м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Комунального
підприємства Печерського району м.
управління нежитловим фондом
Печерського району міста Києва"
до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 37 046,85 грн.
Суддя О. В. Мандриченко
Від позивача: Богомаз А.К.,
представник, довіреність № 1 від 08.01.2014
Від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з
відповідача 33 289,01 грн. заборгованості
за договором № 1083/608 від 30.09.2010 року та 3
757,84 грн. заборгованості за договором
№1123/608-к від 30.09.2014 року, а також 1 827,00
грн. витрат по сплаті судового збору з
мотивів, вказаних у позовній заяві.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 09.07.2014 року порушено провадження у
призначено на 26.08.2014 року.
У судовому засіданні 26.08.2014 року у
Розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Борисенко І. І.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження суддею
Розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
для розгляду судді Мандриченку О. В.,
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до провадження суддею
Мандриченком О. В., слухання справи
призначено на 23.09.2014 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.09.2014 року слухання справи
відкладено до 14.10.2014 року.
Через відділ канцелярії
господарського суду 10.10.2014 року позивач
подав заяву про збільшення позовних
вимог, у якій просить суд стягнути з
відповідача 57 682,50 грн. заборгованості
за договором № 1083/608 від 30.09.2010 року та 3
757,84 грн. заборгованості за договором
№1123/608-к від 30.09.2014 року.
Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог.
Відповідно до п.п. 3.10., 3.11. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачені частиною ч. 4 ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. У разі прийняття
судом зміни (в бік збільшення або
зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення.
Приймаючи до уваги, що вищевказана
заява про збільшення позовних вимог не
суперечить вимогам ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за необхідне
прийняти її до розгляду та
задовольнити, у зв'язку з чим спір у
даній справі вирішується виходячи з
У судовому засіданні 14.10.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити у
повному обсязі з урахуванням заяви про
збільшення позовних вимог.
Відповідач був належним чином
повідомлений про час, день і місце
розгляду справи, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
поштового відправлення, що підтверджує
факт отримання відповідачем ухвали
господарського суду.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
Згідно статті 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове
засідання своїх повноважних
представників та не надав письмовий
відзив на позовну заяву.

З огляду на неявку представника
відповідача в судове засідання,
господарський суд враховує, що за
змістом ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.

За приписами ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
керуючись принципами розумності
строків судового провадження, за
висновками суду, у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, внаслідок чого справа може бути
розглянута за наявними у ній
документами відповідно до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, а неявка представника
відповідача не перешкоджає вирішенню
справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" об'єктом оренди є нерухоме майно
(будівлі, споруди, приміщення) (п. 1 ст. 4
Закону) орендодавцями є органи,
уповноважені органами місцевого
самоврядування, управляти нерухомим
майном, яке перебуває у комунальній
власності (ст. 5 Закону).

Між Комунальним підприємством
"Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Печерської районної у місті Києві ради"
(орендодавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (орендар) 30.09.2010 р.
було укладено договір № 1083/608 оренди
нерухомого майна (будівель, споруд,
приміщень) комунальної власності
територіальної громади Печерського
району м. Києва (далі - договір-1).

Відповідно до п. 1.1. договору-1
орендодавець на підставі
розпорядження Печерської районної у
місті Києві державної ради № 316/1-р від
20.09.2010 передав, а орендар, як переможець
конкурсу, прийняв в орендне
користування вбудоване нежитлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 74,3 кв. м. підвал для
розміщення складу непродовольчих
товарів.

Також 30.09.2010 між Комунальним
підприємством "Дирекція з управління
та обслуговування житлового фонду
Печерської районної у місті Києві ради"
(Дирекція) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (користувач) було
укладено договір № 1123/608-к (далі -
договір-2), за умовами якого останній
прийняв у тимчасове користування за
плату місця спільного користування за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 9 кв.
м.

Згідно п. 1.4. статуту Комунального
підприємства Печерського району м.
Києва "Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва" останній є правонаступником
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду Печерської районної у
місті Києві ради".

Спір виник в зв'язку з тим, що
відповідачем в порушення умов
договорів не було у повному обсязі
сплачено вартість послуг оренди
приміщень за період з 01.12.2013 по 30.09.2014 р.
та місць спільного користування за
період з 01.12.2013 по 30.04.2014, в зв'язку з чим
у відповідача виникла заборгованість
перед позивачем в розмірі 57 682,50 грн. за
договором-1 та відповідно 3 757,84 грн. за
договором-2.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк
встановлений договором найму.

