ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" жовтня 2014 р. Справа № 5017/2208/2012

За скаргою: Науково-виробничого
підприємства "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю на бездіяльність
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції у справі
№5017/2208/2012

За позовом: Науково-виробничого
підприємства "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю;

до відповідачів: 1) Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Домінікана";

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИН АГРО";

про стягнення 168 647грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від НВП "НИВА" у вигляді ТОВ (скаржника):
не з'явився;

від ТОВ "Домінікана": не з'явився;

від ТОВ "ВИН АГРО": не з'явився;

від суб'єкта оскарження: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: розглядається в порядку ст.
121-2 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 12.10.2012р. (суддя Меденцев П.А.)
у справі №5017/2208/2012 позов
Науково-виробничого підприємства
"НИВА" у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю задоволено повністю,
стягнуто солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Домінікана" та Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИН АГРО" на користь
Науково-виробничого підприємства
"НИВА" у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю грошову суму
(основного боргу) у розмірі 127 128,30 грн.,
пеню у розмірі 7 908,07грн., штраф у розмірі
12 712,83 грн., 40% річних від простроченої
суми - 20 897,80 грн. та суму судового
збору у розмірі 3 374 грн.

30.10.2012р. на примусове виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 12.10.2012р. був виданий відповідний
наказ.

05.08.2014р. Науково-виробниче підприємство
"НИВА" у вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю звернулось до
господарського суду Одеської області
зі скаргою на бездіяльність
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції у справі
№5017/2208/2012, в якій, з урахуванням
уточнень до скарги (а.с.112-115), просить
суд скасувати постанову про відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа від 15.04.2014р. ВП №43124631,
винесену старшим державним виконавцем
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Дячук В.В.;
визнати дії старшого державного
виконавця Замостянського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Дячук В.В. щодо винесення
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 15.04.2014р. ВП
№43124631 незаконними; зобов'язати
Замостянський відділ державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції здійснити
примусове виконання рішення
господарського суду Одеської області
№5017/2208/2012 від 12.10.2012р. та сплатити
позивачу 172 021 грн., присуджених за ним;
визнати неправомірною бездіяльність
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції по
виконанню рішення господарського суду
Одеської області №5017/2208/2012 від 12.10.2012р.

В обґрунтування зазначеної скарги
скаржник зазначає, що з метою виконання
рішення господарського суду Одеської
області від 12.10.2012р. Науково-виробниче
підприємства "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю повторно звернулось
до Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції із заявою
про відкриття виконавчого провадження.

20.05.2014р. НВП "НИВА" у вигляді ТОВ від
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції було
отримано листа з постановою про
відмову у відкритті виконавчого
провадження

Вказана постанова винесена на підставі
п.8 ч.1 ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження" та вмотивована
там, що у виконавчому документі
зазначено два боржника, а це є
обставиною, що виключає здійснення
виконавчого провадження.

При цьому, скаржник звертає увагу суду
на те, що вказана постанова від 15.04.2014р.
була надіслана на його адресу
супровідним листом 16.05.2014р.

Крім того, у скарзі НВП "НИВА" у вигляді
ТОВ просить суд поновити пропущений
строк для оскарження постанови, з
огляду на те, що ним вперше скаргу було
подано вчасно без пропуску строку,
однак суддею Демешиним О.А. вказана
скарга була повернута без розгляду на
підставі п.6 ч.1 ст. 63 ГПК України, у
зв'язку із тим, що до скарги не було
додано доказів відправки відповідачам
та суб'єкту оскарження копії скарги та
доданих до неї документів.

Розпорядженням заступника керівника
апарату суду від 05.08.2014р. у зв'язку з
відсутністю судді Меденцева П.А., що
може мати наслідком порушення строку
розгляду скарги, призначено повторний
автоматичний розподіл, за результатом
якого вказану скаргу розподілено судді
господарського суду Одеської області
Щавинській Ю.М.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.08.2014р. суддею Щавинською
Ю.М. скаргу Науково-виробничого
підприємства "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю на бездіяльність
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції у справі
№5017/2208/2012 прийнято та призначено до
розгляду у судовому засіданні.

