Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

14 жовтня 2014 року
Справа № 927/1192/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вакерт ЕУ", вул.
Алейова, 4, Кошице, 04011 Словаччина;

представник: Войстрикова Ксенія
Миколаївна, АДРЕСА_2

Відповідач-1: Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1,
АДРЕСА_1

Відповідач-2: Відкрите акціонерне
товариство "Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта", , вул. Здолбунівська, 7д, м. Київ, 02081;

адреса для листування: вул. Горького, 23,
м. Чернігів, 14000

Відповідач-3: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Порше Україна", , вул. Колекторна, 1, м. Київ,
02660

про стягнення 444509,09 грн.

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

позивача: Войстрикова К.М. (довіреність
№б/н від 10 січня 2014 року),

відповідача-1: ОСОБА_3 (довіреність №б/н
від 01 червня 2014 року),

відповідача-2: Павлович В.І.
(довіреність №08-03-29/189-14 від 04 серпня 2014
року),

відповідача-3: не з'явився.

Рішення приймається після оголошеної в
судовому засіданні 08 жовтня 2014 року
перерви згідно ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського
кодексу України у судовому засіданні 14
жовтня 2014 року було проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вакерт ЕУ" подано
позов про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 4992,00грн.; про
стягнення з Відкритого акціонерного
товариства "Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта" 2439517,09грн.
страхового відшкодування; зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Порше Україна"
передати Відкритому акціонерному
товариству "Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта" залишків
автомобілів Volksvagen "POLO Sedan" НОМЕР_4,
НОМЕР_5, НОМЕР_6 в загальній кількості
трьох одиниць.

Ухвалою суду від 12 серпня 2014 року
розгляд справи відкладався.

26 серпня 2014 року через канцелярію суду
від представника позивача надійшла
заява про відмову від позовних вимог, в
якій представник зазначив, що після
порушення провадження у справі
з'ясувалося, що відповідно до акту
приймання-передачі тотально
пошкоджених автомобілів, залишки
автомобілів Volksvagen "POLO Sedan" НОМЕР_4,
НОМЕР_5, НОМЕР_6 ТОВ "Порше Україна"
передало ТОВ "Вакерт ЕУ", тому вимога
про зобов'язання ТОВ "Порше Україна"
передати вищевказані залишки
автомобілів ВАТ НАСК "Оранта" є
безпідставною і позивач відмовляється
від цієї вимоги. В прохальній частині
даної заяви представник позивача
просить суд визнати право на залишки
автомобілів Volksvagen "POLO Sedan" НОМЕР_4,
НОМЕР_5, НОМЕР_6 за ВАТ НАСК "Оранта". Суд
прийняв заяву до розгляду та долучив її
до матеріалів справи.

У судовому засіданні 27 серпня 2014 року
суд перейшов до розгляду справи по
суті.

Представник позивача виклав позовні
вимоги, просив суд задовольнити позов з
підстав, викладених в позовній заяві, а
також підтримав заяву про відмову від
позовних вимог щодо відповідача-3.
Представник позивача також звернувся
до суду з вимогою щодо визнання права
на залишки автомобілів Volksvagen "POLO Sedan"
НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 за ВАТ НАСК
"Оранта", зазначивши що ця вимога є
уточненням позовних вимог у зв'язку з
відмовою позивача від позовної вимоги
щодо відповідача-3.

Представник відповідача-1 у судовому
засіданні і відзиві на позовну заяву
від 22 серпня 2014 року визнав позовні
вимоги, зокрема, зазначивши наступне. 22
травня 2014 року НАСК "Оранта" відмовила
ФОП ОСОБА_2 у виплаті страхового
відшкодування, посилаючись на те, що "на
момент настання випадку пошкодження
вантажу 31 січня 2013 року здійснював
водій ОСОБА_5, з яким було укладено не
трудову угоду, як це передбачено
умовами договору страхування, а
цивільно-правовий договір", проте
представник зауважив, що умовами
договору страхування ніяких обмежень
щодо особи, яка є водієм не зазначено.
Відповідно до п.8.2.6 договору
добровільного страхування ФОП ОСОБА_2
заборонено без узгодження з НАСК
"Оранта" сплачувати будь-які
компенсації за завдану шкоду чи збитки,
тому шкода, завдана пошкодженням
вантажу, не відшкодована.

Представник відповідача-2 виклав
заперечення щодо позовних вимог,
викладені у відзиві на позовну заяву
від 12 серпня 2014 року, зокрема,
зазначивши, що оскільки страховий
випадок відсутній, відповідальність
страхувальника не наступила,
відповідно не наступила і матеріальна
відповідальність страхової компанії.
Окрім того, представник зауважив, що
ФОП ОСОБА_2 порушено умови договору
страхування №30, а саме пункти 8.2, 8.2.9, 1.12,
укладено цивільно-правовий договір з
водієм ОСОБА_5 замість трудової угоди,
що є зміною ступеню страхового ризику.
За таких обставин, представник вважає,
що вимоги позивача є безпідставними та
заперечує щодо вимоги позивача щодо
визнання права на залишки автомобілів
Volksvagen "POLO Sedan" НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 за
ВАТ НАСК "Оранта".

