ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

22.10.2014
Справа № 907/924/14

За позовною заявою товариства з
обмеженою відповідальністю „Експрес
Транспорт і Логістика", м. Мукачево

до товариства з обмеженою
відповідальністю ВТП
"Гофротара-Закарпаття", с. Павшино
Мукачівського району

про стягнення заборгованості в сумі
1977,72 грн. за надані послуги з
автомобільного перевезення

Суддя Русняк В.С.

Представники, що з'явились у судове
засідання:

від позивача - Машлак Ж.С., довіреність
від 07.10.14р.

від відповідача не з'явився

Суть спору: товариство з обмеженою
відповідальністю „Експрес Транспорт і
Логістика", м. Мукачево звернулось із
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю ВТП
"Гофротара-Закарпаття", с. Павшино
Мукачівського району про стягнення
заборгованості в сумі 1977,72 грн. за
надані послуги з автомобільного
перевезення

Представником позивача позов
підтримано, посилаючись на
підтвердження підстав позовних вимог
доданими до матеріалів справи
документальними доказами. Просить
позов задоволити.

Відповідач належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, вимоги ухвал суду від
22.09.2014р. та 08.10.2014р., не виконав, для
участі в судовому засіданні не
з'явився, про причини неявки
уповноваженого представника у судове
засідання не повідомив.

Відповідачу надіслано ухвали
господарського суду за його
місцезнаходженням згідно з зазначеною
адресою в позовній заяві, а отже
господарським судом вжито відповідних
заходів щодо належного повідомлення
відповідача про дату, час та місце
судового засідання по даній справі.

За таких обставин, суд вирішує спір в
даному судовому засіданні в порядку ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України, за наявними в справі
матеріалами.

В судовому засіданні 22.10.2014 оголошено
вступну та резолютивну частину рішення
згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Експрес Транспорт і
Логістика" (Позивач) та товариством з
обмеженою відповідальністю
виробничо-торгівельним підприємством
"Гофротара-Закарпаття" (Відповідач) 18
грудня 2013р. було укладено
договір-заявку не перевезення вантажу
автомобільним транспортом № ГТЗ 18-12-13-1.

За умовами даного договору-заявки
відповідач зобов'язався надати вантаж
до перевезення та здійснити
організацію завантаження/вивантаження
вантажу, а позивач, в свою чергу,
зобов'язався перевезти вантаж.

Зокрема, сторонами було досягнуто
згоди 19.12.2013р. здійснити перевезення
вантажу (картону у рулонах) по маршруту
Гніздичів-Павшино-Фанчиково за ціною
1800,00 грн.. Дану суму відповідач мав
перерахувати безготівковим способом
на рахунок позивача.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач, згідно замовлення свої
зобов'язання щодо надання транспортних
послуг по вищезазначеному маршруту
виконав в повному обсязі, що
підтверджується належним чином
оформленою товарно-транспортною
накладною № ГФ-0000052 від 19.12.2013р.

Претензій щодо якості та
відповідності наданих послуг
обумовлених договором-заявкою у
відповідача не було, що
підтверджується актом виконаних робіт
№ 746 від 19.12.2013р., який був підписаний
обома сторонами.

За вказаними перевезеннями
відповідно до акту виконаних робіт
позивачем відповідачу був виставлений
рахунок № 312/05/16/166 від 19.12.2013р. на суму
1800,00 грн.

Однак, відповідач взятого на себе
зобов'язання щодо проведення оплати за
надані йому послуги своєчасно та в
повному розмірі не виконав, в зв'язку з
чим в день звернення позивача з даним
позовом заборгованість відповідача
становить 1800 грн.

З метою досудового врегулювання
спору позивачем відповідачеві була
надіслана претензія щодо невиконання
зобов'язань з оплати транспортних
послуг № 122 від 02.06.2014р. з проханням
перерахувати наявну заборгованість на
рахунок позивача, однак належного
реагування від відповідача не було.

У відповідності до ст. 181
Господарського кодексу України
укладення господарських договорів
допускається у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 525
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За своєю правовою природою
відносини між сторонами є договором
транспортного експедирування в
розумінні статті 929 Цивільного кодексу
України. Відповідно до ст. 929 Цивільного
кодексу України за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Умови договору транспортного
експедирування визначаються за
домовленістю сторін, якщо інше на
встановлено законом, іншими
нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч. 2 ст. 12 Закону
України „Про транспортно -
експедиторську діяльність" клієнт
зобов'язаний у порядку, передбаченому
договором транспортного
експедирування, сплатити належну плату
експедитору, а також відшкодувати
документально підтверджені витрати,
понесені експедитором в інтересах
клієнта в цілях виконання договору
транспортного експедирування.

Відповідно до статті 530
Цивільного кодексу України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь - який час.
Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

В даному випадку, відповідачем не
виконано в установлені договором -
заявкою строки зобов'язання по оплаті
за надані йому послуги, заборгованість
в сумі 1800,00 грн. підтверджена
матеріалами справи, судом
проаналізована, відповідачем не
спростована, а отже підлягає стягненню
з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний оплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За прострочку виконання
грошового зобов'язання відповідачу на
підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України нараховано на прострочену
заборгованість за період з 09.06.14р.р. по
09.09.2014р. суму 35,95 грн. - 3% річних, а також
суму - 39,60 грн. - інфляційних втрат.

Вимоги в частині нарахувань 3%
річних та інфляційних втрат суд визнає
заявленими в обґрунтованому розмірі, з
правомірних підстав, а отже такими, що
підлягають до задоволення.

В частині нарахування пені в
розмірі 102,17 грн. в позові слід
відмовити, оскільки в договорі-заявці
№ГТЗ 18-12-13-1 від 18.12.2013р. сторони не
встановлювали пеню за прострочку
платежу, а тому відсутні підстави для
її стягнення.

Таким чином, позов підлягає
задоволенню частково. Стягується сума
1875,55 грн., з яких 1800,00 грн. основна
заборгованість, 35,95 грн. - 3% річних, 39,60
грн. інфляційні втрати.

У відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір пропорційно
розміру задоволених позовних вимог у
розмірі 1732,62 грн. підлягає віднесенню
на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю
виробничо-торгівельного підприємства
"Гофротара-Закарпаття" (89600,
Закарпатська область, Мукачівський
район, с. Павшино, вул. А. Волошина, 8, код
ЄДРЮОФОП 32513926 ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю " Експрес
Транспорт і Логістика" ( 89600,
Закарпатська область, м. Мукачеве, вул.
16 Липня, буд. 17, ) суму
1875,55 грн. ( одна тисяча вісімсот
сімдесят п'ять грн. 55 коп.), з яких 1800,00
грн. основна заборгованість, 35,95 грн. - 3%
річних, 39,60 грн. інфляційні втрати, а
також 1732,62 грн. ( одна тисяча сімсот
тридцять два грн. 62 коп.) відшкодування
судових витрат. Видати наказ.

3. В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку,
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Повний текст рішення складено 23.10.14

Суддя
Русняк В.С.