У судове засідання 15.10.2014р. скаржник не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
скарги був повідомлений у попередньому
судовому засіданні, про що свідчить
відповідна відмітка у повідомленні про
відкладення (а.с.120). У попередніх
засіданнях вимоги скарги підтримав у
повному обсязі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Домінікана" про час
та місце розгляду скарги повідомлений
належним чином шляхом надсилання
судових ухвал на юридичну адресу, у
судові засідання не з'явився, про
поважність причин відсутності не
повідомив.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВИН АГРО" у судові
засідання не з'явилося, незважаючи на
належне завчасне повідомлення про час
та місце судових засідань, що
підтверджується поштовими
повідомленнями про вручення судових
ухвал (а.с.89, 94, 111, 128), про причини
нез'явлення суд не повідомив.

Замостянський відділ державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції про час та
місце проведення судових засідань
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення (а.с.88, 95, 110, 129), в
судові засідання не з'явився,
клопотання про розгляд скарги без його
участі не надав.

Приймаючи до уваги, що відповідно до ст.
121-2 ГПК України неявка боржника,
стягувача чи представника органу
Державної виконавчої служби в судове
засідання не є перешкодою для розгляду
скарги, суд вважає за можливе
розглянути скаргу без участі НВП "НИВА"
у вигляді ТОВ, ТОВ "Домінікана", ТОВ "ВИН
АГРО" та Замостянського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши наявні докази у
сукупності та надавши їм відповідну
правову оцінку, суд дійшов наступних
висновків:

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України скарги
на дії чи бездіяльність органів
Державної виконавчої служби щодо
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно п. 9.7. постанови пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
встановлений у частині першій статті
121-2 ГПК України десятиденний строк для
подання скарги є процесуальним і тому
відповідно до вимог статті 53 ГПК
України може бути відновлений за
наявності поважних причин його
пропуску та на підставі заяви
скаржника, яка подається одночасно зі
скаргою або викладається в останній у
вигляді клопотання.

В якості підстав поновлення
пропущеного строку на оскарження
постанови скаржник зазначає, що ним
вперше було подано скаргу вчасно
27.05.2014р., одразу після отримання скарги,
яка надійшла 20.05.2014р. Разом з тим,
вказана скарга суддею Демешиним О.А.
була повернута, у зв'язку із неналежним
оформленням.

Вирішуючи питання щодо поновлення
строку для оскарження постанови, суд
зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 13
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" судові рішення, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.

Виконання судового рішення є
невід'ємною складовою права кожного на
судовий захист і охоплює, зокрема,
законодавчо визначений комплекс дій,
спрямованих на захист і відновлення
порушених прав, свобод, законних
інтересів фізичних та юридичних осіб,
суспільства, держави; невиконання
судового рішення загрожує сутності
права на справедливий розгляд судом.

Господарський суд, вирішуючи вказане
питання, бере також до уваги практику
Європейського суду з прав людини, який,
зокрема, в рішенні у справі "Шмалько
проти України" від 20 липня 2004 року
вказав, що право на виконання судового
рішення є складовою права на судовий
захист, передбаченого статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, для цілей якої
виконання рішення, ухваленого
будь-яким судом, має розцінюватися як
складова частина судового розгляду
(пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є
конституційною гарантією прав і свобод
людини і громадянина, а обов'язкове
виконання судових рішень - складовою
права на справедливий судовий захист.

За таких обставин, приймаючи до уваги,
що без здійснення державним
виконавцем, передбачених чинним
законодавством, виконавчих дій, НВП
"НИВА" у вигляді ТОВ буде позбавлено
можливості виконання рішення, що
призведе до порушення конституційних
прав, з огляду на основоположний
принцип доступності судового розгляду,
сформульований у ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, учасником якої є
Україна, суд вважає за необхідне
поновити скаржнику пропущений строк на
оскарження дій органу Державної
виконавчої служби.

Згідно до ст.121-2 ГПК України за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, яка надсилається
стягувачеві, боржникові та органові
виконання судових рішень. Ухвалу може
бути оскаржено у встановленому цим
Кодексом порядку.