Ухвалою суду від 27 серпня 2014 року
розгляд справи відкладався.

03 вересня 2014 року від відповідача-2
через канцелярію суду надійшло
доповнення до відзиву на позов та копія
витягу з Правил страхування, які суд
долучив до матеріалів справи. В
доповненнях представник відповідача-2
зазначив, що ТОВ "Вакерт ЕУ" є
неналежним позивачем, оскільки не має
правовідносин з ВАТ НАСК "Оранта"; що
оскільки до вимог, які випливають із
договору перевезення вантажу,
застосовується позовна давність в один
рік, позов заявлений за межами
зазначеного терміну; позивач в
порушення ст.30 ЗУ "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" не визначив
ринкову вартість ТЗ залишків до ДТП та
після; крім того, належним позивачем не
дотримано вимог та процедури передачі
фізично знищених автомобілів; заявлена
в позові до стягнення сума не
відповідає розрахункам та дійсним
обставинам по справі.

05 вересня 2014 року від представника
позивача через канцелярію суду
надійшла заява про уточнення позовних
вимог, в якій позивач просив суд
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 4992,00грн.; стягнути з Відкритого
акціонерного товариства "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
2439517,09грн. страхового відшкодування;
залишки тотально пошкоджених
автомобілів марки VW Polo за номерами
кузовів: НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 після
відшкодування збитків передати
Відкритому акціонерному товариству
"Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта". Суд долучив заяву до
матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні 09
вересня 2014 року представник позивача
підтримав позовні вимоги з урахуванням
поданих заяв про відмову від позовних
вимог щодо відповідача-3 від 26 серпня 2014
року та уточнення позовних вимог від 05
вересня 2014 року.

Представник відповідача-1 виклав
додаткові пояснення, зауваживши, що
визнає позовні вимоги.

Представник відповідача-2 виклав
додаткові пояснення, зазначені у
письмовому доповненні до відзиву на
позов від 03 вересня 2014 року, і підтримав
заперечення, викладені раніше.

Представник відповідача-3 у судовому
засіданні і відзиві на позовну заяву
від 09 вересня 2014 року просив суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі, зокрема, зауваживши
на наступному. 01 вересня 2012 року між
позивачем та відповідачем був
укладений договір про надання
транспортних послуг №010912к. 31 січня 2013
року під час перевезення вантажу
сталась дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої було пошкоджено вісім
легкових автомобілів, власником яких є
відповідач-3. 20 травня 2013 року ТОВ "Порше
Україна" надало позивачу претензію
№91/В про відшкодування завданих
збитків, суму яких уточнило в претензії
від 01 червня 2013 року, в розмірі 68827,43
доларів США 43 цента (згідно курсу
гривні України до долару США
встановленого Національним банком
України (7,99) на день уточнення
розрахунку завданих збитків). Позивач
відшкодував збитки в повному обсязі. 20
березня 2014 року позивач та відповідач-3
уклали угоду про врегулювання збитків,
відповідно до умов якої відповідач-3
передав позивачу залишки автомобілів VW
Polo за номерами кузовів: НОМЕР_4, НОМЕР_5,
НОМЕР_6 в загальній кількості трьох
одиниць. Факт передачі залишків
вказаних автомобілів підтверджується
актом приймання-передачі тотально
пошкоджених автомобілів, який був
підписаний сторонами 20 березня 2014 року.
Також представник зазначив, що залишки
зазначених автомобілів правомірно
передані позивачу, оскільки саме він
виконав зобов'язання перед
відповідачем-3 з відшкодування збитків,
завданих у зв'язку з пошкодженням та
втратою вантажу.

У судовому засіданні 29 вересня 2014 року
представник позивача подав суду
клопотання про продовження строку
вирішення спору у справі та додаткові
письмові пояснення. В додаткових
поясненнях представник, зокрема,
зазначив наступне. У відповідності до
ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Виходячи з
цих положень Цивільного кодексу, діє
презумпція вини, тобто особа
вважається винною, поки не доведе
протилежного.

У відповідності до описової частини
ухвали про відмову в порушенні справи
про адміністративне правопорушення
від 31 січня 2013 року, інспектор
дорожньо-патрульної служби встановив,
що водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем
Мерседес-Бенц з причепом не врахував
дорожні та метеорологічні умови, не
впорався з керуванням, з'їхав в кювет та
перекинувся. Вищевказаний факт
свідчить про наявність вини водія під
час керування автомобілем в умовах
ожеледиці, оскільки в разі, якщо б водій
врахував дорожні та метеорологічні
умови, контролював рух автомобіля, не
виїхав за межі проїжджої частини, то
уникнув би перекидання, внаслідок
якого був пошкоджений вантаж.

