ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2014 р.
Справа № 911/3652/13

Господарський суд Київської області у
складі судді Антонової В.М.,
розглянувши справу

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Енергія і Газ
України»до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод енергетичного
обладнання «ДАН»про зобовязання
вчинити дії

за участю представників сторін:

від позивача:не з'явився; від
відповідача:Данилюк Л.Ю. (довіреність
б/н від 28.04.2014).секретар судового
засідання: Жиленко Е.В.

Обставини справи:

20.09.2013 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Енергія і Газ
Україна» (далі - позивач) звернулося до
господарського суду Київської області
з позовною заявою б/н від 19.09.2013 (вх. №
3567/13) до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод енергетичного
обладнання «ДАН» (далі - відповідач) про
зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на порушення
відповідачем гарантійних зобов'язань
за договором постачання обладнання
№02-09 від 02.08.2011 року, а саме, щодо
усунення дефектів поставленого
відповідачем обладнання, що були
виявлені протягом гарантійного строку.

В результаті чого, позивач просить суд,
зобов'язати відповідача протягом 30
календарних днів з моменту винесення
судового рішення усунути недоліки
товару неналежної якості, а саме
замінити теплообмінник «ДАН» ФП-205 (23
пластин 0,60 мм) Viton S інв. №2797/1.15.06.11,
артикул 0624.11 та теплообмінник «ДАН»
ФП-205 (23 пластин 0,60 мм) Viton S інв.
№2797/1.15.06.11, артикул 0625.11.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 20.09.2013 року порушено
провадження по справі №911/3652/13 та
призначено її до розгляду на 24.10.2013
року.

23.10.2014, через канцелярію господарського
суду, представник відповідача подав
відзив №489 від 22.10.2013 (вх. №22150), в якому
просить суд відмовити позивачеві у
задоволенні позову, оскільки вважає, що
дефекти обладнання виникли у зв'язку з
порушенням правил його експлуатації, а
тому вказаний випадок не може
розглядатись як гарантійний.

В судове засідання 24.10.2013 року
представники позивача по справі, який у
відповідності до ч. 1 ст. 64 ГПК України
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового засідання, не
з'явились, вимоги ухвали
господарського суду від 20.09.2013 року не
виконали.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.10.2013 року, на підставі
пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 77 ГПК України,
відкладено розгляд справи на 07.11.2013
року.

07.11.2013 року до початку судового
засідання через канцелярію
господарського суду Київської області
від представника відповідача надійшли
пояснення вих. №529 від 07.11.2013 року (вх.
№23194), в яких, на виконання вимог ухвали
суду від 24.10.2013 року, надані пропозиції
щодо питань на вирішення судової
експертизи.

Одночасно, до початку судового
засідання через канцелярію
господарського суду Київської області
від представника позивача з
супровідним листом б/н від 06.11.2013 року
(вх. №23222), на виконання вимог ухвали
суду від 24.10.2013 року, надані пропозиції
щодо питань на вирішення судової
експертизи та документи для залучення
до матеріалів справи.

В судове засідання 07.11.2013 року
представники сторін по справі
з'явилися. Господарським судом, на
підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України,
оголошено перерву на 14.11.2013 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 14.11.2013 року відповідно до
ст. 41 ГПК України у вищезазначеній
справі призначено судову товарознавчу
експертизу, та зупинено провадження у
справі на час проведення судової
експертизи. Витрати по проведенню
експертизи покладено на відповідача.
Проведення експертизи доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз
Міністерства юстиції України.

05.12.2013 року через канцелярію
господарського суду Київської області
від Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшли
матеріали справи № 911/3652/13 з листом №
14525-13 від 27.11.2013 року (вх. № 193/13), за
підписом Директору інституту Рувіна
О.Г., в якому повідомляється, про
залишення ухвали господарського суду
Київської області від 14.11.2013 року без
виконання, у зв'язку з тим, що питання
поставлені на вирішення експертизи
виходять за межі компетенції експертів
КНІСЕ.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 09.12.2013 року провадження у
справі №911/3652/13 поновлено, розгляд
справи призначено на 19.12.2013 року.
Ухвалою суду від 09.12.2013 року зобов'язано
представників сторін по справі надати
пропозиції щодо компетентної
експертної установи для проведення
експертизи.

