КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. Справа№ 910/11611/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Шевченка Е.О.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Терещук В.С, дов. № 6
від 08.01.2014 р.;

від відповідача - не з'явилися;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія

«Україна»

на рішення Господарського суду
міста Києва

від 23.07.2014 року

у справі № 910/11611/14 (суддя
Пукшин Л.Г.)

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія

«УНІКА»

до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія

«Україна»

про відшкодування шкоди
у розмірі 21 077,52 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 року по справі № 910/11611/14
позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Україна» на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Уніка» страхове
відшкодування в сумі 21 077,52 грн., судовий
збір у розмірі 1 827 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Україна»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
23.07.2014 року по справі № 910/11611/14
скасувати та прийняти нове рішення.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.08.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 29.09.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014 року
розгляд справи № 910/11611/14 відкладено на
21.10.2014 року.

08.09.2014 року та 08.10.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Україна» надійшли
клопотання про долучення до матеріалів
справи витребуваних судом в ухвалі від
21.08.2014 року документів.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Представник Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «УНІКА»
у поясненнях, наданих у судовому
засіданні, заперечував проти доводів
апелянта, викладених в апеляційній
скарзі, просив суд відмовити в
задоволенні скарги та залишити без
змін оскаржуване судове рішення
місцевого господарського суду як таке,
що прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представник Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Україна» у судові засідання не
з'являвся, про розгляд справи був
повідомлений належним чином.

Ухвала Київського апеляційного
господарського суду від 21.08.2014 року про
прийняття апеляційної скарги до
провадження отримана представником
відповідача 28.08.2014 року (а.с. 131), ухвала
про відкладення розгляду справи
надсилалася за тією ж адресою.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

28.03.2012 року на просп. Бажана - вул.
Центральній в м. Києві сталася ДТП за
участю транспортного засобу «Toyota»
державний номер НОМЕР_1, що належить
ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4 та
транспортного засобу «Volvo», державний
номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5, під
керуванням ОСОБА_6 Вказане
підтверджується довідкою про ДТП
Дарницького РУ ГУМВС та постановою
Дарницького районного суду м. Києва
(а.с. 22-26).

Автомобіль «Toyota» державний номер
НОМЕР_1, згідно договору комплексного
страхування на транспорті № 030120/4002/0000210
від 15.12.2011 року, було застраховано у
ПрАТ «СК «Уніка» (а.с. 8).

Відповідно до Звіту № 39С/04/12 про оцінку
вартості матеріальної шкоди, завданої
власнику транспортного засобу, який
складено 26.04.2012 року ФО-П ОСОБА_7
(спеціалістами ОСОБА_7 та ОСОБА_8),
вартість збитків завданих
пошкодженням транспортного засобу
«Toyota» державний номер НОМЕР_1 становить
22 081,94 грн. (а.с. 29-41).

29.03.2012 року страхувальник звернувся до
ПрАТ «СК «Уніка» із повідомленням про
настання події, що має ознаки
страхового випадку та заявою про
виплату страхового відшкодування.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про страхування» встановлено, що при
настанні страхового випадку страховик
зобов'язаний здійснити страхову
виплату або виплату страхового
відшкодування у передбачений
договором строк.

ПрАТ «СК «Уніка» на підставі
рахунку-фактури № СМУ00008989 від 28.04.2012
року (а.с. 28), страхового акту № 00087882 від
11.05.2012 року (а.с. 21), здійснило виплату
страхового відшкодування в розмірі 22
077,52 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 016509 від 16.05.2012 року (а.с. 42).

Постановою Дарницького районного суду
м. Києва від 27.04.2012 року по справі №
3-3661/12, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого п.п. 10.1
Правил дорожнього руху України та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (а.с. 25-26).

Згідно статті 27 Закону України «Про
страхування» та статті 993 Цивільного
кодексу України, до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

За таких обставин, до позивача перейшло
право вимоги до особи, відповідальної
за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_6 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок
експлуатації ним транспортного засобу
автомобіля «Volvo», державний номер
НОМЕР_2 згідно із полісом № АВ/1207403 від
12.03.2012 року була застрахована Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Україна» (далі - відповідач,
ПрАТ «СК «Україна») (а.с. 69).

Ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну, згідно вказаного
полісу становить 50 000 грн., що не
перевищує суму завданих збитків, а
франшиза - 1000,00 грн. Таким чином, позивач
набув право вимоги до відповідача на
сума страхового відшкодування
виплаченого позивачем за вирахуванням
франшизи (22 077,52 грн. - 1 000 грн. = 21 077,52
грн.), що відповідає розміру заявлених
позовних вимог.

03.03.2014 року ПрАТ «СК «Уніка» звернулось
до ПрАТ «СК «Україна» із регресною
вимогою вих. № 06192 про сплату 22 077,52 грн.
(а.с. 46-47).

Доказів сплати вказаної суми сторонами
суду не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про стягнення
з ПрАТ «СК «Україна» на користь ПрАТ
«СК «Уніка» страхового відшкодування
виплаченого позивачем у сумі 21 077,52 грн.
(22 077,52 грн. збитків - 1000 грн. франшизи).

Апелянта вказує, що судом першої
інстанції не взято до уваги, що у звіті
№ 39С/04/12 про оцінку вартості збитків,
який наданий позивачем, не враховано
знос пошкодженого автомобіля.

Колегія суддів зазначає, що вказані
доводи не можуть бути підставою для
задоволення апеляційної скарги,
оскільки в п. 7.39 «Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів»
зазначено, що значення коефіцієнту
фізичного зносу приймається таким, що
дорівнює нулю для нових складників та
для складників КТЗ, строк експлуатації
яких не перевищує, зокрема, 5 років - для
легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7
років - для інших легкових КТЗ.

Автомобіль «Toyota» державний номер
НОМЕР_1 2011 року випуску, тобто, на час
ДТП 28.03.2012 року, експлуатація
останнього не перевищує встановлених в
методиці 7 років.

Щодо доводів апелянта, що судом першої
інстанції не взято до уваги, що виплата
страхового відшкодування здійснюється
за вирахуванням ПДВ у порядку ст. 196
Податкового кодексу України, колегія
суддів зазначає, що позивачем заявлена
до стягнення сума виплаченого
страхового відшкодування з
урахуванням ПДВ, яка становить
вартість ремонтно-віднолювальних
робіт та запасних частин пошкодженого
автомобіля. При цьому, ПДВ враховано не
у зв'язку з оподаткуванням операцій з
надання послуг із страхування, як це
передбачено ст. 196 Податкового кодексу,
а внаслідок оподаткування операцій з
надання послуг з ремонту транспортного
засобу марки «Toyota».

Тому, вказані доводи апелянта є
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Україна» в апеляційній
скарзі, не знайшли підтвердження під
час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 року по справі № 910/11611/14
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Україна» задоволенню не
підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Україна» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Україна» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 23.07.2014 року по
справі № 910/11611/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/11611/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
В.О. Зеленін

Е.О. Шевченко

Повний текст рішення складено 24.10.2014
року.