КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р. Справа№ 911/2074/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на рішення господарського суду
Київської області від 17.07.2014 року

у справі № 911/2074/14 (суддя - Лилак
Т.Д.)

За позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, Київська обл.,
м. Бровари

до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, Київська обл.,
м. Бровари

про стягнення 90 782, 25 грн

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2;

ОСОБА_4, довіреність б/н
від 02.07.2014 року;

ОСОБА_5, довіреність б/н
від 17.10.2014 року;

від відповідача: ОСОБА_3;

ОСОБА_6, довіреність б/н
від 11.06.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

30.05.2014 року до господарського суду
Київської області звернувся Фізична
особа -підприємець ОСОБА_2 з позовом до
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 про
відшкодування збитків завданих
пожежею в сумі 90 782, 25 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що у зв'язку з
пожежею, що сталася в приміщені, яке
належить відповідачці на праві
власності, він втратив все майно, що
знаходилося в орендованому ним
приміщенні, тому посилаючись на ст. ст.
224, 225 ГК України, ст.ст. 1166, 1192 ЦК України
просить стягнути з відповідача 90782,25
грн збитків, що становить вартість
пошкодженого майна.

Рішенням господарського суду
Київської області від 17.07.2014 року
позивачу відмовлено у задоволені
позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням
позивач 07.08.2014 року звернувся до суду з
апеляційною скаргою від 31.07.2014 року, в
якій просить скасувати рішення
місцевого господарського суду від
17.07.2014 року у справі № 911/2074/14,
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що суд першої
інстанції, в порушення вимог ст. ст. 4-3,
22, 32, 38 ГПК України, не задовольнив
клопотання представника позивача про
витребування доказів, що на його думку
є необхідними для повного з'ясування
всіх обставин справи.

Апелянт стверджує, що рішення прийнято
за неповним з'ясуванням обставин, що
призвело до невідповідності висновків
суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.08.2014 року
апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
господарського суду Київської області
від 17.07.2014 року у справі № 911/2074/14
прийнято до провадження у складі
колегії суддів: головуючого судді - Жук
Г. А., суддів Мальченко А. О., Дикунська С.
Я., призначено розгляд справи на 20.10.2014
року.

Представник апелянта та апелянт в
судовому засіданні 20.10.2014 року
підтримали вимоги апеляційної скарги,
просили скасувати рішення місцевого
господарського суду та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги позивача та покласти судові
витрати за розгляд справи на
відповідача.

Представник відповідача та відповідач
в судовому засіданні 20.10.2014 року
заперечили доводи апелянта, просили
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін.

Апелянт звернувся до суду з
клопотанням про доручення до справи
додаткових доказів, які не були
предметом дослідження в суді 1
Інстанції. Відповідач заперечив
зазначене клопотання. Колегія суддів, з
огляду на приписи ст.101 ГПК України, не
знайшов підстав для задоволення
клопотання позивача.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання до суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представника апелянта,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

В ніч на 1 червня 2011 року в будівлі
магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою:
АДРЕСА_3, який належить на праві
власності громадянці ОСОБА_3, виникла
пожежа. В результаті пожежі вогнем
знищено перекриття магазину на площі 200
м. кв. та товари народного вжитку, які
знаходилися в приміщенні.

Згідно Акту про пожежу від 01.06.2011 року
ДПНБ Броварського управління пожежа
виникла в торговельному залі. Пожежу
було виявлено о 03:10 год. Пожежею знищено
перекриття площею 200 м. кв., стіни,
віконні рами, дверні полотнища,
товарно-матеріальні цінності.

Згідно протоколу огляду місця події
від 01.06.2011року, який досліджувався в
межах перевірки матеріалів (ЖРЗПЗ № 4577
від 01.06.2011 року, ЖРЗПЗ № 4864 від 09.06.2011
року) в порядку ст.ст.97,99 КПК України,
встановлено, що під час огляду всі
вікна магазину розбиті, стіни, дах
обгорілі та частково пошкоджені.

Постановою ДІМ Броварського МВ мол. л-т
міліції О. В. Дяченко від 10.06.2011 року, за
погодженням заступника Начальника
ВДІМ Броварського МВ майора міліції
Р.В.Пишного в порушення кримінальної
справи по факту пожежі по ст. ст. 194,270 КК
України відмовлено за відсутністю
складу злочину (а. с. 14-15).