19.12.2013 року через канцелярію
господарського суду Київської області
до початку судового засідання від
представника відповідача по справі,
надійшла пропозиція на виконання вимог
ухвали від 09.12.2013 року, щодо
компетентної експертної установи.
Відповідач запропонував доручити
проведення експертизи по справі
№911/3652/13 Науково-технічному центру
«Будівельна експертиза».

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав заявлене
клопотання. Представник позивача не
заперечував, проти проведення
експертизи у Науково-технічному центрі
«Будівельна експертиза».

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.12.2013 було призначено
судову товарознавчу експертизу у
справі №911/3652/14, року відповідно до ст. 41
ГПК України у вищезазначеній справі
призначено судову товарознавчу
експертизу та зупинено провадження у
справі на час проведення судової
експертизи. Проведення експертизи
доручено Науково-технічному центру
«Будівельна експертиза».

16.09.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області із супровідним
листом №117/15 від 10.09.2014 (вх. №193/13) від
Науково-технічного центру «Будівельна
експертиза» надійшли матеріали справи
№911/3652/13 та висновок №69
судово-експертного
будівельно-технічного дослідження від
08.09.2014.

23.10.2014, до початку судового засідання,
через канцелярію господарського суду
Київської області, представник
відповідача подав пояснення №368 від
22.10.2014 (вх. №23013/14).

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.09. 2014 провадження у справі
№911/3652/13 поновлено, розгляд справи
призначено на 23.10.2013.

У судовому засіданні 23.10.2014 представник
відповідача заперечив проти позову. З
підстав викладених у відзиві та
поясненнях.

У судове засідання 23.10.2014 представник
позивача, який у відповідності до ч. 1
ст. 64 Господарського процесуального
кодексу України належним чином
повідомлений про дату, час та місце
судового засідання, не з'явився.

Згідно роз'яснень п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд дійшов до
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності представника
позивача, належно повідомленого про
дату, час та місце судового засідання,
так як його неявка не перешкоджає
вирішенню спору.

У судовому засіданні 23.10.2014
господарським судом Київської області
в порядку вимог ст. 85 ГПК України було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення і доводи
представника відповідача, дослідивши
та оцінивши наявні докази в їх
сукупності, суд встановив:

02.08.2011 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Лукойл Енергія і Газ
Україна» (покупець за договором,
позивач у справі) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Завод
енергетичного обладнання «ДАН»
(постачальник за договором, відповідач
у справі) було укладено договір №02-09
постачання енергії (далі-договір).

Відповідно до п.1.1. договору
постачальник зобов'язується поставити
(передати у власність) покупцю
продукцію пластинчасті теплообмінники
промислового призначення, а в
подальшому «товар», партіями та в
асортименті і кількості, вказаній у
специфікаціях до цього договору, що є
невід'ємною частиною, а покупець
зобов'язаний прийняти і оплатити товар
в порядку, передбаченому цим договором.

Згідно п.4.1. договору якість товару
повинна відповідати діючому ДСТУ, ТУ,
іншим документам, що є нормою для
даного типу товару і підтверджується
паспортом на товар, який видано
підприємством-виробником і
сертифікатом якості.

Постачальник зобов'язаний передати
покупцю товар відповідної якості,
характеристики якого повинні бути
описані в додатковій угоді до цього
договору та відповідати технічному
завданню, затвердженому покупцем
18.05.2011, що є невід'ємною частиною
договору (п.4.2. договору).

Відповідно до п.5.1. договору приймання
товару здійснюється в присутності
уповноваженого представника (або
представника транспортної
організації) та представника покупця.

Товар приймається покупцем за
кількістю, вказаній у видатковій
накладній, по якості - у відповідності з
характеристиками, що вказані у
паспорті на товар, який видано
підприємством-виробником і
сертифікатом якості (п.5.2. договору).