Розділ 12 Кодексу Російської Федерації
про адміністративні правопорушення
"Адміністративні правопорушення в
сфері дорожнього руху", який встановлює
адміністративну відповідальність у
сфері дорожнього руху, не передбачає
адміністративної відповідальності за
винні дії, які стали причиною та умовою
перекидання автомобіля та пошкодження
вантажу. Відсутність адміністративної
відповідальності не свідчить про
відсутність вини водія в пошкодженні
вантажу, а свідчить лише про
відсутність за це адміністративного
стягнення.

Відповідно до п. 5.3.1. Договору про
надання транспортних послуг №010912К,
перевізник несе повну матеріальну
відповідальність за ушкодження
вантажу, втрату товарного вигляду
вантажу, повне або часткове знищення
вантажу в обсязі заподіяних збитків,
що сталися з вини перевізника або
третіх осіб.

Відповідно до п. 6.1. Договору
№SIDL/2012 на транспортно-експедиторське
обслуговування, Перевізник несе повну
відповідальність в розмірі прямих
збитків, спричинених невиконанням або
неналежним виконанням договору з
врахуванням Конвенції КДПВ і
відповідно до законодавства України.

У відповідності до п. 1.19. Договору №30
добровільного страхування
відповідальності автоперевізника
страховий випадок - подія, передбачена
Договором та/або законом, що фактично
відбулася, з настанням якої виникає
обов'язок Страховика здійснити
страхову виплату або виплату
страхового відшкодування за завдані
шкоду чи Збитки Страхувальнику чи
Вигодонабувачеві або, за дорученням
Страхувальника, Третій особі (її
спадкоємцю), якій завдано шкоду чи
Збиток.

За п. 3.1.1., Страховим випадком
визнається настання відповідальності
Страхувальника за завдану ним шкоду чи
Збиток Третім особам під час виконання
Перевезення транспортними засобами, що
зазначені у Додатку З до цього
Договору, згідно з обраними ризиками, а
також згідно зі строком та місцем дії
Договору.

Відповідно до п. 3.2. за договором
страхується Відповідальність
Страхувальника на випадок настання
таких подій (страхових ризиків):
Відповідальність за Повну загибель,
нестачу чи пошкодження Майна,
прийнятого до перевезення або
експедирування згідно з положеннями
міжнародних транспортних конвенцій, що
застосовуються в обов'язковому
порядку, або відповідно до умов
договору перевезення. Для міжнародних
автомобільних перевезень - міжнародною
Конвенцією про договір міжнародного
дорожнього перевезення вантажів (КДПВ).

За п. 1.3. Договору, Відповідальність -
цивільна відповідальність
Страхувальника за шкоду чи Збитки,
завдані третім особам під час надання
ним послуг з експедирування Майна.

Розділом II Конвенції про договір
міжнародного автомобільного
перевезення вантажів "Особи, за яких
перевізник є відповідальним" ст. 3,
передбачено, що для цілей цієї
Конвенції, перевізник відповідає за
дії і недогляди своїх агентів,
службовців та всіх інших осіб, до
послуг яких він звертається для
виконання перевезення, коли такі
агенти, службовці чи інші особи
виконують покладені на них обов'язки,
як за власні дії і недогляди.

Статтею 17 вищезазначеної Конвенції
передбачено, що Перевізник несе
відповідальність за повну чи часткову
втрату вантажу або за його ушкодження,
що сталися з моменту прийняття вантажу
для перевезення і до його доставки, а
також за будь-яку затримку доставки.

Представник позивача вважає, що з
вищезазначених правових норм, положень
КДПВ та договорів між позивачем і
відповідачами по справі, можна зробити
однозначний висновок про те, що вина
водія, який керував транспортним
засобом ФОП ОСОБА_2 не має ніякого
значення для вирішення спору. Як не має
значення і в яких правовідносинах
(цивільних чи трудових) знаходився
водій з ФОП ОСОБА_2 Значення мають лише
підстави для цивільної
відповідальності перевізника (ФОП
ОСОБА_2.) перед власником вантажу.
Такими підставами є пошкодження та
часткове знищення вантажу під час
здійснення його перевезення
відповідно до Договору №SIDL/2012 на
транспортно-експедиторське
обслуговування між ТОВ "Вакерт ЕУ" та
ФОП ОСОБА_2

Відповідач-3 представника в судове
засідання 29 вересня 2014 року не
направив, заяв, клопотань не надіслав,
про дату, час та місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить
розписка, яка міститься в матеріалах
справи.

Ухвалою суду від 29 вересня 2014 року суд
прийняв відмову позивача від позовних
вимог до відповідача-3: ТОВ "Порше
Україна" та продовжив строк розгляду
спору до 14 жовтня 2014 року.

06 жовтня 2014 року через канцелярію суду
від представника відповідача-2
надійшли додаткові письмові пояснення,
в яких представник, зокрема, звернув
увагу суду на наступне. По даному спору
між сторонами обов'язковою складовою
для вирішення спору по суті є
з'ясування вини перевізника у
пошкодженні вантажу. Представник
зауважив, що оскільки немає
відповідальності страхувальника, тож
немає відповідальності страховика.
Окрім того, представник зазначив, що в
матеріалах справи відсутні належні
докази перерахування коштів
потерпілій стороні, тому позивач не
набув права регресу. Також, представник
наполягав на тому, що позивач є
неналежним позивачем по справі та
зазначив, що страхувальником були
порушені умови договору страхування,

08 жовтня 2014 року через канцелярію суду
надійшли письмові пояснення від
представника відповідача-2, в яких
зазначено, що незважаючи на те, що шкода
завдана, страховий випадок не настав,
відповідальність перевізника не
наступила, тому немає відповідальності
і страховика. Окрім того, страхувальник
не здійснив жодних дій для
встановлення всієї повноти обставин
ДТП, не надав страховику всі документи,
що необхідні для з'ясування обставин і
причин аварії, отже, страховик мав
повне право відмовити у виплаті
відшкодування.

У судовому засіданні 08 жовтня 2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги, викладені в позовній
заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача-1 визнав
позовні вимоги.

Представник відповідача-2 підтримав
заперечення, викладені у письмових
поясненнях по справі.

У судовому засіданні 08 жовтня 2014 року
судом було оголошено перерву.

13 жовтня 2014 року через канцелярію суду
від відповідача-2 надійшло доповнення
до раніше наданих пояснень. В даних
поясненнях зазначено, що Конвенція 1956
року звільнила перевізника від
відповідальності за пошкодження
вантажу (п.2 ст.17), в ст.18 Конвенції
зазначено, що тягар доказу щодо втрати
вантажу, а саме ушкоджень, викликаних
обставинами, зазначеними у п.2 ст.17
Конвенції, лежить на перевізнику.
Оскільки позивач з перевізником не
надали відповідних доказів того, що
перевізник винний у втраті вантажу,
страховий випадок у відповідності з
умовами договору не настав, є лише
подія, яка не несе за собою
відповідальності перевізника,
відповідно і страховика. Представник
відповідача-2 вважає, що по винесеній
постанові органів ДАІ в силу ст.24.5 ч.2
водій ОСОБА_5 звільнений від
відповідальності у зв'язку з
відсутністю складу
адмінправопорушення. Також
представник зауважив, що позивач не
надав суду відповідних підтверджуючих
документів стосовно отримання грошей
або їх перерахування ТОВ "Порше
Україна".

14 жовтня 2014 року через канцелярію суду
від відповідача-1 надійшли додаткові
пояснення. В даних поясненнях
представник, зазначив, що відповідно до
Конвенції про договір міжнародного
автомобільного перевезення вантажів,
перевізник відповідає за дії і
недогляди своїх агентів, службовців та
всіх інших осіб, до послуг яких він
звертається для виконання перевезення,
коли такі агенти, службовці чи інші
особи виконують покладені на них
обов'язки, як за власні дії і недогляди,
а також перевізник несе
відповідальність за повну чи часткову
втрату вантажу або за його ушкодження,
що сталися з моменту прийняття вантажу
для перевезення і до його доставки, а
також за будь-яку затримку доставки.
ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань за
договором перевезення не виконав,
вантаж в цілості та збереженості не
доставив, тому настала його цивільна
відповідальність перед ТОВ "Вакерт ЕУ",
який відшкодував шкоду завдану
власнику вантажу ТОВ "Порше Україна".
ТОВ "Вакерт ЕУ", виконавши умови
договору між ним та ТОВ "Порше Україна" -
відшкодувавши збитки, завдані
пошкодженням вантажу, поніс прямі
збитки. Також представник відповідача-1
вважає, що пояснення HACK "Оранта", що ФОП
ОСОБА_2 не виконав умов Договору №30, не
надавши протокол Державтоінспекції чи
дорожньої поліції (ст. 9.1.4.) є
безпідставними і такими, що не
ґрунтуються на нормах закону, оскільки
такий протокол не складався і не
повинен був складатись. Доказами
настання дорожньо-транспортної
пригоди є рішення відповідного органу
РФ - "определение об отказе в
возбуждении дела об административном
правонарушении", в якому описані всі
обставини при яких був ушкоджений
прийнятий для перевезення ФОП ОСОБА_2
вантаж, і який був наданий страховій
компанії. Враховуючи вищевикладене,
представник вважає, що позовні вимоги
ТОВ "Вакерт" до ФОП ОСОБА_2 та ВАТ "HACK
"Оранта" підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 14 жовтня 2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги, викладені в позовній
заяві та письмових поясненнях.

Представник відповідача-1 підтримав
пояснення, викладені раніше.

Представник відповідача-2 підтримав
заперечення, викладені у письмових
поясненнях по справі.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представників
сторін, з'ясувавши фактичні обставини
справи, дослідивши докази, які мають
юридичне значення для вирішення спору,
суд встановив:

01 березня 2012 року між Відкритим
акціонерним товариством "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
(далі - страховик) та фізичною особою
підприємцем ОСОБА_2 (страхувальник)
укладено договір добровільного
страхування відповідальності
автоперевізника №30 (надалі договір
страхування) (а.с. 32-40 т. 1), відповідно до
умов якого, предметом договору є
майнові інтереси страхувальника, що не
суперечать закону, пов'язані з: його
обов'язком відшкодувати шкоду чи
збитки, завдані третім особам під час
надання ним послуг з перевезення майна;
здійсненням ним додаткових витрат,
зазначених у договорі.
Відповідальність страхувальника
підлягає страховому відшкодуванню
тільки у випадку, коли зазначені шкода,
збитки та витрати спричинені подіями
(страховими ризиками), передбаченими
договором.

Згідно п.3.1 договору страхування
страховим випадком є настання
відповідальності страхувальника за
завдану ним третім особам під час
виконання перевезення шкоду чи збиток,
що підлягає відшкодуванню за законом
або за рішенням судових органів, якщо
шкода чи збитки спричинені
застрахованими ризиками з урахуванням
винятків зі страхових випадків та
обмежень страхування, що визначені цим
договором.

Відповідно до п. 7.3 договору
страхування строк дії договору з 00
годин 02 березня 2012 року до 24 години 01
березня 2013 року. Зобов'язання
страховика діють упродовж періоду
(строку) дії договору, за який сплачено
страховий платіж згідно з п. 7.2.1
договору.

01 вересня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Вакерт ЕУ"
(перевізник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Порше Україна"
(замовник) укладено договір про надання
транспортних послуг №010912К (надалі -
договір №010912К) (а.с. 28-30 т. 1), відповідно
до умов якого перевізник зобов'язався
надавати послуги з організації і
виконання перевезень легкових
автомобілів (вантаж) у міжнародному
сполученні з м. Калуга (Росія) до м.
Вишневе (Україна, Київська область) в
обсягах, що визначаються замовником
відповідно до п. 2.1 цього договору
(послуги), а замовник зобов'язався
надавати вантаж для перевезення,
забезпечувати приймання вантажу в
пункті призначення (як визначено у п.
3.1.6 цього договору) та оплачувати
надані послуги.

Згідно умов п. 1.2 договору №010912К,
перевізник, зокрема, на власний ризик
та за власний рахунок вправі залучити
до перевезення вантажу третіх осіб.
Перевізник несе повну
відповідальність за дії підрядників
третіх осіб, залучених до перевезення
вантажу.

01 жовтня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Вакерт ЕУ"
(замовник) та фізичною особою
підприємцем ОСОБА_2 (перевізник)
укладено договір №SIDL/2012 на
транспортно-експедиторське
обслуговування (надалі - договір
№SIDL/2012) (а.с. 31 т. 1), відповідно до умов
якого перевізник зобов'язався
організувати доставку вантажу до
вказаного пункту призначення і здачу
його уповноваженій особі в цілості і
збереженості згідно заявці.

Згідно ст.4 Конвенції про договір
міжнародного автомобільного
перевезення вантажів (КДПВ) від 19
травня 1956 року (надалі - Конвенція)
договір перевезення підтверджується
складанням вантажної накладної.
Відповідно до умов частин 1, 2 ст.9
Конвенції передбачено, що вантажна
накладна є первинним доказом укладання
договору перевезення, умов цього
договору і прийняття вантажу
перевізником; якщо вантажна накладна
не містить спеціальних застережень
перевізника, то, якщо не доведено
протилежне, припускається, що вантаж і
його упаковка були зовні в належному
стані в момент прийняття вантажу
перевізником, і що кількість вантажних
місць, а також їх маркування та
нумерація відповідали заявам, які
містилися у вантажній накладній.

Як встановлено судом, 30 січня 2013 року на
виконання умов договору №SIDL/2012
перевізником ФОП ОСОБА_2 прийнято
вантаж для перевезення у належному
стані та кількості, що підтверджується
міжнародною товарно-транспортною
накладною №196662 (а.с. 41 т. 1).

31 січня 2013 року на шляху з м. Калуга
(Росія) до м. Києва (Україна), водій
ОСОБА_5, керуючи автомобілем
Мерседес-Бенц д.н. НОМЕР_7 з причепом д.н.
НОМЕР_8, не врахував дорожні та
метеорологічні умови, в результаті
чого автомобіль занесло, не впорався з
керуванням, автомобіль з'їхав в кювет
та перекинувся, про що свідчить
"Определение об отказе в возбуждении
дела об административном
правонарушении" від 31 січня 2013 року та
"Справка о дорожно-транспортном
происшествии" від 31 січня 2013 року (а.с.
42,43 т. 1).

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди був пошкоджений вантаж, що
перевозився, а саме автомобілі Volksvagen
"POLO Sedan": НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12,
НОМЕР_13, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, в
загальній кількості вісім одиниць, про
що свідчать "Справки о
дорожно-транспортном происшествии" від
31 січня 2013 року (а.с. 44-47 т.1).

