м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20865/14 15.10.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Чинчин О.В., при
секретарі судового засідання Бігмі
Я.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Пральний
комплекс» до Міністерства оборони
України простягнення заборгованості в
розмірі 31 640 гривень 40 копійок

Представники:

від Позивача: Лихольот А.В. (представник
за Довіреністю);

від Відповідача: Кривошея Д.А.
(представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пральний комплекс»
(надалі також - «Позивач») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Міністерства оборони
України (надалі також - «Відповідач»)
про стягнення заборгованості в розмірі
31 640 гривень 40 копійок.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 18
квітня 2011 року між Міністерством
оборони України («Замовник») та
Приватним підприємством Фірма «Мірта»
(«Виконавець») укладено Договір №
286/5/11/2 про надання послуг з прання і
сухого чищення для Державних потреб (за
кошти Державного бюджету України),
відповідно до умов якого сторони
погодили, що виконавець зобов'язується
у 2011 році надати послуги з прання і
сухого чищення білизни,
обмундирування, спецодягу та іншого
речового майна, а замовник - прийняти та
оплатити надані послуги. Приватним
підприємством Фірма «Мірта», на
виконання умов Договору №286/5/11/2 про
надання послуг з прання і сухого
чищення для Державних потреб (за кошти
Державного бюджету України), були
надані Відповідачу оригінали
рахунків-фактур та акти приймального
контролю якості та кількості наданих
послуг з прання на загальну суму 31 640
гривень 40 копійок. Однак ніякої
відповіді, в тому числі і сплати
заборгованості, від Відповідача
здійснено не було. 08 вересня 2014 року між
Приватним підприємством Фірма «Мірта»
(«Первісний кредитор») та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Пральний
комплекс» («Новий кредитор») укладено
Договір про відступлення права вимоги
№ 08/09/14/2, відповідно до умов якого
сторони погодили, що первісний
кредитор передає, а новий кредитор
приймає на себе право вимоги, що
належить первісному кредиторові, і
стає кредитором за Договором № 286/5/11/2
про надання послуг з прання і сухого
чищення для Державних потреб (за кошти
Державного бюджету України), укладеним
між первісним кредитором та
Міністерством оборони України. Таким
чином, Позивач просить суд стягнути з
Міністерства оборони України на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пральний комплекс»
31 640 гривень 40 копійок.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 02.10.2014 р. порушено провадження у
справі № 910/20865/14, судове засідання
призначено на 15.10.2014 року.

15.10.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від Позивача
документи на виконання вимог Ухвали
суду про порушення провадження у
справі.

В судовому засіданні 15.10.2014 року
представник Позивача підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
Відповідача проти задоволення
позовних вимог заперечив та подав
відзив на позовну заяву, в якому
зазначено, що сума заборгованості, яку
позивач просить стягнути, не була
зареєстрована в органах Державної
казначейської служби України як
бюджетне зобов'язання; підтверджуючі
документи, які могли б статті підставою
для оплати, надані після закінчення 2011,
2012 та 2013 бюджетного року. Також, в
судовому засіданні, Відповідач
підтвердив факт отримання
Повідомлення про відступлення права
вимоги.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 15 жовтня 2014 року,
на підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

18 квітня 2011 року між Міністерством
оборони України («Замовник») та
Приватним підприємством Фірма «Мірта»
(«Виконавець») укладено Договір №
286/5/11/2 про надання послуг з прання і
сухого чищення для Державних потреб (за
кошти Державного бюджету України),
відповідно до умов якого сторони
погодили, що виконавець зобов'язується
у 2011 році надати послуги з прання і
сухого чищення білизни,
обмундирування, спецодягу та іншого
речового майна, а замовник - прийняти та
оплатити надані послуги.

