КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. Справа№ 910/18465/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Хрипуна О.О.

Корсакової Г.В.

за участю секретаря судового засідання
Вага В.В.

за участю представників

від позивача: Бальчос П.В.,

від відповідача 1: не з'явився,

від відповідача 2: Ципляк П.С.,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Банк кредит Дніпро» на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
05.09.2014р. у справі №910/18465/14 (суддя Паламар
П.І.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк кредит Дніпро"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Балтика",

Приватного акціонерного товариства
"Геркулес"

про звернення стягнення на предмет
іпотеки, стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

01.09.14р. Позивач звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Відповідачів про: 1)
звернення стягнення шляхом визнання
права власності на предмет іпотеки за
договором іпотеки №300611-І/1 від 30.06.11р., а
саме на нежитлові приміщення (в літ.
«А»), гр. приміщення №46, 47-48, 49, 50, 51, 54
(нежитлові приміщення комерційного
призначення) загальною площею 970,1 кв. м.,
що знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Білоруська, буд. 32, та належить
Іпотекодавцю на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 19.12.13р.,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 91; 2) визнання за Позивачем
право власності на предмет іпотеки за
договором іпотеки №300611-І/1 від 30.06.11р., а
саме на нежитлові приміщення (в літ.
«А»), гр. приміщення №46, 47-48, 49, 50, 51, 54
(нежитлові приміщення комерційного
призначення) загальною площею 970,1 кв. м.,
що знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Білоруська, буд. 32, реєстраційний номер
об'єкта нерухомого майна 91, за
вартістю 10836017,00 грн.; 3) до моменту
реєстрації права власності в реєстрі
прав власності на нерухоме майно
передати в управління Позивачу предмет
іпотеки за договором іпотеки №300611-І/1
від 30.06.11р., а саме на нежитлові
приміщення (в літ. «А»), гр. приміщення
№46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення
комерційного призначення) загальною
площею 970,1 кв. м., що знаходяться за
адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 91, з наданням права
передання такого майна в оренду; 4)
стягнення солідарно з Відповідачів на
користь Позивача заборгованість за
кредитним договором №300611-К/1 від 30.06.11р.,
договором поруки №300611-П/1 від 30.06.11р. в
сумі 2725759,13 доларів США та 11704,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.09.14р. №910/18465/14 вказану
позовну заяву повернуто Позивачу на
підставі п.5 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України.

Дана ухвала обґрунтована тим, що
всупереч вимогам п.5 ст.63
Господарського процесуального кодексу
України у позовній заяві заявлені
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки і солідарне стягнення
з боржника і поручителя залишку суми
боргу за кредитним договором, не
зв'язані між собою підставами
виникнення та поданими доказами,
сумісний розгляд яких перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін і суттєво утруднить вирішення
спору.

Не погодившись з винесеною ухвалою,
Позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
міста Києва від 05.09.14р. у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції невірно
застосовані норми п.5 ст.63
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки позовні вимоги
пов'язані між собою підставами
виникнення та поданими доказами,
випливають з тих самих фактичних
обставин, на яких ґрунтуються ці
вимоги, а саме, всі вимоги, які заявлені
Позивачем, заявлені з підстави
невиконання боржником зобов'язань за
кредитним договором внаслідок чого у
Позивача виникло право на звернення
стягнення на предмет іпотеки та
стягнення заборгованості.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.09.14р.
апеляційну скаргу Позивача прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 14.10.14р.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення Сторін, дослідивши матеріали
справи та зібрані у ній докази, суд
встановив.

Позивач звернувся до господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Відповідачів про: 1) звернення
стягнення шляхом визнання права
власності на предмет іпотеки за
договором іпотеки №300611-І/1 від 30.06.11р., а
саме на нежитлові приміщення (в літ.
«А»), гр. приміщення №46, 47-48, 49, 50, 51, 54
(нежитлові приміщення комерційного
призначення) загальною площею 970,1 кв. м.,
що знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Білоруська, буд. 32, та належить
Іпотекодавцю на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 19.12.13р.,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 91; 2) визнання за Позивачем
право власності на предмет іпотеки за
договором іпотеки №300611-І/1 від 30.06.11р., а
саме на нежитлові приміщення (в літ.
«А»), гр. приміщення №46, 47-48, 49, 50, 51, 54
(нежитлові приміщення комерційного
призначення) загальною площею 970,1 кв. м.,
що знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Білоруська, буд. 32, реєстраційний номер
об'єкта нерухомого майна 91, за
вартістю 10836017,00 грн.; 3) до моменту
реєстрації права власності в реєстрі
прав власності на нерухоме майно
передати в управління Позивачу предмет
іпотеки за договором іпотеки №300611-І/1
від 30.06.11р., а саме на нежитлові
приміщення (в літ. «А»), гр. приміщення
№46, 47-48, 49, 50, 51, 54 (нежитлові приміщення
комерційного призначення) загальною
площею 970,1 кв. м., що знаходяться за
адресою: м. Київ, вул. Білоруська, буд. 32,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 91, з наданням права
передання такого майна в оренду; 4)
стягнення солідарно з Відповідачів на
користь Позивача заборгованість за
кредитним договором №300611-К/1 від 30.06.11р.,
договором поруки №300611-П/1 від 30.06.11р. в
сумі 2725759,13 доларів США та 11704,02 грн.

У поданій позовній заяві Позивач
зазначив обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, а саме
30.06.11р. між Позивачем та Відповідачем 1
був укладений кредитний договір, за
умовами якого Позивач надав
Відповідачу 1 строковий кредит у сумі
3400000,00 доларів США, а Відповідач 1
зобов'язався сплачувати відсотки за
користування кредитом. На забезпечення
виконання даного кредитного договору
між Позивачем та Відповідачем 1 був
укладений договір іпотеки та між
Позивачем та Відповідачем 2 був
укладений договір поруки. Проте, свій
обов'язок щодо сплати відсотків
Відповідач 1 порушив, в зв'язку з чим
Позивач звернувся до Відповідачів з
вимогою про дострокове повернення суми
кредиту, нарахованих відсотків за
користування кредитом та пені. Вимога
Позивача Відповідачами задоволена не
була, внаслідок чого Позивач звернувся
до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.09.14р. №910/18465/14 вказану
позовну заяву повернуто Позивачу на
підставі п.5 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України.

Дана ухвала обґрунтована тим, що
всупереч вимогам п.5 ст.63
Господарського процесуального кодексу
України у позовній заяві заявлені
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки і солідарне стягнення
з боржника і поручителя залишку суми
боргу за кредитним договором, не
зв'язані між собою підставами
виникнення та поданими доказами,
сумісний розгляд яких перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін і суттєво утруднить вирішення
спору.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
апеляційна скарга Позивача підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.58 Господарського
процесуального кодексу України в одній
позовній заяві може бути об'єднано
кілька вимог, зв'язаних між собою
підставою виникнення або поданими
доказами.

Згідно з п.5 ч.1 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо порушено
правила поєднання вимог або об'єднано в
одній позовній заяві кілька вимог до
одного чи кількох відповідачів і
сумісний розгляд цих вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Відповідно до п.3.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.11р. №18
позивач має право об'єднати в одній
позовній заяві кілька вимог, пов'язаних
між собою підставою виникнення або
поданими доказами (зокрема, про
стягнення неповернутого кредиту,
відсотків за користування кредитом і
неустойки тощо).

З наведених норм та правоположень
вбачається, що норма п.5 ч.1 ст.63
Господарського процесуального кодексу
України застосовується судом у разі: 1)
якщо позивачем порушені правила
поєднання вимог, передбачені ст.58
Господарського процесуального кодексу
України; 2) сумісний розгляд об'єднаних
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи
Позивач звернувся до суду з позовними
вимогами до Відповідача 1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
визнання за Позивачем права власності
на цей предмет іпотеки та до
Відповідача 1 і Відповідача 2 про
солідарне стягнення боргу на підставі
невиконання Відповідачем 1 своїх
зобов'язань за кредитним договором.

Отже вказані позовні вимоги зв'язані
між собою підставою виникнення, тобто
фактичними обставинами, на яких вони
ґрунтуються (невиконання Відповідачем
1 зобов'язань за кредитним договором) та
поданими доказами (кредитний договір,
розрахунок заборгованості за цим
договором, вимог Позивача), тому
висновок місцевого суду про порушення
Позивачем правила поєднання вимог є
помилковим.

Також апеляційний суд не погоджується
з висновком місцевого суду, що сумісний
розгляд вказаних об'єднаних вимог
перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору, оскільки в
оскаржуваній ухвалі місцевим судом
взагалі не обґрунтовано, чому та яким
чином об'єднання Позивачем зазначених
позовних вимог буде перешкоджатиме
з'ясуванню прав і взаємовідносин
сторін чи суттєво утруднювати
вирішення спору.

На підставі вищевикладеного,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
оскаржувана ухвала місцевого суду
скасуванню.

Керуючись ст.49, 99, 101-105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Банк кредит
Дніпро» на ухвалу Господарського суду
міста Києва від 05.09.2014р. у справі
№910/18465/14 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста
Києва від 05.09.2014р. у справі №910/18465/14
скасувати.

3. Матеріали апеляційного оскарження
№910/18465/14 направити до господарського
суду міста Києва.

Повний текст постанови складено
16.10.2014р.

Головуючий суддя
Ю.Л. Власов

Судді
О.О. Хрипун

Г.В. Корсакова