Постановою ДІМ Броварського МВ мол. л-т
міліції О.В.Дяченко від 12.08.2011 року, за
погодженням заступника Начальника
ВДІМ Броварського МВ майора міліції
Р.В.Пишного за результатами додаткової
перевірки в порушення кримінальної
справи по факту пожежі по ст. ст. 194, 270 КК
України відмовлено за відсутністю
складу злочину (а. с. 16-18)

З матеріалів справи вбачається, що
будівля магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за
адресою: АДРЕСА_3 належить на праві
власності громадянці ОСОБА_3, право
власності на яке визнано за
відповідачкою Рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 23вересня 2008 року (справа № 2-2806/08).

З представленого в матеріалах справи
Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 23 вересня 2008
року вбачається, що громадянка ОСОБА_3 у
2002 році за договором купівлі-продажу
придбала магазин павільйон за адресою:
АДРЕСА_3, площею 62, 1 м. кв. У 2007 році, на
підставі рішення сесії Броварської
міської Ради від 02.11.2006 року № 159-11-05,
ОСОБА_3 уклала з Броварською міською
Радою договір оренди земельної
ділянки, площею 0,0275 га для
обслуговування магазину - павільйону. В
подальшому здійснила реконструкцію
павільйону під капітальну споруду
площею 222, 1 м. кв., право власності на
самовільне будівництво даної споруди
визнане за нею зазначеним рішенням
суду (а. с. 84).

Відповідно до укладеного між сторонами
у справі договору оренди відділу
магазину від 01.04.2009 року позивач - ПП
ОСОБА_2 користувався на правах оренди
приміщенням в будівлі магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» площею 41, 00 м. кв під
розміщення салону мобільного зв'язку.
Належним чином засвідчена копія
договору оренди приміщення від 01.04.2009
року представлена в матеріалах справи.
(а. с. 12-13). Згідно даного договору
орендодавець передав у тимчасове
платне користування, а орендар прийняв
в користування приміщення, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_3, площею
41 м. кв., строком на 1 095 днів.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем у справі
виникли зобов'язання, які мають ознаки
договору найму (оренди) згідно якого, в
силу вимог ст. 759 Цивільного кодексу
України, ст. 283 ГК України одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) майно у користування на
певний строк за плату.

Договором оренди сторони передбачили
обов'язок орендодавця забезпечити
орендареві реальну можливість
цілодобового використання приміщення,
встановлення охоронної та
протипожежної сигналізації,
здійснювати капітальний ремонт
приміщення, а також за свій рахунок і
своїми силами ліквідовувати наслідки
аварій та пошкоджень, що сталися не з
вини орендаря (п. 4.2 договору).

Серед обов'язків орендаря договір
визначає: використання приміщення
виключно за призначенням; утримання
приміщення у відповідності до
санітарних та протипожежних правил;
обов'язок ліквідувати наслідки аварій,
що сталися з вини орендаря, здійснення
поточного ремонту приміщення (п. 5
договору).

Пунктами 7.1, 7.2 договору оренди
приміщення сторони визначили, що у
випадку порушення своїх зобов'язань за
договором оренди вони несуть
відповідальність, визначену договором
та чинним законодавством України. При
цьому, сторони не несуть
відповідальності за порушення
зобов'язань за цим договором, якщо воно
сталося не за їх вини і сторона
вважається невинуватою якщо доведе, що
вжила всіх залежних від неї заходів для
належного виконання зобов'язань.
Встановлена договором
відповідальність сторін
кореспондується з вимогами ст. 780 ЦК
України, яка передбачає
відповідальність за шкоду, що завдана у
зв'язку з користуванням річчю,
переданою у найм.