Як вбачається з Актів приймального
контролю якості та кількості наданих
послуг з прання, копії яких містяться в
матеріалах справи, Приватним
підприємством Фірма «Мірта» надано
Відповідачу послуги з прання і сухого
чищення білизни, обмундирування,
спецодягу та іншого речового майна на
загальну суму 31 640 гривень 40 копійок.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Позивач зазначає, що 08 вересня 2014 року
між Приватним підприємством Фірма
«Мірта» («Первісний кредитор») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Пральний комплекс»
(«Новий кредитор») укладено Договір про
відступлення права вимоги № 08/09/14/2,
відповідно до умов якого сторони
погодили, що первісний кредитор
передає, а новий кредитор приймає на
себе право вимоги, що належить
первісному кредиторові, і стає
кредитором за Договором № 286/5/11/2 про
надання послуг з прання і сухого
чищення для Державних потреб (за кошти
Державного бюджету України), укладеним
між первісним кредитором та
Міністерством оборони України. Таким
чином, Позивач просить суд стягнути з
Міністерства оборони України на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пральний комплекс»
31 640 гривень 40 копійок.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пральний комплекс»
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Внаслідок укладення Договору № 286/5/11/2
про надання послуг з прання і сухого
чищення для Державних потреб (за кошти
Державного бюджету України) між
сторонами згідно з пунктом 1 частини 2
статті 11 Цивільного кодексу України,
виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Суд зазначає, що факт виконання
Приватним підприємством Фірма «Мірта»
своїх зобов'язань за Договором № 286/5/11/2
про надання послуг з прання і сухого
чищення для Державних потреб (за кошти
Державного бюджету України) на суму 31 640
гривень 40 копійок підтверджується
матеріалами справи, а саме: копіями
Актів приймального контролю якості та
кількості наданих послуг з прання.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до
матеріалів справи не було додано
належних та допустимих доказів на
підтвердження сплати Відповідачем
грошових коштів Приватному
підприємству Фірма «Мірта» за надані
послуги відповідно до Договору № 286/5/11/2
про надання послуг з прання і сухого
чищення для Державних потреб (за кошти
Державного бюджету України).

Суд зазначає, що доводи Міністерства
оборони України, викладені в відзиві на
позовну заяву, не спростовують факту
наявності заборгованості Відповідача
за Договором №286/5/11/2 про надання послуг
з прання і сухого чищення для Державних
потреб (за кошти Державного бюджету
України).

Пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного
кодексу України визначено, що кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом (частина 1 статті 516 Цивільного
кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 08
вересня 2014 року між Приватним
підприємством Фірма «Мірта»
(«Первісний кредитор») та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Пральний
комплекс» («Новий кредитор») укладено
Договір про відступлення права вимоги
№ 08/09/14/2, відповідно до умов якого
сторони погодили, що первісний
кредитор передає, а новий кредитор
приймає на себе право вимоги, що
належить первісному кредиторові, і
стає кредитором за Договором № 286/5/11/2
про надання послуг з прання і сухого
чищення для Державних потреб (за кошти
Державного бюджету України), укладеним
між первісним кредитором та
Міністерством оборони України.

За цим договором Новий кредитор
одержує право замість Первісного
кредитора вимагати від Міністерства
оборони України оплати заборгованості
в розмірі 31 640 гривень 40 копійок (пункт
1.2. Договору про відступлення права
вимоги № 08/09/14/2).

Відповідно до пункту 3.2. Договору про
відступлення права вимоги № 08/09/14/2,
первісний кредитор зобов'язаний
сповістити боржника про поступку права
вимоги за Договором протягом 15
календарних днів з моменту підписання
Договору, шляхом поштового надсилання
з повідомленням про вручення боржнику
копії договору або вручення особисто
під розписку представнику боржника.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.09.2014 року Приватним підприємством
Фірма «Мірта» направлено на адресу
Відповідача Повідомлення № 37 про
відступлення права вимоги.

Також, в судовому засіданні 15.10.2014 року
Відповідач підтвердив факт отримання
Повідомлення про відступлення права
вимоги.

Отже, враховуючи вищевикладені
положення норм чинного законодавства
України та приймаючи встановлені
фактичні обставини справи, Суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пральний комплекс»
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пральний комплекс» -
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони
України (03168, м.Київ, ПРОСПЕКТ
ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6,
Ідентифікаційний код юридичної особи
00034022) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пральний комплекс»
(04211, м.Київ, ВУЛ. ЛАЙОША ГАВРО, будинок 6,
Ідентифікаційний код юридичної особи
34344528) 31 640 (тридцять одну тисячу шістсот
сорок) гривень 40 копійок.

3. Стягнути з Міністерства оборони
України (03168, м.Київ, ПРОСПЕКТ
ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 6,
Ідентифікаційний код юридичної особи
00034022) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пральний комплекс»
(04211, м.Київ, ВУЛ. ЛАЙОША ГАВРО, будинок 6,
Ідентифікаційний код юридичної особи
34344528) 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять
сім) гривень 00 копійок судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

5.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 17 жовтня 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин