КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р. Справа№ 910/6309/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Самсіна Р.І.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання
Д'яковій Ю.Ю.

за участю представників:

від апелянта: Яковенко А.О. -
довіреність від 23.04.14. № 1555-ЖО

від позивача: Іорданова Н.М. -
довіреність від 11.06.14. № ЦПХ-15/71

розглянувши апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна залізниця"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014

у справі № 910/6309/14 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач"

до відповідача: Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця"

про стягнення 23 587,34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" про
стягнення 23 587,34 грн. заборгованості за
неналежне виконання зобов'язань з
оплати вартості товару поставленого за
договором поставки № ЦХП-15/38 від 25.12.2009.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 у справі
№ 910/6309/14 позов задоволено повністю.

Рішення місцевого суду мотивоване тим,
що оскільки позивач виконав взяті на
себе зобов'язання з поставки товару за
договором № ЦПХ-04110 від 25.12.2014, а
відповідач не виконав належним чином
взяті на себе зобов'язання з оплати
отриманого товару, у зв'язку з чим у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість у сумі 23 587,34 грн.,
доказів сплати вказаної
заборгованості або факту того, що товар
надійшов з недостачею відповідачем
суду не надано, а тому вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню на суму 23 587,34
грн.

Не погоджуючись з вищезазначеним
рішенням, Державне
територіально-галузеве об'єднання
"Південно-Західна залізниця"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржуване рішення та винести нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що,
на думку апелянта, при винесенні
рішення судом не враховано, що в
порушення умов договору позивач
поставив товар з недостачею, що
підтверджується комерційним актом АА
№ 00147/1 від 08.04.2012 та актом загальної
форми № 222 від 26.03.2012, складений
станцією Житомир, та комерційним актом
№ АР 265629/1 від 26.03.2012, у зв'язку з чим,
керуючись положеннями Порядку ДП
«Укрзалізничпостач», відповідач
акцептував авізо позивача частково, за
виключенням сум нестач, відмовившись
від акцепту нестачі на суму 23 587,34 грн.
Серед іншого, скаржник зазначив, що
розрахунки між сторонами здійснюються
не в грошовій формі , а шляхом акцепту
сповіщень авізо, з огляду на те, що
операції за внутрішніми розрахунками
проводяться через Головне
фінансово-економічне управління
Укрзалізниці. Зокрема, ДП
«Укрзалізничпостач» отримує кошти від
розпорядника коштів - Укрзалізниці.
Таким чином, вимога позивача щодо
стягнення заборгованості суперечить
умовам Договору та Порядку. Враховуючи
наведене, позовні вимоги Державного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач", на думку
скаржника, є безпідставними та
незаконними.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
передано на розгляд колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду у складі:
головуючий суддя Шаптала Є.Ю., судді
Самсін Р.І., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.09.2014
апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" прийнято
до провадження та порушено апеляційне
провадження. Розгляд справи № 910/6309/14
призначено на 30.09.2014.

В судовому засіданні 30.09.2014 судом
апеляційної інстанції було оголошено
перерву до 21.10.2014.

В судовому засіданні 21.10.2014 представник
апелянт підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі та просив скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 та винести нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Представник позивача в судовому
засіданні 21.10.2014 заперечив проти
доводів, викладених в апеляційній
скарзі, з урахуванням відзиву на
апеляційну скаргу, подану Державним
підприємством матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач" в процесі
провадження по справі № 910/6309/14, просив
суд рішення Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується наявними
матеріалами справи, 25.12.2009 між
Державним підприємством
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" (постачальник) та
Державним територіально-галузевим
об'єднанням "Південно-Західна
залізниця" (покупець) було укладено
договір №ЦХП-40110, за умовами якого
постачальник зобов'язується поставити
на умовах цього договору та передати у
власність, а покупець прийняти і
оплатити продукцію
виробничо-технічного призначення,
найменування, кількість та ціни якої
вказується в специфікаціях, які є
невід'ємними частинами договору та
надаються додатково(п. 1.1 договору).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Зі змісту укладеного між сторонами
договору вбачається, що за своєю
правовою природою вказаний договір є
договором поставки.

В силу вимог ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товари у власність
покупця для виконання його
підприємницької діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. 7.1. Договору покупець акцептує
сповіщення «авізо» на протязі 2 робочих
днів після отримання документів,
зазначених у п. 6.1, та поставці
постачальником продукції, яка
відповідає специфікації.

Розрахунки за продукцію здійснюються
відповідно до "Порядку розрахунків за
поставлені товарно-матеріальні
цінності між ДП "Укрзалізничпостач" і
залізницями та обліку ведення
претензійно-позовної роботи",
затвердженого Наказом Укрзалізниці
від 30.04.2004 року №329-ЦЗ (п.7.2. договору).