При цьому, відповідно до п. 9.13 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" за результатами розгляду
скарги виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконання дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

За змістом ст.2 Закону України „Про
судоустрій та статус суддів", завданням
суду при здійсненні правосуддя, є,
зокрема, захист гарантованих
Конституцією України та законами, прав
і законних інтересів юридичних осіб.
Таким чином, підставою для задоволення
скарги на дії державного виконавця є, в
будь-якому випадку, факт порушення
вказаними діями прав та охоронюваних
законом інтересів скаржника.

Оцінюючи твердження скаржника щодо
визнання дії державного виконавця
незаконними та скасування постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" виконавче
провадження - це сукупність дій органів
і посадових осіб, визначених у ньому,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до законів
України, а також рішеннями, що
підлягають примусовому виконанню. У
Законі визначено загальний порядок
примусового виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), до
якого, зокрема, віднесено пошук майна
боржника, арешт коштів на рахунках в
банківських установах, оцінка майна та
його реалізація на прилюдних торгах
(статті 40, 57, 58, 62).

Примусове виконання рішень судів
України відбувається на основі
виконавчих документів, які є підставою
для відкриття державним виконавцем
виконавчого провадження і проведення
виконавчих дій. Такими документами є
виконавчі листи, що видаються судами;
накази господарських судів; ухвали,
постанови судів у випадках,
передбачених законом; інші документи,
визначені у частині другій статті 17
Закону.

Як встановлено судом, 05.12.2013р.
Науково-виробниче підприємство "НИВА" у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю, з метою виконання
рішення господарського суду Одеської
області від 12.10.2012р., повторно
звернулось до Замостянського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції із заявою про відкриття
виконавчого провадження (а.с.68-69).

Частиною 1 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

15.04.2014р. старшим державним виконавцем
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції Дячук В.В.
винесено постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження на
підставі п.8. ч.1 ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження".

Відповідно до пункту 8 частини 1 ст. 26
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження, зокрема, у разі наявності
інших передбачених законом обставин,
що виключають здійснення виконавчого
провадження.

При цьому, до таких обставин державний
виконавець відносить зазначення у
виконавчому документі двох боржників:
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Домінікана" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИН АГРО".

Разом з тим, суд не погоджується з
вказаним висновком державного
виконавця, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 116
Господарського процесуального кодексу
України виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом.

Частиною 4 ст. 116 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що у разі якщо судове
рішення прийнято на користь декількох
позивачів, або проти декількох
відповідачів, або якщо виконання
повинно бути проведено в різних місцях,
видаються накази із зазначенням тієї
частини судового рішення, яка підлягає
виконанню за даним наказом.

При цьому, слід відрізняти подання
позову до кількох відповідачів, які
солідарно відповідають за
зобов'язанням, коли до всіх
відповідачів пред'являється одна
вимога, від об'єднання вимог, коли до
кожного з відповідачів вимога
пред'являється самостійно.

Частиною ч. 2 ст. 18 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
у разі якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним.

Крім того, відповідно до абзацу 3
частини 1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України", якщо
кілька відповідачів, до яких було
пред'явлено вимогу, солідарно
відповідають за зобов'язанням,
господарським судом може бути видано
один наказ, в якому зазначається, що
право стягнення є солідарним (частина
друга статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження").

Враховуючи те, що Науково-виробничим
підприємством "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю у справі №5017/2208/2012
було пред'явлено одну вимогу до всіх
солідарних боржників без визначення
частки боргу кожного з них, судом
30.10.2012р. на примусове виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 12.10.2012р. у справі №5017/2208/2012 був
виданий один наказ, в якому, у
відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження",
було зазначено, що обов'язок боржників
є солідарним.

За таких обставин, приймаючи до уваги
законодавчо надану можливість суду
зазначати у виконавчому документі двох
чи більше боржників, суд доходить
висновку про неправомірність та
безпідставність відмови державним
виконавцем у відкритті виконавчого
провадження, у зв'язку з чим постанова
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції від
15.04.2014р. ВП №43124631 підлягає визнанню
недійсною, а дії щодо її винесення є
незаконними.

