м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного
акціонерного товариства "Національна
компанія "Нафтогаз України"
до Комунального підприємства
"Севтеплоенерго" Севастопольської
про стягнення 2 407 299,54 грн.
Суддя: Домнічева І.О.
від позивача Мельник В.В.- за дов.
від відповідача не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна страхова
компанія "Нафтогаз України" звернулось
до господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
"Севтеплоенерго" Севастопольської
міської ради про стягнення 2 407 299,54 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що позивачем на виконання договору
№132/12-БО від 18.07.2012 р. на купівлю-продаж
природного газу було поставлено з
серпня по грудень 2012 року природний газ
на загальну суму 30 712 029,57 грн., а
відповідач належним чином свої
зобов'язання з оплати поставленого
газу у визначений вказаним договором
строк не виконував, у зв'язку з чим
позивач просить стягнути з відповідача
3 % річних у розмірі 741 630,89 грн. та пені у
розмірі 819 117,39 грн.
Ухвалою від 08.08.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 04.09.2014 р.
Ухвалою від 04.09.14р. розгляд справи
відкладено на 02.10.14р.
Представник відповідача в судове
засідання 02.10.2014 р. не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час та
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, що
підтверджується телефонограмою від
Згідно з абз. 3 п. 14 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №12
від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" повідомлення
заінтересованих осіб про час і місце
розгляду заяви здійснюється
господарським судом шляхом винесення
відповідної ухвали з додержанням вимог
статті 86 Господарського
процесуального кодексу України, а в
разі необхідності - також шляхом
надіслання телефонограми,
телетайпограми, використання засобів
електронного зв'язку тощо.
Аналогічна позиція викладена у п. 5
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-8/123 від
15.03.2007 р. "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році".
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2012 р. між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (далі -
Позивач, продавець) та Комунальним
підприємством "Севтеплоенерго"
Севастопольської міської ради (далі -
Відповідач, Покупець, КП
"Севтеплоенерго" СМР) був укладений
договір №132/12-БО купівлі-продажу
природного газу (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2012р. природний газ, ввезений
на митну територію України позивачем, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ, на умовах
цього договору.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що газ
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору, позивач
поставив з серпня по грудень 2012 року, а
відповідач прийняв природний газ на
загальну суму 30 712 029,57 грн., що
підтверджуються актами приймання -
передачі природного газу від 31.08.12, від
30.09.2012, від 31.10.12, від 30.11.12, від 31.12.12р.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа, наступного за місяцем поставки
газу.

КП "Севтеплоенерго" СМР не вчасно
проводились розрахунки за поставлений
природний газ, що призвело до порушення
умов договору, що підтверджується
сальдо підприємства та випискою по
операціях по підприємству.

Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
сторін, спрямована на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до частини 6 статті 265
Господарського кодексу України, до
відносин поставки, не врегульованих
цим кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті
193 Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті
193 Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Частина 2 статті 218 Господарського
кодексу України зазначає, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
визначених змістом зобов'язання умов
(неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
встановлені договором або законом
правові наслідки.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у встановлений договором або
законом строк (ч. 1ст. 612 ЦК України).

Судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем свого
зобов'язання стосовно сплати вартості
поставленого позивачем природного
газу.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями у цьому кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у
разі не виконання Покупцем пункту 6.1
цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
Продавцю крім суми заборгованості пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу, за кожний
день прострочення платежу.

Враховуючи викладене, позивач просить
стягнути з відповідача 819 117,39 грн. пені.

Згідно з п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Приписами ст. 599 ЦК України встановлено,
що зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.
Якщо зобов'язання виконано не належним
чином, то воно не припиняється, а
навпаки на сторону, яка допустила
неналежне виконання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі і передбачені ст. 625 ЦК України.

Виходячи із положень зазначених норм,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді пені,
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про правомірність заявлених
вимог до відповідача про стягнення з
останнього 819 117,39 грн.пені, 741 630,89 - 3%
річних, 846 821,26 - інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми,
які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи, при
задоволенні позову покладаються на
відповідача, у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст.
22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
"Севтеплоенерго" Севастопольської
міської ради (99011, м.Севастополь, вул.
Л.Павліченко 2, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001 м.Київ,
вул. Б.Хмельницького 6, )
819 117 (вісімсот дев'ятнадцять тисяч сто
сімнадцять) грн. 39 коп. - пені, 741 630
(сімсот сорок одну тисячу шістсот
тридцять) грн. 89 коп. - 3% річних, 846 821
(вісімсот сорок шість тисяч вісімсот
двадцять одну) грн. 26 коп. інфляційних,
та судовий збір у розмірі 48 151 (сорок
вісім тисяч сто п'ятдесят одну) грн. 39
коп.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 06.10.14р.

Суддя
І.О.Домнічева