ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.10.2014 Справа № 920/607/14

За позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Суми;

до відповідача: Сумської міської ради,
м. Суми;

про визнання недійсними рішень
Сумської міської ради від 19.12.2012 р.
№1943-МР та від 06.03.2013 р. №2180-МР

СУДДЯ О.В.КОВАЛЕНКО

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

При секретарі судового засідання
Саленко Н.М.

Суть спору: позивач просить суд визнати
недійсним рішення Сумської міської
ради від 19.12.2012 р. №1943-МР «Про
затвердження містобудівної
документації «Проект внесення змін до
генерального плану міста Суми» та
внесення змін до генерального плану
міста Суми, затвердженого рішенням
Сумської міської ради від 16.10.2002 року
№139-МР» в частині віднесення земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 0,0984 га, кадастровий №050070153
до рекреаційної зони озеленених
територій загального користування, а
також судові витрати по справі
покласти на відповідача.

Відповідач в письмовому відзиві
№1913/02.02.02.-15 від 27.05.2014 р. проти
задоволення позовних вимог
заперечував, посилаючись на те, що на
момент прийняття оскаржуваних рішень
між сторонами договір оренди земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1 був
розірваний судовим рішенням у
пов'язаній справі № 5021/171/12. Крім того,
оскаржувані рішення були прийняті
тоді, коли рішення господарського суду
Сумської області по справі № 5021/171/12
набрало законної сили. В доповненнях до
заперечення №б/н від 29.09.2014 р. зазначив,
що позивачем не подано доказів на
підтвердження звернення до Сумської
міської ради з заявою про намір щодо
забудови спірної земельної ділянки або
відповідної відмови відповідача у
наданні містобудівних умов.

Від відповідача надійшло клопотання
№б/н від 15.10.2014 р. про відкладення
розгляду справи у зв'язку з участю його
представника в іншому судовому
засіданні в призначений час.

Суд вважає клопотання відповідача
необґрунтованим і таким, що
задоволенню не підлягає, оскільки ним
не подано доказів неможливості
забезпечити явку в судове засідання
іншого представника, а наступне
відкладення розгляду справи призведе
до затягування строків розгляду
справи.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
тому відповідно до вимог ст. 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши докази по справі, суд
встановив:

02 лютого 2011 р. між Сумською міською
радою і Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 був укладений договір оренди
земельної ділянки (далі за текстом -
«Договір»), відповідно до умов якого
відповідач на підставі рішень Сумської
міської ради від 04.07.2008 р. №1712-МР «Про
надання в оренду, продовження терміну
користування земельними ділянками
підприємствам, установам, організаціям
і підприємцям» та від 24.06.2009 р. №2763-МР
«Про затвердження розмірів відсотків
від грошової оцінки землі, що
застосовуються для обчислення
орендної плати за користування
земельними ділянками на території м.
Суми» надав, а позивач прийняв в оренду
земельну ділянку (об'єкт оренди), яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 0,0984 га, з категорії
земель комерційного використання, під
розміщення торгово-офісного будинку.
Земельна ділянка вільна від забудови.

Земельна ділянка передається в оренду
за актом прийому-передачі, який
оформлюється у термін не пізніше семи
днів з моменту підписання цього
договору та вступає в силу з моменту
набуття ним чинності /п.2.3. Договору/.

Вказана земельна ділянка була передана
позивачу на підставі акту
прийому-передачі, підписаного
сторонами /а.с. 13/.

Згідно п. 2.2. Договору він укладений
терміном до 04 липня 2013 р.

Договір зареєстрований управлінням
Держкомзему у м. Суми Державного
комітету із земельних ресурсів
України, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 01.07.2011 р.
№00123.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що
належним чином виконував умови
Договору, проте відповідач рішенням
Сумської міської ради від 19.12.2012 р.
№1943-МР «Про затвердження
містобудівної документації «Проект
внесення змін до генерального плану
міста Суми» та внесення змін до
генерального плану міста Суми,
затвердженого рішенням Сумської
міської ради від 16.10.2002 р. №139-МР та
рішенням від 06.03.2013 р. №2180-МР «Про
затвердження містобудівної
документації «План зонування
території міста Суми» в частині
віднесення земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 до рекреаційної зони
озеленених територій загального
користування, незаконно змінив
функціональне та цільове призначення
земельної ділянки, яка надана в оренду
позивачу. Вказані рішення були
прийняті під час дії умов договору
оренди спірної земельної ділянки, чим
порушено його права як орендаря
земельної ділянки.

Згідно ст. 1 Закон України «Про
регулювання містобудівної
документації» генеральний план
населеного пункту - містобудівна
документація, що визначає принципові
вирішення розвитку, планування,
забудови та іншого використання
території населеного пункту.

Відповідно до ст. 16 цього ж Закону
планування територій на місцевому
рівні здійснюється шляхом розроблення
та затвердження генеральних планів
населених пунктів, планів зонування
територій і детальних планів
території, їх оновлення та внесення
змін до них. Містобудівна документація
на місцевому рівні розробляється з
урахуванням даних державного
земельного кадастру на актуалізованій
картографічній основі в цифровій формі
як просторово орієнтована інформація в
державній системі координат на
паперових і електронних носіях.

Зі змісту ч.2 ст. 17 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
вбачається, що генеральний план
населеного пункту розробляється та
затверджується в інтересах
відповідної територіальної громади з
урахуванням державних, громадських та
приватних інтересів.