З представленого в матеріалах справи
Висновку дослідно-випробувальної
лабораторії Головного Управління в
Київської області МНС України по
дослідженню причини пожежі, що виникла
01.06.2011 року в будівлі магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1» від 08.06.2011 року (а.с.10 21)
вбачається, що об'єктом пожежі є
одноповерхова будівля магазину,
розміром 15Х17 м, стіні з шлакоблоку,
південна стіна магазину із зовнішньої
сторони оздоблена профнастилом,
перегородки цегляні, покрівля частково
з профнастилу, частково з метало
черепиці, освітлення електричне.
Будівля магазину умовно розділена на
ряд приміщень, які здаються в оренду,
які займають : Туристичне агентство
«Зима-Літо» (приміщення №1 на схемі);
відділ з продажу чаю «Мономах», ПП
ОСОБА_14 (приміщення №2 на схемі); відділ
з продажу продовольчих товарів та
відділ з продажу горілчаних напоїв ПП
ОСОБА_10 (приміщення №3,6 на схемі);
відділ з продажу побутової хімії ПП
ОСОБА_11 (приміщення №4 на схемі); відділ
з продажу одягу ПП ОСОБА_13 (приміщення
№5 на схемі); відділ з продажу мобільних
телефонів «Київстар» ПП ОСОБА_2
(приміщення №7 на схемі); відділ з
продажу систем для очистки води ПП
ОСОБА_12 (приміщення № 8 на схемі).

Внаслідок пожежі вогнем знищено
перекриття стелі всій площі магазину
торговельні прилавки, кондиціонери,
всі товарно-матеріальні цінності в
приміщеннях 7, 8, що знаходилися в
користування ПП ОСОБА_2, ОСОБА_12
Висновком встановлено, що ймовірний
осередок виникнення горіння
знаходився у верхній частині
перегородки зі сторони відділу продажу
продовольчих товарів ПП ОСОБА_10

Дослідженням не виявлено жодних
обставин, які б вказували на виникнення
пожежі внаслідок необережності
(наприклад необережного кинутого
недопалку) чи ознак спеціальної
підготовки події з метою занесення
стороннього джерела запалювання,
навпаки, зазначеним висновком
встановлено, що пожежа виникла
внаслідок аварійних режимів роботи в
електрогосподарстві будівлі магазину,
оскільки (освітлювальна) електромережа
будівлі магазину була виконана
проводами з мідними струмопровідними
жилами, прокладеними скрито під
оздобленням стін, з'єднання яких було
виконано методом холодної скрутки.

Виявлений при обстеженні метод
встановлення електромережі в
приміщенні магазину суперечить
вимогам п. п. 2.3, 5.1.7, 5.3.15 Правил пожежної
безпеки, затверджених Наказом МНС
України від 19.10.2004 року №126,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
04.11.2004 року за № 1410/10009.

Крім того встановлено, що в
електромережу магазину, а саме в
приміщенні, яке використовувалося ПП
ОСОБА_10 , було увімкнено декілька
потужних електроспоживачів
(морозильні камери, морозильні шафи,
кондиціонери) і причиною пожежі в
будівлі могло стати коротке замкнення
в системі електроживлення
кондиціонеру, розташованого у відділі
продовольчих товарів ПП ОСОБА_10
(приміщення №3).

Відповідач у відзиві на позов та в
судовому засіданні заперечує позовні
вимоги позивача, стверджує, що
зобов'язання за договором оренди, щодо
передачі орендареві в користування
приміщення в технічно справному стані
виконала, що вчасно уклала договори на
централізовану охорону майна - договір
№ 642/11 від 03.04.2011 року (а. с. 72), який
передбачає встановлення та
обслуговування сигналізації на об'єкті
в тому числі охоронно пожежної
сигналізації, а також договір на
надання послуг спостереження
сигналізації, термінового виклику
наряду охорони № 864/11 від 27.05.2011 року (а.
с. 79-83).

Однак, в судовому засіданні позивач
повідомив, що про незадовільний стан
електромережі безпосередньо ним
неодноразово повідомлявся власник
приміщення (орендодавець за договором)
та відповідальний працівник магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що в приміщенні
спостерігалося нагрівання стіни і
напередодні пожежі електромережа
виходила з ладу. Дане твердження
позивача підтверджується показниками
самого власника (відповідача у справі),
які містяться у Постанові про відмову у
порушенні кримінальної справи від
10.06.2011 року (копія наявна в матеріалах
справи) та не заперечено відповідачем в
ході судового засідання.

Так, з показань відповідача вбачається,
що незадовго до пожежі мали місце
неполадки електромережі (вибивання
розподільчого електричного автомату)
на протязі одного дня по 1-2 рази, що
свідчить про перенапруження
електромережі внаслідок використання
декілька потужних електроприладів, про
що зазначено у висновку дослідження
причин пожежі від 08.06.2011 року.