Постачальник гарантує, що товар буде
відповідним паспорту на товар, який
було видано підприємством-виробником
(п.6.1. договору).

Відповідно до п. 6.2. договору в разі
виходу з ладу всього товару або його
частини ( за виключенням витратних
матеріалів, які прямо вказані у
відповідній додатковій угоді або
специфікації0, виявлення покупцем
будь-яких дефектів матеріалів, товару,
постачальник за свій кошт забезпечує
заміну частин, що вийшли з ладу або
всього товару протягом 24 (двадцяти
чотирьох) календарних днів з дня
отримання від покупця відповідної
рекламації.

Згідно п.6.4 договору зазначено, що
кожний факт виходу товару з ладу
встановлюється двухстороннім актом
сторін.

Гарантії не розповсюджуються на
ушкодження товару, що викликані
порушенням умов експлуатації товару,
встановлених підприємством-виробником
в інструкції з експлуатації товару
(частина паспорту товару).

Пунктом 10.1. договору зазначено, що цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до кінця
поточного року чи до закінчення
гарантійного строку на товар в
залежності від того, що настане
пізніше. В разі, якщо момент закінчення
дії договору сторонами не завершено
розрахунки між собою, строк дії
договору підлягає автоматичній
пролонгації до повного завершення
розрахунків між сторонами.

Господарським судом встановлено, що на
виконання умов договору поставки №02-09
постачання енергії від 02.08.2011
відповідач здійснив поставку товару, а
саме теплообмінник «ДАН» ФП-205 (23
пластин 0,60 мм) Viton S інв. №2797/1.15.06.11,
артикул 0624.11 та теплообмінник «ДАН»
ФП-205 (23 пластин 0,60 мм) Viton S інв.
№2797/1.15.06.11, артикул 0625.11 про, що свідчить
специфікація (додаток №1) до договору
№02-09 від 02.09.2011 та видаткова накладна
№КА-0000653 від 26.12.2011.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Зі змісту укладеного між сторонами
договору вбачається, що за своєю
правовою природою вказаний договір є
договором поставки.

В силу вимог ст. 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товари у власність
покупця для виконання його
підприємницької діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

До обов'язків покупця ч. 1 ст. 692 ЦК
України відносить обов'язок оплати
товару після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просить суд зобов'язати відповідача
протягом 30 календарних днів з моменту
винесення судового рішення усунути
недоліки товару неналежної якості, а
саме замінити теплообмінник «ДАН» ФП-205
(23 пластин 0,60 мм) Viton S інв. №2797/1.15.06.11,
артикул 0624.11 та теплообмінник «ДАН»
ФП-205 (23 пластин 0,60 мм) Viton S інв.
№2797/1.15.06.11, артикул 0625.11.

Також позивач стверджує, що недоліки
товару не відповідають паспорту на
товар та відповідно до п. 6.1. та 6.2. є
гарантійними.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 Господасрького
кодексу України якість товарів, що
поставляються, повинна відповідати
стандартам, технічним умовам, іншій
технічній документації, яка встановлює
вимоги до їх якості, або зразкам
(еталонам), якщо сторони не визначать у
договорі більш високі вимоги до якості
товарів.

Строки і порядок встановлення покупцем
недоліків поставлених йому товарів,
які не могли бути виявлені при
звичайному їх прийманні, і пред'явлення
постачальникові претензій у зв'язку з
недоліками поставлених товарів
визначаються законодавством
відповідно до цього Кодексу (ч. 1 ст. 269
Господарського кодексу України).

Частиною 5 статті 269 Господарського
кодексу України постачальник
(виробник) гарантує якість товарів у
цілому. Гарантійний строк на
комплектуючі вироби і складові частини
вважається рівним гарантійному строку
на основний виріб, якщо інше не
передбачено договором або стандартами
(технічними умовами) на основний виріб.