Відповідно до умов ст. 924 Цивільного
кодексу України перевізник відповідає
за збереження вантажу, багажу, пошти з
моменту прийняття їх до перевезення та
до видачі одержувачеві, якщо не доведе,
що втрата, нестача, псування або
пошкодження вантажу, багажу, пошти
сталися внаслідок обставин, яким
перевізник не міг запобігти та
усунення яких від нього не залежало.
Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження
прийнятих до перевезення вантажу,
багажу, пошти у розмірі фактичної
шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з
його вини. Аналогічні норми зазначені в
ст. 314 Господарського кодексу України.

Згідно умов п. 5.3.1 договору №010912К
перевізник (ТОВ "Вакерт ЕУ") перевізник
несе повну матеріальну
відповідальність за пошкодження
вантажу, втрату товарного вигляду
вантажу, повне або часткове знищення
вантажу в обсязі заподіяних збитків, що
сталися з вини перевізника або третіх
осіб під час
завантаження/розвантаження, або під
час перевезення вантажу. А саме,
перевізник несе відповідальність
перед замовником: - у сумі повної
вартості вантажу при тотальній
загибелі вантажу; - у сумі, необхідній
для доукомплектації, ремонту чи
відновлення вантажу, якщо таке
відновлення є можливим. Спричинені
збитки мають бути відшкодовані
перевізником при настанні такого
випадку протягом 14 календарних днів з
моменту надання замовником
відповідних претензій, якщо сторонами
письмово не погоджені інші терміни
відшкодування додатково.

Відповідно до умов п.6.1 договору №SIDL/2012
перевізник (ФОП ОСОБА_2.) і замовник (ТОВ
"Вакерт ЕУ") несуть повну
відповідальність в розмірі прямих
збитків, спричинених невиконанням або
неналежним виконанням пунктів даного
договору, з урахуванням положень
Конвенції КДПВ та у відповідності з
діючим законодавством України.

Відповідно до звітів оцінювача ОСОБА_7
суб'єкта оціночної діяльності ТОВ
"Гарант-АСІСТАНС" про оцінку
автомобілів від 14 березня 2013 року №547,
№548, №549, №551, №552, №553, №554 та звіту про
оцінку автомобілів від 15 березня 2013
року №550, сума збитку, завдана власнику
вантажу ТОВ "Порше Україна" через
ушкодження автомобілів, становить
444509,09грн. (а.с. 51-139 т.1).

20 травня 2013 року ТОВ "Порше Україна"
пред'явило ТОВ "Вакерт ЕУ" претензію
№91/В на суму 96648,35 доларів США, з яких
сума заподіяних збитків ушкодженням
вантажу склала 607914,27грн. (а.с. 140-141 т.1).

01 червня 2013 року ТОВ "Порше Україна"
надіслало ТОВ "Вакерт ЕУ" уточнення до
претензії №91/В від 20 травня 2013 року,
відповідно до якого ТОВ "Порше Україна"
звернуло увагу на некоректність
розрахунків сум відшкодування, у
зв'язку з чим сума претензії склала
60827,43 доларів США, з яких сума
заподіяних збитків ушкодженням
вантажу відповідно до звітів про
оцінку автомобілів склала 444509,09грн.
(а.с. 142-144 т.1).

31 серпня 2013 року ТОВ "Вакерт ЕУ"
надіслав претензію до ФОП ОСОБА_2 з
вимогою на протязі місяця відшкодувати
збитки, спричинені ушкодженням вантажу
в сумі 60827,43 доларів США (а.с. 145 т.1).

Як зазначив позивач в позовній заяві і
підтвердив представник відповідача-1 в
своїх поясненнях, ФОП ОСОБА_2 повідомив
ТОВ "Вакерт ЕУ", про те, що його
відповідальність застрахована
відповідно до договору добровільного
страхування відповідальності
автоперевізника №30 від 01 березня 2012
року. ФОП ОСОБА_2 своєчасно звернувся
до НАСК "Оранта" з заявою про страхову
виплату (а.с. 11 т. 2), проте, НАСК "Оранта"
відмовило у виплаті страхового
відшкодування за вищевказаною подією,
посилаючись на недотримання
страхувальником умов договору (а.с.180
т.1).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

ТОВ "Вакерт ЕУ" на виконання умов
договору №010912К відшкодувало ТОВ "Порше
Україна" завдані пошкодженням вантажу
збитки, що підтверджується платіжними
документами на загальну суму 60827,00
доларів США, довідкою ТОВ "Порше
Україна" №544 від 16 травня 2014 року та
листом ТОВ "Порше Україна" (а.с. 146-155 т.1).

Згідно ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Після відшкодування збитків, ТОВ
"Вакерт ЕУ" звернулось до ФОП ОСОБА_2 з
вимогою відшкодувати заподіяні збитки
ушкодженням вантажу в розмірі
безумовної франшизи - 4492,00грн. (а.с. 156-159
т.1).