Згідно з п. 3.2.1. договору-1 орендодавець
зобов'язаний передати орендарю об'єкт
оренди по акту прийому-передачі у день
укладення договору оренди.

Відповідно до акту прийому-передачі
від 30.09.2010 р. орендодавець передав, а
орендар прийняв в користування майно -
загальною площею 74,3 кв. м., що розміщене
за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до приписів ст. 10
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" термін, на який
укладається договір оренди є істотною
умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Пунктом 9.1. договору-1 та пунктом 6.1.
договору-2 сторонами встановлено
термін їх дії з 30.09.2010 до 30.09.2012.

Згідно зі ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

27.03.2013р. Господарським судом м. Києва у
справі № 910/1504/13 прийнято рішення, яким
зобов'язано Фізичну особу-підприємця
ОСОБА_1 звільнити нежитлове приміщення
площею 71,2 кв. м. в будинку АДРЕСА_1 та
повернути приміщення КП «Дирекція
Печерського району».

Позивач зазначає, що станом на день
розгляду справи у зв'язку із
закінченням терміну дії договорів
приміщення по акту приймання-передачі
згідно п. 5.5. Договору 1 та п. 2.4.9.
Договору 2, ст. 785 ЦК України, ст. 27 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" відповідач не
повернув та продовжує надалі
користуватися приміщеннями наданими
йому по договору оренди та договору
платного користування не вносячи
орендної плати.

Відповідач належних доказів
звільнення приміщенням суду не надав.

13.10.2010 сторонами укладено угоду № 1 до
договору-1, а саме зменшено розмір
орендованої площі з 74,3 кв. м. до 71,2 кв. м.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" строки внесення
орендної плати визначаються у
договорі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України з наймача справляється
плата, за користування майном, розмір,
якої встановлюється договором оренди.

Згідно п. 4.1. договору-1 за користування
об'єктом оренди орендар сплачує
орендодавцю орендну плату, незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності, розрахунок якої
здійснюється на підставі Методики
розрахунку і порядку використання
орендної плати за користування майном
територіальної громади Печерського
району м. Києва, що затверджена
рішенням Печерської районної у місті
Києві ради № 105 від 12.06.2003, зі змінами та
доповненнями до неї, внесеними
рішенням районної ради № 14 від 19.10.2006, і
яка разом з ПДВ за перший місяць оренди
становить 5 000,00 грн.

Угодою № 1 до договору-1 сторони внесли
зміни до п. 4.1. договору-1 та визначили
розмір орендної плати за перший місяць
оренди разом з ПДВ в сумі 4 930,45 грн.

Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати за попередній місяць на індекс
інфляції, опублікований у поточному
місяці (п. 4.2. договору-1).

Згідно п. 3.1. договору-2 суми сплати по
договору за перший місяць складає
разом з ПДВ 655,21 грн.

Розмір плати за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної плати за
попередній місяць на індекс інфляції,
опублікований у поточному місяці (п. 3.2.
договору-2).

Пункт 5 статті 762 Цивільного кодексу
України визначає, що плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Згідно п. 4.5. договору-1 платежі за
поточний місяць, що зазначені у п. 4.1.
цього договору, вносяться орендарем на
рахунок орендодавця до 20-го числа
поточного місяця.

Пунктом 3.4. договору-2 визначено, що
плата за користування об'єктом за
поточний місяць, що зазначена в п. 3.1.
цього договору вноситься користувачем
на рахунок Дирекції до 20 числа
поточного місяця.

Всупереч вищеназваному договірному
зобов'язанню відповідач не виконав
своїх обов'язків в частинні внесення
орендної плати за користування
приміщеннями та місцями спільного
користування, в результаті чого
виникла заборгованість що за
обґрунтованими розрахунками позивача,
які неоспорені відповідачем, разом
становить 61 440,34 грн.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" однією із істотних умов договору
оренди та основним обов'язком орендаря
є сплата орендних платежів з
урахуванням індексу інфляції.

Статтею 18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
визначається, що орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно п. 3.4.10 договору-1 та п. 2.4.10
договору-2 відповідач зобов'язаний
щомісяця сплачувати орендні платежі.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України), якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості зі сплати орендної
плати у розмірі 61 440,34 грн. є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідач
доказів на спростування обставин,
повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Комунального підприємства
Печерського району м. Києва "Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва" є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Комунального підприємства
Печерського району м. Києва "Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва" (01010, м.
Київ, пров. Січневий, 9, )
61 440 (шістдесят одну тисячу чотириста
сорок) грн. 34 коп. заборгованості та 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. витрат на сплату судового збору.
Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко

Дата складання рішення 20.10.2014 р.