Постачальник (виробник) зобов'язаний за
свій рахунок усунути дефекти виробу,
виявлені протягом гарантійного строку,
або замінити товари, якщо не доведе, що
дефекти виникли внаслідок порушення
покупцем (споживачем) правил
експлуатації або зберігання виробу. У
разі усунення дефектів у виробі, на
який встановлено гарантійний строк
експлуатації, цей строк продовжується
на час, протягом якого він не
використовувався через дефект, а при
заміні виробу гарантійний строк
обчислюється заново від дня заміни (ч. 6
ст. 269 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 679 Цивільного
кодексу України продавець відповідає
за недоліки товару, якщо покупець
доведе, що вони виникли до передання
товару покупцеві або з причин, які
існували до цього моменту.

Якщо продавцем надані гарантії щодо
якості товару, продавець відповідає за
його недоліки, якщо він не доведе, що
вони виникли після його передання
покупцеві внаслідок порушення
покупцем правил користування чи
зберігання товару, дій третіх осіб,
випадку або непереборної сили (ч. 2 ст. 679
Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 680 Цивільного кодексу
покупець має право пред'явити вимогу у
зв'язку з недоліками товару за умови, що
недоліки виявлені в строки,
встановлені цією статтею, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 3 статті 680 Цивільного кодексу
України зазначено, що якщо на товар
встановлено гарантійний строк,
покупець має право пред'явити вимогу у
зв'язку з недоліками товару, які були
виявлені протягом цього строку.

З висновку судово-експертного
будівельно-технічного дослідження по
справі №911/3652/13 вбачається, що
представлені для дослідження
теплообмінники «ДАН» ФП-205 (23 пластин 0,60
мм) Viton S інв. №2797/1.15.06.11, артикул 0624.11 та
«ДАН» ФП-205 (23 пластин 0,60 мм) Viton S інв.
№2797/1.15.06.11, артикул 0625.11 відповідають
вимога з якості, технічним умовам та
характеристикам вказаним у паспорті
заводу виробника ТОВ «Завод
енергетичного обладнання «ДАН».

Висновком судово-експертного
будівельно-технічного дослідження по
справі №911/3652/13 зазначено, що
теплообмінники «ДАН» ФП-205 (23 пластин 0,60
мм) Viton S інв. №2797/1.15.06.11, артикул 0624.11 та
«ДАН» ФП-205 (23 пластин 0,60 мм) Viton S інв.
№2797/1.15.06.11, артикул 0625.11 до експлуатації
дефектів не мали.

З висновку вбачається, що з моменту
придбання у відповідача товару 26.12.2011
та його монтажу 02.10.2012 минуло 9 місяців.
Відомості про умови зберігання товару
під час проведення дослідження
експертам не надано.

Проте, з акту приймання-передачі
(внутрішнього переміщення основних
засобів) від грудня 2011 року вбачається,
що теплообмінник «ДАН» ФП-205 (23 пластини
0,60 мм) Viton S інв. №2797/1.15.06.11 в кількості 1
(однієї) одиниці був переданий зі
складу до ЦЕО та те, що об'єкт
відповідає технічним умовам, не
потребує доробки і за результатами
іспитів придатний до експлуатації.

Таким чином, посилання позивача на ст.
678 Цивільного кодексу України правові
наслідки передання товару неналежної
якості не знайшли свого підтвердження
так, як висновком експерта встановлено,
що товар, який передавався позивачу
відповідав технічним умовам, не
потребував доробки і був придатний до
експлуатації.

Вищезазначений акт підписано комісією
у складі голови комісії заступника
директора з економічних та фінансових
питань Заремби В.М., головного
бухгалтера Аннаєвої І.Ф., начальника
ГМТС Козирьова І.О., начальника ЦЕО
Берлізовим М.М., який прийняв
теплообмінник та інженером з
комплектування обладнання Антоховим
С.Л, який передав обладнання в
експлуатацію і затверджений
директором Фаріною М.О.

