ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.10.14р. Справа № 904/6703/14

За позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до державного закладу
"Дніпропетровська Медична Академія
міністерства охорони здоров`я України",
м. Дніпропетровськ

Третя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Головне управління
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 106 792,26 грн.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача - Бережок С.І., представник,
дов. №14-96 від 18.04.2014р.

від відповідача - Васькіна К.В.,
представник, дов. №002 від 01.01.2014р.

- Макаров В.Г.,
представник, дов. №1 від 15.07.2014р.

від третьої особи - представник не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до державного
закладу "Дніпропетровська Медична
Академія міністерства охорони здоров`я
України" про стягнення 106 792,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором про закупівлю
природного газу №13/2332-ТЕ-4 від 29.01.2013р., в
частині своєчасної та повної сплати
заборгованості.

Ухвалою господарського суду від 04.09.2014
року порушено провадження у справі, а
розгляд справи призначено на 14.10.2014р.

14.10.2014р. представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні надав для огляду в судовому
засіданні оригінал акту звірки
взаємних розрахунків, який підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений печатками підприємств
позивача та відповідача. Визнав
позовні вимоги в частині стягнення
основного боргу, щодо позовних вимог
про стягнення штрафних санкцій
заперечував з тих підстав, що
відповідач неодноразово направляв на
адресу позивача пропозицію щодо
укладення додаткової угоди, з метою
відстрочення оплати заборгованості та
уникнення нарахування штрафних
санкцій, проте позивач жодного разу на
пропозиції відповідача не відреагував,
у зв'язку з чим відповідач вважає, що
вина в неналежному виконанні
зобов'язань відповідача - відсутня.

Також, від відповідача надійшло
клопотання про залучення до участі у
справі в якості третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
-ГУДКСУ у Дніпропетровській області.

Ухвалою господарського суду від
14.10.2014р. залучено Головне управління
Державної казначейської служби
України в Дніпропетровській області в
якості третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, а
розгляд справи відкладено на 28.10.2014р.

28.10.2014р. представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні визнав позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу,
щодо позовних вимог про стягнення
штрафних санкцій заперечував, з
підстав викладених у відзиві.

Представник третьої особи в призначене
судове засідання не з'явився, про час та
місце проведення судового засідання
повідомлений належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням про вручення поштового
відправлення. (а.с.100)

Згідно з п. 3.9.1. Постанови Вищого
господарського суду України від 26.12.11р.
№ 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Суд вважає, що третя особа не
скористалась своїм правом на участь у
судовому засіданні та вважає можливим
розглянути справу за відсутності
третьої особи, оскільки остання
повідомлена про час та місце судового
засідання належним чином, а матеріали
справи містять достатньо документів
необхідних для вирішення спору по суті
та прийняття обґрунтованого рішення.

28.10.2014р. в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України"
(продавець-позивач) та державним
закладом "Дніпропетровська Медична
Академія міністерства охорони здоров`я
України" (покупець - відповідач)
укладено договір про закупівлю
природного газу №13/2332-ТЕ-4 від 29.01.2013
року, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується у 2013 році
поставити покупцеві імпортований
природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД
2711 21 00 00, ввезеного на митну територію
України ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України") далі--газ, а
покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ, в обсязі,
зазначеному у п. 1.2. цього договору.
(а.с.9-13)

Договір набуває чинності з дати
підписання та скріплення їх підписів
печатками сторін, але не раніше ніж
через 14 днів (п'ять робочих днів у разі
застосування процедури закупівлі з
підстав, визначених п. 3 частини другої
статті 39 Закону України "По здійснення
державних закупівель") з дня
опублікування у державному офіційному
друкованому виданні з питань державних
закупівель повідомлення про акцепт
пропозиції за результатами
застосування процедури закупівлі в
одного учасника, поширює дію на
відносини, що фактично склались між
сторонами з 01 січня 2013 року (відповідно
до ч.3 ст. 631 ЦК України), і діє у частині
поставки газу до 31 грудня 2013 року
включно, а у частині розрахунків - до їх
повного здійснення. (п. 10.1 договору)

Газ, що постачається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням. Використання
газу покупцем для інших потреб не є
предметом цього договору. (п.1.1.
договору)

Продавець передає покупцю в період з 01
січня 2013 року по 31 грудня 2013 року
природний газ в обсязі до 771 тис. куб. м.
(п.1.2. договору)

Обсяг споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
визначається шляхом складання добових
обсягів, визначених на підставі
показів комерційного вузла/вузлів
обліку газу в пункті приймання -
передачі газу (п. 5.2. договору), з
урахуванням п. 1.5.1 цього додатку. (п.2.1.
додатку №1 від 29.01.2013р. до договору)

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу, в якому
зазначаються фактичні обсяги
спожитого газу, його ціна та вартість.
Акт приймання-передачі газу
складається на підставі технічних
актів приймання-передачі газу між
газорозподільним підприємством та
покупцем, з урахуванням планового
обсягу поставки, наданого продавцем.
(п.2.2. додатку №1 від 29.01.2013р. до договору)

Відповідно до п. 4.1 договору, оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Позивач на виконання умов договору
протягом січня 2013р. - грудня 2013р.
поставив відповідачу природний газ на
загальну суму 895 896,05 грн., що
підтверджується актами приймання -
передачі природного газу, які
підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені
печатками підприємств позивача та
відповідача, копії яких містяться в
матеріалах справи. (а.с.17-26)

Як зазначає позивач у позовній заяві,
всупереч умов договору, відповідач
частково розрахувався за поставлений
природний газ у розмірі 796313,06 грн.,
станом на момент розгляду справи
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 99582,99 грн., що не
заперечується відповідачем.

В зв'язку з неналежним виконанням умов
договору, на підставі п. 7.3 договору,
яким передбачено, що у разі порушення
покупцем умов пункту 4.1 цього договору,
покупець зобов'язується (крім суми
заборгованості), сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
5258,61 грн.

На підставі ст. 625 ЦК України, за
неналежне виконання відповідачем
грошових зобов'язань, позивач
нарахував відповідачу 3% річних у сумі
1127,26 грн. та втрати від інфляції в
сумі823,40 грн.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши представників
позивача та відповідача, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню у повному
обсязі, з наступних підстав:

Сторони є суб'єктами господарювання,
тому відповідно до положень ст.ст. 4,
173-175 і 193 ГК України до прав і обов'язків
сторін, що виникли на підставі
зазначеного договору і є
господарськими зобов'язаннями, мають
застосовуватися відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
Господарським кодексом України.

Пунктом 2 ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено, що кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк. (ст. 530 ЦК України
)

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Факт отримання відповідачем
природного газу, підтверджується
матеріалами справи, а саме актами
приймання - передачі природного газу,
які підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені
печатками підприємств позивача та
відповідача, копії яких містяться в
матеріалах справи. (а.с.17-26)

Доказів повної оплати поставленого
позивачем природного газу, матеріали
справи не містять.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати
за отриманий газ передбачено умовами
договору та нормами законодавства.

Відповідачем повну оплату
поставленого природного газу не
здійснено, тобто порушено умови
договору, який підписаний між
сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач проти наявності основної
заборгованості у не заперечував та
визнав позовні вимоги в цій частині у
повному обсязі.

Відповідно до ст. 78 ГПК України у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що відповідач неналежним
чином виконав свої зобов'язання за
вищевказаним договором, спір між
сторонами виник з його вини, відповідач
проти наявності заборгованості та
прострочення зобов'язання за договором
не заперечує, тому позовні вимоги
позивача в частині стягнення з
відповідача основного боргу у розмірі
99582,99 грн. - доводяться матеріалами
справи, є обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з відповідача пені,
інфляційних втрат та 3% річних, суд
вважає ці вимоги обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі, а заперечення
відповідача, викладені у відзиві на
позовну заяву, суд не приймає до уваги,
з наступних підстав:

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тому підставою відповідальності за
грошовим зобов'язанням є сам факт
порушення зобов'язання, який полягає в
неповерненні відповідних грошових
коштів у строк, і цей факт є вирішальним
для застосування такої
відповідальності.

Судом перевірено розрахунок 3% річних з
урахуванням п.1.9. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" №14 від 17 грудня
2013 року, яким встановлено, що день
фактичної сплати суми заборгованості
не включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
нарахувань та пені. (Якщо у договорі
виконання грошового зобов'язання
визначається до настання певного
терміну, (частина друга статті 252 ЦК
України), то останнім днем виконання
такого зобов'язання вважається день, що
передує цьому терміну, судом
встановлено, що наданий позивачем
розрахунок здійснено вірно.

Виходячи з того, що факт отримання
відповідачем природного газу від
позивача є доведеним матеріалами
справи, а оплата за поставлений
природний газ відповідачем проведена у
повному обсязі та у встановлений строк
не була, що доведено позивачем шляхом
надання належних доказів та не
заперечується відповідачем,
перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних втрат та 3%
річних за неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань, вважає,
що позовні вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми 3% річних у
розмірі 1127,26 грн. та інфляційних втрат у
розмірі 823,40 грн. - підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 216-217, 230-231
ГК України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до статті 611 ЦК України
одним із наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

В зв'язку з неналежним виконанням умов
договору, на підставі п. 7.3 договору,
яким передбачено, що у разі порушення
покупцем умов пункту 4.1 цього договору,
покупець зобов'язується (крім суми
заборгованості), сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, позивач
нарахував відповідачу пеню у розмірі
5258,61 грн.

З огляду на зазначені обставини справи
та приписи законодавства, суд
перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, з урахуванням п.1.9.
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" №14 від
17 грудня 2013 року, яким встановлено, що
день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та пені. (Якщо у
договорі виконання грошового
зобов'язання визначається до настання
певного терміну, (частина друга статті
252 ЦК України), то останнім днем
виконання такого зобов'язання
вважається день, що передує цьому
терміну, суд доходить до висновку, що
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача пені у розмірі 5258,61 грн.
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Отже, факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором,
щодо своєчасної оплати та повної
оплати за поставлений природний газ
встановлено судом та доведено
матеріалами справи.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача у
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з державного закладу
"Дніпропетровська Медична Академія
міністерства охорони здоров`я України"
(49044, м. Дніпропетровськ, вул..
Дзержинського, буд. 9, )
на користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ " (01001, м.
Київ, вул. Б.Хмельницького,6, код 20077720)
99582 грн.99 коп. суми основного боргу, 5258
грн. 61 коп. - пені, 1127 грн. 26 коп. - 3%
річних, 823 грн. 40 коп. - інфляційних втрат
та 2135 грн. 85 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна

Повне рішення складено 29.10.2014р.