Згідно ст. 51 ЗК України земельні
ділянки зелених зон і зелених
насаджень міст та інших населених
пунктів належать до складу земель
рекреаційного призначення, а не до
категорії земель житлової та
громадської забудови.

Відповідно до ч.3 ст. 52 ЗК України на
землях рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.

Частиною1 ст. 93 Земельного кодексу
України передбачено, що право оренди -
це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною для
провадження підприємницької та іншої
діяльності.

Згідно ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Зі змісту ч.5 ст. 188 ГК України
вбачається, що якщо судовим рішенням
договір змінено або розірвано, договір
вважається зміненим або розірваним з
дня набрання чинності даним рішенням,
якщо іншого строку набрання чинності
не встановлено за рішенням суду.

З матеріалів справи та пояснень сторін
вбачається, що в провадженні
господарського суду Сумської області
перебувала справа №5021/171/12 за позовом
Сумської міської ради до відповідача:
ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору
оренди земельної ділянки №861 від 02.02.2011
р., укладеного між сторонами,
зареєстрованого в Управлінні
Держкомзему у місті Суми за №0123.

Рішенням від 29.10.2012 р. в цій же справі
позов Сумської міської ради було
задоволено, а договір оренди земельної
ділянки №861 від 02.02.2011 р. розірвано.
Повний текст рішення був підписаний
30.10.2012 р.

Відповідно до ч.5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Згідно ч.1 ст. 93 ГПК України апеляційна
скарга подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів, а на ухвалу місцевого
господарського суду - протягом п'яти
днів з дня їх оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Судом встановлено, що протягом строку,
визначеного ГПК апеляційну скаргу
позивачем подано не було. Письмовими
матеріалами справи підтверджується
факт прийняття апеляційної скарги ФОП
ОСОБА_1 на рішення господарського суду
Сумської області від 29.10.2012 р. у справі
№5021/171/12 до провадження Харківським
апеляційним господарським судом лише 27
березня 2013 р. із задоволенням
клопотання ФОП ОСОБА_1 про відновлення
пропущеного строку апеляційного
оскарження. Крім того, відбиток штампу
із зазначенням вхідного номера та дати
надходження кореспонденції -
апеляційної скарги на рішення
господарського суду Сумської області
від 29.10.2012 р. - до канцелярії виконавчого
комітету Сумської міської ради
свідчить про її подачу тільки у березні
2013 р. /а.с. 67/.

Спірні рішення Сумської міської ради
були прийняті відповідно 19 грудня 2012 р.
№1943-МР від 19.12.2012 р. «Про затвердження
містобудівної документації «Проект
внесення змін до генерального плану
міста Суми» та внесення змін до
генерального плану міста Суми,
затвердженого рішенням Сумської
міської ради від 16.10.2002 №139-МР, яким
затверджено містобудівну документацію
«Проект внесення змін до генерального
плану міста Суми», а також внесено
відповідні зміни до генерального плану
міста Суми, а також 06 березня 2013 р.
№2180-МР «Про затвердження
містобудівної документації «План
зонування території міста Суми», яким
затверджено містобудівну документацію
«План зонування території міста Суми».

Таким чином, суд дійшов до висновку про
те, що на момент подання апеляційної
скарги та прийняття Сумською міською
радою оскаржуваних рішень, рішення
господарського суду Сумської області у
пов'язаній справі №5021/171/12 за позовом
Сумської міської ради до відповідача:
ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору
оренди земельної ділянки, яким
вказаний договір оренди було
розірвано, було чинним.

Крім того, суд не приймає до уваги
доводи позивача з приводу того, що
Сумська міська рада, приймаючи
оскаржувані рішення, позбавила його
можливості використовувати земельну
ділянку відповідно до умов Договору
оренди з наступних підстав:

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону України
«Про регулюваннят містобудівної
діяльності» зміна функціонального
призначення територій не тягне за
собою припинення права власності або
права користування земельними
ділянками, які були передані (надані) у
власність чи користування до
встановлення нового функціонального
призначення територій.

Частиною 5 ст. 26 цього ж Закону
передбачений порядок проектування та
будівництво об'єктів власниками або
користувачами земельних ділянок, а
саме: 1) отримання замовником або
проектувальником вихідних даних; 2)
розроблення проектної документації та
проведення у випадках, передбачених
статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3)
затвердження проектної документації; 4)
виконання підготовчих та будівельних
робіт; 5) прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів; 6)
реєстрація права власності на об'єкт
містобудування.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України
кожна сторона має довести ті обставини,
на які вона посилається в
обґрунтування своїх доводів і
заперечень, а відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК
України обставини справи, які за
законодавством мають підтверджуватися
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Таким чином, суд дійшов до висновку про
те, що позивачем не подано доказів на
підтвердження звернення до Сумської
міської ради з заявою про намір щодо
забудови земельної ділянки, що
орендується ним на підставі договору
від 02.02.2011 р., а також відмови Сумської
міської ради в наданні містобудівних
умов та обмежень для проектування
об'єкта будівництва з мотивів
перебування частини орендованої ним
земельної ділянки в зоні озеленення, а
отже не надано доказів порушення його
законних прав та інтересів з боку
відповідача, тому позовні вимоги
визнаються судом необґрунтованими і
такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до Закону України «Про
судовий збір» і вимог ст. ст. 44, 49 ГПК
України судові витрати по справі
покладаються на позивача.

Тому, керуючись статтями 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні клопотання
Сумської міської ради б/н від 15.10.2014 р.
про відкладення розгляду справи
відмовити.

2. В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення підписано 21.10.2014
року.

Суддя О.В. Коваленко