м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Дочірнього підприємства
"Управління баштових кранів"
Публічного акціонерного товариства
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройреконструкція"
про стягнення заборгованості 66 580,74 грн.
Суддя
Представники сторін:
від позивача: Онопрієнко О. П. -
представник за довіреністю
від відповідача: не з'явився
Заявлено позов про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Стройреконструкция"
заборгованості за Договором № 17/12 від
26.04.2012 в розмірі 66 580,74 грн., в тому числі
49 503,70 грн. основного боргу, 5423,70 грн.
пені та 866,65 грн. 3% річних, 5836,32 грн.
інфляційних, 4950,37 грн. штрафу.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.09.2014 порушено провадження
призначено на 13.10.2014.
Представник позивача в судове
засідання 13.10.2014 з'явився та через
відділ діловодства суду подав заяву
про збільшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить
числі 49 503,70 грн. основного боргу, 6718,94
грн. пені та 1041,61 грн. 3% річних, 6279,04 грн.
інфляційних, 4950,37 грн. штрафу.
Враховуючи норми ст. 22 ГПК України, а
також те, що дана дія не суперечить
законодавству та не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів суд приймає до
розгляду заяву про збільшення розміру
Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції від 26.12.2011 № 18, у разі
прийняття судом зміни (в бік збільшення
або зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення.
Представник відповідача відзив на
позов не надав, явку уповноваженого
представника в судове засідання не
забезпечив, про час та місце судового
розгляду був повідомлений належним
чином. Ухвала суду, позовна заява
надсилались відповідачу на юридичну
адресу підприємства згідно відомостей
з єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.
У відповідності з положеннями п. 3.9.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України ухвала про
порушення провадження у справі
надсилається за повідомленням сторони
господарському суду поштовою адресою.
У разі не надання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності за такою адресою,
вважається ухвала про порушення
провадження у справі вручена їх
Ухвалу суду про порушення провадження
у справі відповідачем отримано 29.09.2014,
що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення
рекомендованого відправлення.
Провадження у справі порушено ухвалою
суду від 16.09.2014, у зв'язку з чим у
відповідача було достатньо часу для
підготовки до судового розгляду
справи, подання суду відзиву на позов,
доказів обґрунтування своєї позиції, в
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.
Приймаючи до уваги, що відповідач був
належним чином повідомлений про дату
та час судового засідання, враховуючи,
що матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
суд вважає, що неявка у судове
засідання 13.10.2014 представника
відповідача не є перешкодою для
прийняття рішення у даній справі.
На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протокол судового засідання,
який долучено до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.10.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

26.04.2012 між Дочірнім підприємством
"Управління баштових кранів"
Публічного акціонерного товариства
"Будмеханізація" (далі - позивач,
виконавеуь) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Стройреконструкція"
(далі - позивач, підрядник) укладено
договір № 17/12.

Відповідно до п. 1.1 укладеного договору
предметом даного договору є надання
виконавцем послуг по виконанню
будівельно-монтажних робіт на
будівельному об'єкті: «Будівництво
житлового будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями та паркінгом
по вул. Механізаторів в Солом'янському
районі м. Києва.

Виконавець надає послуги на
будівельному об'єктів баштовим краном
JASO J110N, а замовник організовує надання
послуг краном на об'єкті та приводить
оплату наданих виконавцем послуг.

Пунктом 4.1 договори визначили, що
оплату наданих виконавцем послуг
замовник проводить по договірних
цінах, які на період укладання договору
становлять: експлуатація крану JASO J110N
за 1 м/г - 156,00 грн. з ПДВ, експлуатація
крану JASO J110N за 1 м/г в неділі та святкові
дні - 166,00 грн. з ПДВ, монтаж крану JASO J110N
до базової висоти - 39600,00 грн. з ПДВ,
демонтаж крану JASO J110N з базової висоти -
39600,00 грн., одне підрощування JASO J110N -
12000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 5.2 договору з
урахуванням додаткової угоди від 01.03.2013
виконавець щомісячно не пізніше
останнього дня звітного місяця надає
замовнику довідку про виконані роботи
та витрати (форми № КБ-3), оформлену по
договірних цінах, згідно п. 4.1 договору
та акт виконаних робіт.

Замовник щомісячно в термін до
десятого числа проводить оплату
наданих виконавцем послуг за
попередній місяць (п. 5.5 договору).

Згідно п. 7.1 термін дії даного договору
з моменту його підписання до повного
виконання сторонами умов та обов'язків
по даному договору.

На виконання умов договору сторони
підписали: Акти здачі-приймання робіт
(надання послуг): № 615 від 31.05.2013, № 790 від
30.06.2013, № 978 від 31.07.2013, № 1125 від 31.08.2013, №
1288 від 30.09.2013, № 1440 від 31.10.2013, № 1591 від
30.11.2013, № 1776 від 31.1.2013, № 58 від 31.01.2014, № 22
від 31.01.2014 та довідки про вартість
виконаних будівельних робіт/та
витрати: за травень 2013 року, за червень
2013 року, за липень 2013 року, за серпень 2013
року, за вересень 2013 року, за жовтень 2013,
за листопад 2013, за грудень 2013, за січень
2014 на загальну суму в розмірі 398 556,00 грн.