Позивач , посилаючись на приписи ст. ст.
224, 225 ГК України, ст. ст. 1166, 1192 ЦК України
стверджує, що поніс значних збитків
від пожежі яка сталася з вини власника
приміщення, який всупереч вимог закону
і умов договору оренди недбало
слідкував за станом електромережі в
будівлі, просить стягнути на його
користь 90782,25 грн, що становить вартість
майна втраченого внаслідок пожежі.

При цьому позивач звертає увагу, що
поніс збитки значно більші, але не в
змозі сплатити судовій збір на всю
суму, тому заявляє вимогу про стягнення
зазначеної сумі, яку підтверджує
представленими в матеріалах справи
первинними бухгалтерськими
документами на придбання товару
(товарні накладні, видаткові накладні,
товарні чеки, податкові накладні,
перелік майна та товару знищеного
пожежею), що знаходився в його відділі
на момент пожежі.

Статтею 224 Господарського кодексу
України встановлено, що учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками, зокрема, є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки), доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Пунктом 1 ст. 225 Господарського кодексу
України передбачено, що до складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема,
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства; додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково витрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною;
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною; матеріальна
компенсація моральної шкоди у
випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,
зокрема, наявність протиправної
поведінки, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки
(збитки); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками;
вина правопорушника.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

З вищенаведеного вбачається, що
обставиною, яка призвела до виникнення
пожежі в приміщені магазину належного
відповідачу на праві власності є
облаштування приміщення
електромережею з порушенням Правил
пожежної безпеки в України.

Колегія звертає увагу на те, що з
пояснень сторін в судовому засіданні
стало відомо про те, що власник
приміщення уклав договір № 642/11 від
03.04.2011 року на встановлення та
обслуговування пожежної сигналізації,
однак така була встановлена частково,
лише в деяких приміщеннях.
Відповідачка не заперечила такої
інформації, зауваживши, що від
встановлення пожежної сигналізації
відмовилися самі орендарі, Враховуючи,
що відповідальність за небезпечне
користування приміщенням покладається
договором на власника (орендодавця за
договором оренди), а також, що
відповідач не надав належних доказів
відмови орендаря від встановлення
охоронної сигналізації,
відповідальність за спричинені збитки,
згідно умов п. п. 7.1, 7.2 договору, ст. ст. 750
ЦК України покладаються на власника
приміщення (орендодавця).

На переконання колегії суддів
апеляційної інстанції матеріалами
справи доведено, що пожежа в результаті
якої позивач втратив все майно, яке
знаходилося в приміщені магазину
сталася з вини власника майна, яким
порушено порядок облаштування
електромереж в приміщенні, порушено
правила протипожежної безпеки, що
доведено належними доказами у справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом не повно
досліджено обставини справи, тому
рішення господарського суду Київської
області від 17.07.2014 року у справі №
911/2074/14 підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення у справі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати із сплати судового збору за
розгляд справи на І інстанції
покладаються на відповідача, за
розгляд справи в суді апеляційної
інстанції - на відповідача.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення
господарського суду Київської області
від 17.07.2014 року у справі № 911/2074/14
задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 17.07.2014 року у
справі № 911/2074/14 скасувати. Прийняти
нове рішення.

3. Позов задовольнити повністю.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (07400, АДРЕСА_1, реєстраційний
номер платника податків НОМЕР_1) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (07400, АДРЕСА_2, реєстраційний
номер платника податків НОМЕР_2) 90 782
(дев`яносто тисяч сімсот вісімдесят
дві) грн 00 коп. збитків, 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім ) грн 00 коп. в
повернення судових витрат за розгляд
справи в суді І інстанції.

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (07400, АДРЕСА_1, реєстраційний
номер платника податків НОМЕР_1) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (07400, АДРЕСА_2, реєстраційний
номер платника податків НОМЕР_2) 913
(дев'ятсот тринадцять) грн 50 коп. в
повернення судових витрат за розгляд
справи в суді апеляційної інстанції.

6. Доручити господарському суду
Київської області видати накази.

7. Справу № 911/2074/14 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко