзОВ
«Агропарк» 200000,00 грн. безпідставно
набутих коштів.

Суд вірно встановив фактичні обставини
справи, надав належну оцінку
дослідженим доказам, прийняв законне
та обґрунтоване рішення у
відповідності з вимогами
матеріального і процесуального права,
тому його слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги слід покласти на скаржника
згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду
Тернопільської області від 24.06.2014р. у
справі №921/1008/13-г/9 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Справу повернути в господарський суд
Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя
Зварич О.В.

судді
Давид Л.Л.

Юрченко Я.О.