Згідно "Порядку розрахунків за
поставлені товарно - матеріальні
цінності між ДП "Укрзалізничпостач" і
залізницями та обліку ведення
претензійно - позовної роботи",
затвердженого Наказом Укрзалізниці
від 30.04.2004 року №329-Ц3 та Інструкції №П-6
від 15.06.65 "О порядке приемки продукции
производственно-технического
назначения и товаров народного
потребления по количеству",
затвердженої Держарбітражем, зі
змінами та доповненнями (далі-
Інструкція) у разі нестачі товару
одержувач повинен забезпечити
відповідне складання повного пакету
документів, визначених ст. 6 ГПК
України, п. 25 Інструкції, оформити
претензію та направити до
вантажовідправника.

Так, згідно Інструкції у випадку
нестачі товару, виклик представника
вантажовідправника обов'язковий. В
разі невідповідності товару кількості
наявного вантажу з зазначеною в
супровідних документах, для
засвідчення таких обставин
складаються документи, визначені
Інструкцією П-6, Статутом залізниць
України та законодавством України.

Так, згідно п.16 Інструкції, якщо при
прийманні продукції буде виявлена
нестача, то одержувач повинен
призупинити приймання, забезпечити
зберігання продукції, а також прийняти
міри до запобігання змішання з іншою
продукцією.

Про виявлену нестачу продукції
складається акт з підписами осіб, які
проводили приймання продукції.

Одночасно з призупиненням приймання
одержувач (згідно Договору та п. 17
Інструкції) зобов'язаний викликати для
участі в продовженні приймання
продукції та складення двостороннього
акту представника вантажовідправника.
Телеграми про виклик повинна бути
направлена не пізніш 24 годин з моменту
виявлення нестачі.

Однак, доказів направлення такої
телеграми представнику
вантажовідправника для засвідчення
випадку виявлення нестачі товару,
матеріали справи не містять.

Також, згідно п. 25 Інструкції та
Договору, до претензії додається акт
приймання за кількістю з повним
пакетом документів (перелік документів
перелічений в п. 27 Інструкції).

Проте, всупереч вимогам Інструкції та
Наказу Укрзалізниці від 30.04.2004 № 329-Ц3
доказів направлення такої претензія з
повним пакетом документів на адресу
позивача відповідачем суду не надано, у
зв'язку з чим колегією суддів
апеляційної інстанції не приймаються
до уваги твердження апелянта про те, що
останній не до отримав від позивача
товар за договором № ЦХП-15/38 від 25.12.2009
на суму 23 587,34 грн.

Поясненнями позивача з посиланням на
залізничні накладні № 49877558 - цистерна
№ 68778141 від 01.04.2012 на суму 838 713,24 грн.; №
49245970 - цистерна № 68660620 від 18.03.2012 на суму
834 675,55 грн., які містяться в матеріалах
справи, підтверджують факт поставки
позивачем відповідачу товару на
загальну суму 1 673 388,79 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що позивач виконав взяті на
себе зобов'язання з поставки товару
відповідачу за договором № ЦХП-15/38 від
25.12.2009, в той час, як відповідач взяті на
себе зобов'язання з оплати отриманого
товару належним чином не виконав, у
зв'язку з чим у останнього перед
позивачем виникла заборгованість у
сумі 23 587,34 грн., з урахуванням часткової
сплати.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України відносить
обов'язок оплати товару після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи вищевикладене, а
також, те, що доказів сплати вказаної
заборгованості або факту того, що товар
надійшов з недостачею відповідачем
суду не надано, а тому колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про
те, що вимоги позивача є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню
повністю, а саме в сумі 23 587,34 грн.

Щодо тверджень апелянта, з посиланням
на ч. 3 ст. 10 Закону України «Про
залізничний транспорт», пункт 2 Порядку
економічних взаємовідносин на
залізничному транспорті України, який
затверджений наказом Укрзалізниці від
03.07.2000 № 251-Ц, п. 2.2. Статуту ДП
«Укрзалізничпостач», про те, що
розрахунки між позивачем та
відповідачем, як підприємствами
єдиного виробничо-технологічного
комплексу по укладених договорах
здійснюються не в грошовій формі, а
шляхом акцепту повідомлень авізо, у
зв'язку з чим вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача
заборгованості за договором № ЦХП-15/38
від 25.12.2009 суперечать умовам Договору
та Порядку, колегія суддів апеляційної
інстанції зазначає, що обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права - подання позову про стягнення з
відповідача грошових коштів
відповідає приписам ст. 16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням наведеного вище, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що доводи Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця", викладені
в апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції, а тому господарський суд
першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи, належним
чином дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
рішення Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 у справі № 910/6309/14
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" на рішення
Господарського суду міста Києва від
30.07.2014 у справі № 910/6309/14 - залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 у справі № 910/6309/14-
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/6309/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційного господарського
суду може бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у порядку
та строки, передбачені Господарським
процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
Р.І. Самсін

С.А. Гончаров