ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16.10.14 №910/22059/14. Суддя Яковенко А.В.,
розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Офіс Бізнес Груп"

до Приватного підприємства "Нива-В.Ш.";
Державної виконавчої служби України

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Офіс Бізнес Груп"
звернулось до Господарського суду
міста Києва із позовом до Приватного
підприємства "Нива-В.Ш."; Державної
виконавчої служби України про
зобов'язання вчинити дії.

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов
висновку, що позовна заява без номеру
від 13.10.2014 (вх. №22059 від 13.10.2014) і додані
до неї документи підлягають поверненню
позивачеві без розгляду з наступних
підстав:

Пунктом 2 частини другої статті 54
Господарського процесуального кодексу
України передбачено, що позовна заява
повинна містити, зокрема, найменування,
місцезнаходження, ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб).

Як визначено ст. 93 ЦК України
місцезнаходженням юридичної особи є
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені. Відомості про місцезнаходження
юридичної особи включається до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (ст. 17
Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців").

Згідно абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суд
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 №18 у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб'єкта господарювання.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
повного найменування сторін, їх
поштових адрес.

Фактично у позовній заяві без номеру
від 13.10.2014 (вх. №22059 від 13.10.2014) у якості
місцезнаходження відповідача
(Приватного підприємства "Нива-В.Ш.")
вказано наступну адресу: 01033, м. Київ,
вул.. Паньківська, 5.

Втім, як встановлено судом, на підставі
даних з Єдиного державного реєстру
інформаційного ресурсу юридичною
адресою відповідача (Приватного
підприємства "Нива-В.Ш.") є: 21000,
Вінницька обл., м. Вінниця, вул.
КРОПИВНИЦЬКОГО, 12/1.

Також судом прийнято до уваги
Постанову Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", зокрема, абзацу 1 п.
3.5, де зазначено, що недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК. Так, позовна заява підлягає
поверненню без розгляду, якщо
позивачем не вказано повне
найменування сторін та їх поштових
адрес, або позовну заяву підписано не
уповноваженою належним чином особою чи
особою, посадове становище якої не
вказано, або прокурор не зазначив
орган, уповноважений здійснювати
відповідні функції держави у спірних
відносинах, або позовна заява не
підписана позивачем.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26 грудня 2011 року
N18 подані сторонами копії документів,
виготовлені з використанням технічних
засобів (фотокопії тощо), засвідчуються
підписом особи, яка їх виготовила або
яка перевірила їх на відповідність
оригіналам, із зазначенням її прізвища,
ініціалів та посади (якщо вона є
посадовою особою) та з прикладенням
печатки (за її наявності).

Відповідно до пункту 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затв. Наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
№55) відмітку про засвідчення копії
документа складають зі слів "Згідно з
оригіналом", назви посади, особистого
підпису особи, яка засвідчує копію, її
ініціали та прізвища, дати засвідчення
копії і проставляють нижче реквізит
"підпис". Така відмітка проставляється
на кожному аркуші засвідченої копії
документа.

Додані до позовної заяви без номеру від
13.10.2014 (вх. №22059 від 13.10.2014) докази не
засвідчені належним чином, оскільки на
останніх відсутні відмітки відповідно
до вказаних вище вимог, а саме назви
посади особи, яка засвідчує копії, її
ініціали та прізвище, дати засвідчення
копії.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України
до позовної заяви додаються матеріали,
які підтверджують сплату судового
збору у встановленому порядку та
розмірі.

Згідно п. 2.20. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№7 "Про деякі питання практики
застосування розділу 6 Господарського
процесуального кодексу України" чинним
законодавством не встановлено якихось
спеціальних вимог щодо оформлення
платіжних документів, за якими
перераховуються суми судового збору.
Отже, таке перерахування здійснюється
за загальними правилами згідно з
вимогами Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні" і
відповідних нормативно-правових актів
Національного банку України.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції "Про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті" затвердженої
Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 №22
платіжне доручення оформляється
платником за формою, наведеною в
додатку 2 до вказаної Інструкції,
згідно з вимогами щодо заповнення
реквізитів розрахункових документів,
що викладені в додатку 8 до вказаної
Інструкції.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту
№40 платіжного доручення (М.П.)
ставиться відбиток печатки платника,
зразок якої заявлений банку платника в
картці зі зразками підписів та
відбитка печатки, для - реквізиту №41
(підписи платника) ставляться підписи
(підпис) відповідальних осіб платника,
які повноважені розпоряджатися
рахунком і зразки підписів яких
заявлені банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка печатки,
для - реквізиту №51 (дата виконання)
зазначаються число, місяць та рік
списання коштів з рахунку платника
цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число
зазначається цифрами ДД, місяць -
словами, рік - цифрами РРРР, які
засвідчуються підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

Однак, до позовної заяви без номеру від
13.10.2014 (вх. №22059 від 13.10.2014) позивачем
додане платіжне доручення №14 від 02.10.2014
на загальну суму 73 080,00 грн., в якості
доказу сплати судового збору, яке не
оформлене належним чином, а саме на
зазначеному платіжному дорученні
відсутні підписи відповідальних осіб
та відбиток печатки платника
(позивача).

Абзацем 3 п. 2.22. зазначеної вище
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України
встановлено, що за відсутності у
відповідному платіжному документі
належних платіжних реквізитів або
неправильного їх зазначення заява
(скарга) так само повертається
господарським судом без розгляду.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави вважати, що заявником додані
до позовної заяви передбачені п. 3 ст. 57
ГПК України документи.

Відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України - не
подано доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що позивач, прокурор чи
його заступник зобов'язані при поданні
позову надіслати сторонам копії
позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів ст.
ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального
кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Фактично до позовної заяви без номеру
від 13.10.2014 (вх. №22059 від 13.10.2014) додано
копію фіскального чеку відділення
поштового зв'язку №8609 від 08.09.2014 та
описи вкладення у цінний лист від
08.09.2014, з яких вбачається, що позивачем
надіслано позовну заяву із додатками
до неї на адресу Приватного
підприємства "Нива-В.Ш." - 01033, м. Київ,
вул.. Паньківська, 5, за якою відповідач
не знаходиться, таким чином у наданих
матеріалах відсутні докази на
підтвердження надання послуг
поштового зв'язку.

Доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів за його юридичною адресою
(адресою органу або особи, які
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступають
від її імені) позивачем не надано.

Не надано позивачем і доказів того, що
станом на день звернення до суду з
даним позовом, відповідач знаходиться
за адресою на яку скеровано копію
позовної заяви.

Дані обставини є суттєвими, оскільки
нормами ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на
те, що заявником не дотримано вимоги
ст.ст 54, 56, 57 Господарського
процесуального кодексу України,
враховуючи, що приписи ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України носять імперативний характер,
суд дійшов висновку, що викладені
обставини є підставою для повернення
позовної заяви відповідно до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Проаналізувавши всі наведені вище
обставини, суд дійшов висновку, що
позовна заява не може бути прийнята до
розгляду та підлягає поверненню.

Керуючись п.п. 2, 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63, ч. 3 ст. 63,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути
позивачеві без розгляду.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку
передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя

А.В.Яковенко