При цьому, слова "недійсність",
"незаконність" та "скасування" фактично
містять під собою встановлення судом
факту невідповідності процесуального
акту державного виконавця вимогам
законодавства, тобто по суті є
синонімами.

Такими чином, зазначення судом у
резолютивній частині ухвали висновків
про визнання постанови „недійсною", а
не „скасування постанови", жодним
чином не впливає на правомірність
вимог скаржника та направлено на
винесення ухвали у відповідності з
приписами постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України".

Стосовно вимог скаржника про
зобов'язання Замостянського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції здійснити примусове виконання
рішення господарського суду Одеської
області №5017/2208/2012 від 12.10.2012р. та
сплатити позивачу 172 021 грн., суд
зазначає наступне.

Визнання недійсною постанови про
відмову у відкритті виконавчого
провадження, на відміну від випадків,
передбачених ст. 51 Закону України "Про
виконавче провадження", у разі настання
яких виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів, згідно із законом, фактично, не
передбачає автоматичного відновлення
виконавчого провадження або вчинення
будь-яких дій, які мають бути здійснені
державним виконавцем в обов'язковому
порядку.

Отже виконання рішення в даному
випадку буде пов'язано з фактом
пред'явлення до виконання наказу
господарського суду Одеської області
від 30.10.2012р. При цьому, суд, ухвалюючи
рішення про визнання незаконними дії
державного виконавця та визнання
недійсною постанови, фактично висловив
свою правову позицію стосовно
незаконності відмови у прийнятті
виконавчого документу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7
постанови Пленуму Верховного суду
України "Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
органів і посадових осіб державної
виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" від
26.12.2003 р. № 14, суд не вправі
зобов'язувати зазначених осіб до
вчинення тих дій, які згідно із Законом
України "Про виконавче провадження"
можуть здійснюватися тільки державним
виконавцем або відповідною посадовою
особою державної виконавчої служби.

Таким чином, примусове виконання
рішення суду та стягнення на користь
позивача 172 021 грн., тобто дії, які
позивач просить зобов'язати зробити
державного виконавця, розуміють під
собою певний процес, що пов'язується з
поданням наказу до виконання,
відкриттям виконавчого провадження,
наданням строку на добровільне
виконання рішення суду, можливого
арешту майна боржника та вчинення
інших процесуальних дій державним
виконавцем.

За таких обставин, враховуючи
відсутність у суду повноважень щодо
зобов'язання державного виконавця
вчиняти дії, які згідно із Законом
України "Про виконавче провадження"
потребують вчинення дій іншими
учасниками процесу, суд доходить
висновку про відмову у задоволенні
вимог скаржника щодо зобов'язання
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції здійснити
примусове виконання рішення
господарського суду Одеської області
№5017/2208/2012 від 12.10.2012р. та сплатити
позивачу 172 021 грн.

При цьому, суд також відмовляє у
задоволенні вимог скаржника щодо
визнання неправомірною бездіяльності
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції по
виконанню рішення господарського суду
Одеської області №5017/2208/2012 від 12.10.2012р.,
з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. В
порушення вказаних приписів,
скаржником не доведено факту
бездіяльності ДВС, тобто невжиття
органом виконання жодних дій.
Натомість державним виконавцем
фактично було здійснено активні дії,
які виявилися у прийнятті постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відновити Науково-виробничому
підприємству "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю пропущений строк на
оскарження постанови про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
15.04.2014р. ВП №43124631.

2. Скаргу Науково-виробничого
підприємства "НИВА" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю на бездіяльність
Замостянського відділу державної
виконавчої служби Вінницького
міського управління юстиції у справі
№5017/2208/2012 задовольнити частково.

3. Визнати дії старшого державного
виконавця Замостянського відділу
державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Дячук В.В. щодо винесення
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження від 15.04.2014р. ВП
№43124631 незаконними.

4. Визнати недійсною постанову
державного виконавця Замостянського
відділу державної виконавчої служби
Вінницького міського управління
юстиції Дячук В.В. про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
15.04.2014р. ВП №43124631.

5. У задоволенні решти скарги відмовити.

Суддя
Ю.М. Щавинська