Втім, відповідач свої зобов'язання з
оплати виконаних робіт своєчасно та в
повному обсязі не виконав,
заборгувавши позивачу 49503,70 грн.

У зв'язку з вищезазначеним, ДП
"Управління баштових кранів" ПАТ
"Будмеханізація" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з ТОВ
"Стройреконструкція" заборгованості за
договором № 17/12 року в сумі 49503,70 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, відповідно до статті 11
Цивільного кодексу України є, зокрема,
договори. Договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 179 Господарського
кодексу України (далі - ГК України)
встановлено, що
господарсько-договірними
зобов'язаннями є майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів. Частиною 7 вказаної норми
передбачено, що господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) передбачено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як встановлено судом вище, між
сторонами було укладено договір № 17/12,
відповідно до умов якого відповідач
(замовник) доручив, а позивач
(підрядник) взяв на себе зобов'язання по
виконанню будівельно-монтажних робіт
на будівельному об'єкті: «Будівництво
житлового будинку з вбудованими
нежитловими приміщеннями та паркінгом
по вул. Механізаторів в Солом'янському
районі м. Києва.

Судом встановлено, що за своєю правовою
природою укладений сторонами договір є
договором підряду.

Стаття 837 ЦК України передбачає, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.853 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Тобто, законодавець покладає на
підрядника обов'язок виконати роботу, а
замовник зобов'язаний її прийняти і
оплатити.

Відповідно до статті 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч.2 ст.193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Відповідно до п. 5.5 замовник щомісячно в
термін до десятого числа проводить
оплату наданих виконавцем послуг за
попередній місяць

Доказів оплати в повному обсязі
виконаних позивачем робіт
відповідачем надано не було.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідачем було
порушено умови договору, а також
положення ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
матеріали справи свідчать про
наявність у відповідача
заборгованості перед позивачем в сумі
49503,70 грн., а позовні вимоги про
стягнення вказаної заборгованості
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 6718,94 грн. пені, нарахованої
за період з 17.07.2014 по 13.10.2014 та штрафу в
розмірі 4950,37 грн.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення в
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Як вбачається з п. 6.5 договору в разі
порушення замовником строків оплати за
договором більше ніж на один місяць,
останній сплачує на користь виконавця
штраф у розмірі 10% від суми виконаного
зобов'язання та неустойку у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми невиконаного зобов'язання за
кожний прострочений день оплати.

Відповідно до Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями,
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період за який нараховується
пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Дії відповідача є порушенням вимог
договору, тому є підстави для
застосування відповідальності за
умовами договору та Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені суд встановив, що
позивач розрахував пеню понад строк,
встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України, а
відтак суд, здійснивши перерахунок,
дійшов висновку про можливість
стягнення з відповідача пені у розмірі
4209,85 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу наданий
позивачем, суд встановив, що позивач
здійснив нарахування штрафу
відповідно до умов договору та у
відповідності з вимогами чинного
законодавства України.

Таким чином стягненню з відповідача
підлягає штраф у розмірі 4950,37 грн. за
розрахунком позивача.

Позивач також заявив до стягнення з
відповідача 1041,61 грн. 3% річних та 6279,04
грн. інфляції нарахованих у період з
21.01.2014 по 13.10.2014.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

На підставі вищевикладеного, оскільки
матеріали справи підтверджують
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо оплати за поставлений
товар відповідно до умов договору, то з
нього на підставі розрахунку позивача,
перевіреного судом, підлягає стягненню
1041,61 грн. 3% річних та 6279,04 грн.
інфляційних збитків.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 34, 44-49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Стройреконструкція" (02099, м. Київ, вул.
Ялтинська, 5-Б, ідентифікаційний код
35660415) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Дочірнього підприємства "Управління
баштових кранів" Публічного
акціонерного товариства
"Будмеханізація" (04209, м. Київ, вул.
Лебединська, 2, ідентифікаційний код
04012856) 49503 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот
три) грн. 70 коп. основного боргу, 4209
(чотири тисячі двісті дев'ять) гривень 85
коп. пені, 4950 (чотири тисячі дев'ятсот
п'ятдесят ) гривень 37 коп. штрафу, 1041
(одну тисячу сорок одну) гривень 61 коп. 3%
річних, 6279 (шість тисяч двісті сімдесят
десять) гривень 04 коп. інфляційних
збитків та 1760 (одну тисячу сімсот
шістдесят) гривень 07 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням
господарського суду міста Києва
законної сили видати відповідний
наказ.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України і може бути оскаржене в
порядку, передбаченому чинним
законодавством.

Повне рішення складено 16.10.2014 року

Суддя

О.А.Грєхова