Відповідно до паспорту теплообмінника
пластичного розбірного «ДАН» ФП-205 зав.
№625.11, 624.11. зазначено, що основні
технічні, конструктивні дані, строк
служби, гарантії постачальна,
свідоцтво про прийняття, дані по
експлуатації та ремонту.

Проте, актом від 11.03.2013 було зазначено
те, що 06.03.2013 виявлено на теплообміннику
«ДАН» (зав. №625.11) пропуск між корпусом і
пластинами.

Крім того, актом виходу із ладу
продукції (по результатам огляду) було
встановлено, що теплообмінники «ДАН»
ФП-205 (23 пластин 0,60 мм) Viton S інв.
№2797/1.15.06.11, артикул 0624.11 та «ДАН» ФП-205 (23
пластин 0,60 мм) Viton S інв. №2797/1.15.06.11,
артикул 0625.11, які поставлені договором
№02-09 від 02.08.2011 виявлено протікання в
ущільнювачах між пластинами
теплообмінників.

Висновком судово-експертного
будівельно-технічного дослідження по
справі №911/3652/13 встановлено, що
дослідження проведені в Інституті
електрозварювання і. Є.О. Патона НАН
України підтверджують, що дефекти
встановлені під час використання
теплообмінників, спричинені внаслідок
порушення правил експлуатації.

Згідно основних технічних даних
вказаних в паспорті на теплообмінники
пластинчасті роздрібні «ДАН» ФП-205
заводські №625.1 та №6254.11, вказано, що
робоче середовище, яке
використовується в теплообміннику це
вода, гранична температура якої на
вході гріючого контуру повинна бути 169
°C, нагріваючого контуру 100°C, на виході
гріючого контуру 135°C, нагріваючого
контуру 135°C.

У розділі 2 паспорту «строк служби,
гарантії постачальника» вказано, що
строк служби - 20 років. Крім того,
постачальник гарантує відповідність
теплообмінника «ДАН» ФП-205-2-23-01-5.04-01
вимогам ТУ У 28.3-1-2004 при
дотриманні умов експлуатації,
збереження, транспортування та
монтажу. Під час експлуатації
передбачити тонку очистку робочого
середовища, що надходить до
теплообмінника, проводити 1 раз на рік
промивку та чистку теплообмінника. За
таких умов, виробник надає гарантійний
строк експлуатації теплообмінників 24
місяці з дати придбання.

З висновку вбачається, що за
результатами проведеної технічної
експертизи відносно причин руйнування
теплообмінників проведених Інститутом
електрозварювання ім.. Є.О. Патона
Національної академії наук України від
02.09.2014 встановлено, що причиною виходу з
ладу теплообмінників є велика
температура основного теплоносія
мінімальне значення якої знаходиться у
діапазоні 290-300°C, що і спричинило
руйнування ущільнювачів.

Також позивач стверджує, що виявлені
недоліки товару відносяться до
гарантійного випадку, відповідно до
п.2.2. договору.

Як встановлено висновком, позивачем не
були дотримані умови експлуатації
теплообмінників згідно основних
технічних характеристик вказаних в
паспорті на обладнання та технічним
умовам ТУ У 28.3-1-2004.

Відповідно до висновку серед наявних
причин виходу з ладу теплообмінників
«ДАН» ФП-205 (23 пластин 0,60 мм) Viton S інв.
№2797/1.15.06.11, артикул 0624.11 та «ДАН» ФП-205 (23
пластин 0,60 мм) Viton S інв. №2797/1.15.06.11 не
має таких, що вказують на необхідність
віднесення даного випадку до
гарантійного.

В результаті проведеного дослідження
та виявлених дефектів теплообмінників
«ДАН» ФП-205 (23 пластин 0,60 мм) Viton S інв.
№2797/1.15.06.11, артикул 0624.11 та «ДАН» ФП-205 (23
пластин 0,60 мм) Viton S інв. №2797/1.15.06.11
експертами встановлено, що їх подальша
експлуатація за функціональним
призначенням неможлива.