Як свідчать пояснення представника
відповідача-1, ФОП ОСОБА_2 надав
відповідь ТОВ "Вакерт ЕУ", що відповідно
до п.10.1 договору страхування, страховик
зобов'язався сплатити страхове
відшкодування за завдані збитки йому
або безпосередньо третім особам, які
заявили претензії страхувальнику (на
вимогу страхувальника та за умови
надання ним страховику всіх необхідних
претензійних документів), ФОП ОСОБА_2
надав необхідні документи, проте
страховик затягує страхову виплату, а
відповідно до п.8.2.6 договору
добровільного страхування ФОП ОСОБА_2
заборонено без узгодження з НАСК
"Оранта" сплачувати будь-які
компенсації за завдану шкоду чи збитки.

ТОВ "Вакерт ЕУ" звернулось до НАСК
"Оранта" з вимогою відшкодувати
заподіяні збитки ушкодженням вантажу
за мінусом безумовної франшизи -
439517,09грн. (а.с. 161-163 т.1). Відповіді на
претензію позивач не отримав.

За змістом ст. 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових платежів
(страхових внесків, страхових премій)
та доходів від розміщення коштів цих
фондів.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про
страхування" добровільне страхування -
це страхування, яке здійснюється на
основі договору між страхувальником і
страховиком. Загальні умови і порядок
здійснення добровільного страхування
визначаються правилами страхування, що
встановлюються страховиком самостійно
відповідно до вимог цього Закону.
Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства. В силу п. 6 ч. 4 наведеної
статті одним із видів добровільного
страхування є - страхування цивільної
відповідальності власників
наземного транспорту (включаючи
відповідальність перевізника).

Аналогічні визначення поняття "договір
страхування" закріплено в ст. 354
Господарського кодексу України та ст.
979 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про
страхування" договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній у договорі страхування
страхувальником, на користь якої
укладено договір страхування (подати
допомогу, виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору. Аналогічна норма
міститься в ст. 979 Цивільного кодексу
України.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про
страхування" передбачено, що страховий
випадок - подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п.3.1.1 договору страхування
страховим випадком визнається
настання відповідальності
страхувальника за завдану ним шкоду чи
збиток третім особам під час виконання
перевезення транспортними засобами, що
зазначені у додатку 3 до цього договору,
згідно з обраними ризиками, а також
згідно зі строком та місцем дії
договору.

Пунктом 3.2 договору страхування
передбачено, що за договором
страхується відповідальність
страхувальника на випадок настання,
зокрема, такої події (страхового
ризику): відповідальність за загибель
та/або ушкодження майна третіх осіб у
випадку заподіяння йому шкоди майном,
що перевозиться.

Відповідно до п.12.6 договору
страхування зобов'язання страховика
починаються з моменту завантаження
майна на транспортний засіб та
підписання страхувальником
вантажосупроводжувальних документів
(ТТН, CMR тощо) і закінчується з моменту
доставки майна в пункт призначення та
забезпечення доступу до майна
правомірному отримувачеві, за умови, що
всі ці події відбулися упродовж
терміну дії договору, згідно з п.12.5
договору.

Як зазначено вище, 31 січня 2013 року водій
ОСОБА_5, керуючи автомобілем
Мерседес-Бенц д.н. НОМЕР_7 з причепом д.н.
НОМЕР_8 (зазначеним в додатку 3 до
договору страхування), не врахував
дорожні та метеорологічні умови, в
результаті чого автомобіль занесло, не
впорався з керуванням, автомобіль
з'їхав в кювет та перекинувся. Сталась
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої був пошкоджений
вантаж, перевізником якого був ФОП
ОСОБА_2

Згідно п.3.3 договору страхування
фактом, що підтверджує настання події,
яка може бути визнана страховим
випадком за умовами договору (далі -
подія), є претензія, заявлена
страхувальнику у письмовій формі
третьою особою, або судовий позов до
нього.

Відповідно до п.п. 4.2.9 договору
страхування не вважається страховим
випадком подія, що сталася у зв'язку чи
внаслідок псування або знецінення
майна внаслідок дії зовнішніх фізичних
чинників, окрім випадків, коли таке
псування або знецінення спричинені
вогнем, крадіжкою або як прямий
наслідок зіткнення чи перекидання
транспортного засобу.

31 серпня 2013 року ТОВ "Вакерт ЕУ"
надіслав претензію до ФОП ОСОБА_2 з
вимогою на протязі місяця відшкодувати
збитки, спричинені ушкодженням вантажу
в сумі 60827,43 доларів США (а.с. 145 т.1).

Отже, враховуючи вищевикладені
обставини, настала відповідальність
ФОП ОСОБА_2 (відповідача-1) за ушкодження
майна третіх осіб і ФОП ОСОБА_2
заподіяно шкоду майном, що
перевозилося.

Таким чином, настав страховий випадок,
передбачений договором страхування, а
з його настанням виник обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику.

Згідно ч. 16 ст.9 Закону України "Про
страхування" страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про
страхування" передбачено, що страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.
Аналогічна норма міститься в ст.990
Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом вище, сума збитку,
завдана власнику вантажу ТОВ "Порше
Україна" через ушкодження автомобілів
становить 444509,09грн. ТОВ "Вакерт ЕУ"
відшкодувало ТОВ "Порше Україна"
завдані пошкодженням вантажу збитки на
загальну суму 60827,00 доларів США.

Відповідно до договору страхування
НАСК "Оранта" взяло на себе обов'язок
відшкодувати шкоду чи збитки, завдані
ФОП ОСОБА_2 третім особам під час
надання ним послуг з перевезення майна,
при цьому ліміт відповідальності за
договором складає 800000,00грн. на один
транспортний засіб, безумовна франшиза
- 4992,00грн.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Представник відповідача-1 (перевізника
ФОП ОСОБА_2.) у судових засіданнях та
своїх поясненнях визнав свою вину у
заподіянні шкоди майну, що також
вбачається судом з наданих позивачем
доказів.

Згідно умов ст. 1194 Цивільного кодексу
України особа, яка застрахувала свою
цивільну відповідальність, у разі
недостатності страхової виплати
(страхового відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Таким чином,
обов'язок доказування законодавчо
покладено на сторони.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Суд дійшов висновку, що заперечення
відповідача-2 спростовуються
вищезазначеними обставинами справи.

Відповідно до умов абз. 2, 3 п. 9 постанови
пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" від 27 березня 1992 року №6, зокрема,
коли відшкодування шкоди в натурі
неможливе, потерпілому
відшкодовуються в повному обсязі
збитки відповідно до реальної вартості
на час розгляду справи втраченого
майна, робіт, які необхідно провести,
щоб виправити пошкоджену річ, усунути
інші негативні наслідки неправомірних
дій заподіювача шкоди. Як при
відшкодуванні в натурі, так і при
відшкодуванні заподіяних збитків
грішми потерпілому на його вимогу
відшкодовуються неодержані доходи у
зв'язку з заподіянням шкоди майну.
Постановлюючи рішення про стягнення
на користь потерпілого відшкодування
вартості майна, що не може
використовуватись за призначенням,
але має певну цінність, суд
одночасно повинен обговорити питання
про передачу цього майна після
відшкодування збитків особі,
відповідальній за шкоду.

Згідно ст. 30 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим. Ремонт
вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з аварійним сертифікатом
(рапортом), звітом (актом) чи висновком
про оцінку, виконаним аварійним
комісаром, оцінювачем або експертом
відповідно до законодавства, витрати
на відновлювальний ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
транспортний засіб вважається
знищеним, його власнику
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати на евакуацію транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди.

Оскільки відповідно до звітів №548, №549,
№554 про оцінку автомобілів від 14
березня 2013 року пошкоджені під час ДТП
автомобілі марки VW Polo за номерами
кузовів: НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6
відновленню не підлягають, то
відповідно до вимог законодавства
право на їх залишки має Відкрите
акціонерне товариство "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача-1 в розмірі 99,84грн. та на
відповідача-2 в розмірі 8790,34грн.
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІНН
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вакерт ЕУ"
(вул. Алейова, 4, 04011 Кошице, Словаччина,
ICO 45400164, IC DPH: SK , банк: Татра Банк
а.с. Ходзво наместіє 3, 811 06 Братіслава,
Словаччина, р/р Acc: /1100 IBAN: SK20 1100 0000
0029 2883 1433, SWIFT: TATRSKBX) 4992,00грн. та 99,84грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

3. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
(вул. Здолбунівська, 7д, м. Київ, 02081, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вакерт ЕУ"
(вул. Алейова, 4, 040 11 Кошице, Словаччина,
ICO 45 400 164, IC DPH: SK , банк: Татра Банк
а.с., Ходзво наместіє 3, 811 06 Братіслава,
Словаччина, р/р Acc: /1100 IBAN: SK20 1100 0000
0029 2883 1433, SWIFT: TATRSKBX) 439517,09грн. страхового
відшкодування та 8790,34грн. судового
збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

4. Товариству з обмеженою
відповідальністю "Вакерт ЕУ" (вул.
Алейова, 4, 04011 Кошице, Словаччина, ICO
45400164, IC DPH: SK , банк: Татра Банк а.с.
Ходзво наместіє 3, 811 06 Братіслава,
Словаччина, р/р Acc: /1100 IBAN: SK20 1100 0000
0029 2883 1433, SWIFT: TATRSKBX) передати залишки
тотально пошкоджених автомобілів
марки VW Polo за номерами кузовів: НОМЕР_4,
НОМЕР_5, НОМЕР_6 Відкритому акціонерному
товариству "Національна акціонерна
страхова компанія "Оранта" (вул.
Здолбунівська, 7д, м. Київ, 02081, ).

Повне рішення складено 17 жовтня 2014
року.

Суддя
В.В. Моцьор

.