Беручи до уваги вище наведе,
господарський суд приходить до
висновку, що недоліки теплообмінників
«ДАН» ФП-205 (23 пластин 0,60 мм) Viton S інв.
№2797/1.15.06.11, артикул 0624.11 та «ДАН» ФП-205 (23
пластин 0,60 мм) Viton S інв. №2797/1.15.06.11,
артикул 0625.11, які поставлені договором
№02-09 від 02.08.2011 не відносяться до
гарантійного випадку.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, виходячи з
вищевикладених обставин справи,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги є недоведеними позивачем
належними та допустимими доказами та
такими, що спростовані висновком
експерта.

Як вбачається з матеріалів справи,
Науково-технічний центр «Будівельна
експертиза» виконав необхідні роботи
про, що свідчить акт виконаних робіт
№007 від 08.09.2014 на суму 5 000,00 грн.

Крім того, для проведення всебічного
дослідження було залучено Інститут
електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН
України та укладено договір №3083 про
надання послуг від 23.05.2014 на загальну
суму 15 000,00 грн.

На виконання договору договір №3083 про
надання послуг від 23.05.2014 між
відповідачем та Інститутом
електрозварювання ім. Є.О. Патона НАН
України підписано та скріплено
печатками акти №143 від 28.07.2014, №151 від
29.08.2014, №154 від 23.09.2014.

З матеріалів справи вбачається, що
витрати на проведення експертизи
оплачено відповідачем про, що свідчать
платіжні доручення №91 від 17.02.2014 на
суму 5 000,00 грн., №968 від 10.07.2014 на суму 5
000,00 грн., №1094 від 23.07.2014 на суму 5 000,00
грн., №1708 від 17.09.2014 суму 5 000,00 грн.

Відповідно до пункту 23 постанвои
пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
призначення судової експертизи» №4 від
23.03.2012 частиною третьою і четвертою
статті 15 Закону витрати на проведення
судових експертиз науково-дослідними
установами Міністерства юстиції
України, зокрема, у господарських
справах відшкодовуються в порядку,
передбаченому чинним законодавством.

У застосуванні відповідних
законодавчих приписів господарським
судам рекомендується виходити з
такого.

Витрати, пов'язані з проведенням
судової експертизи, під час судового
розгляду має нести заінтересована
сторона, а у разі призначення
господарським судом судової
експертизи з власної ініціативи -
сторона, визначена в ухвалі
господарського суду про призначення
судової експертизи. Тому в зазначеній
ухвалі суд вправі зобов'язати
відповідну сторону перерахувати, в
тому числі шляхом здійснення
попередньої оплати, суму витрат на
проведення експертизи на рахунок
експертної установи. У разі відмови чи
ухилення заінтересованої сторони або
сторони, зобов'язаної ухвалою
господарського суду, від оплати витрат,
пов'язаних з проведенням судової
експертизи, суд може запропонувати
іншій стороні оплатити ці витрати, а за
відсутності і її згоди та за
неможливості проведення судової
експертизи без попередньої оплати її
вартості суд розглядає справу на
підставі наявних доказів.

Аналогічним чином суд має діяти в разі
повернення матеріалів справи з
експертної установи через несплату
вартості експертизи.

Після закінчення розгляду справи
витрати, пов'язані з проведенням
судової експертизи, підлягають
розподілу господарським судом на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відповідно до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 48 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що витрати, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
визначаються господарським судом.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача, при відмові в позові -
на позивача, при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Таким чином, витрати понесені
відповідачем для проведення
експертизи покладаються повністю на
позивача, у розмірі 20 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 44, 49, ст. ст. 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергія і Газ
України» (65041, Одеська область, місто
Одеса, Шкодова гора 1/1,
ідентифікаційний код: 34737717) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод енергетичного
обладнання «ДАН» (08113, Київська область,
Києво-Святошинський район, село
Петрушки, вулиця Миру, будинок 25-В
,ідентифікаційний код: 23242734) 20 000
(двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат за
проведення судової експертизи.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду Київської
області набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
В.М. Антонова

Повне рішення складено 28.10.2014 року