м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
«Українська страхова Група»
доПриватного акціонерного товариства
«Народна фінансово-страхова компанія
«Добробут»провідшкодування шкоди в
СуддяБорисенко І.І.
Представники: від позивача - не
з'явився;від відповідача - не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до господарського
суду з позовом до відповідача про
відшкодування матеріальної шкоди в
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач, як страховик винної в ДТП
особи, всупереч вимогам Цивільного
кодексу України та Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" не відшкодував позивачу
матеріальну шкоду, завдану
страхувальником відповідача внаслідок
Ухвала суду про порушення провадження
у справі та призначення судового
засідання була надіслана за адресою
місцезнаходження відповідача, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а саме: 04070, м. Київ,
вул. Сагайдачного/Ігорівська, буд. 10/5,
літ «А».

Проте, за зазначеною адресою
відповідача не було розшукано, а тому
конверт з вказаною ухвалою суду було
повернуто назад до суду, із відповідною
відміткою про це органу поштового
зв'язку (організація вибула).

Відповідно до статті 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається сторонам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

За встановлених обставин справи,
відповідач належним чином був
повідомлений про місце, дату та час
судових засідань.

На призначені судові засідання 23.09.2014р,
21.10.2014р. представник відповідача не
з'явився, витребуваних судом доказів не
надав, будь-яких обґрунтованих заяв чи
клопотань про відкладення судового
засідання з зазначенням підстав щодо
своєї неявки не направив.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
відповідно до статті 75 ГПК України
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.07.2012р. по на перехресті вул.
Хотинської та Заводської у м. Чернівці
була скоєна ДТП, а саме відбулося
зіткнення автомобіля "ВАЗ", д.р.н.
НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_2 та
автомобіля «Фольцваген» д.р.н. НОМЕР_2.

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_2,
керуючи автомобілем "ВАЗ", д.р.н. НОМЕР_1,
порушивши правила проїзду не
регульованих перехресть допустила
зіткнення з автомобілем «Фольцваген»
д.р.н. НОМЕР_2, чим порушила вимоги п. 16.11
ПДР України. Дані обставини
підтверджуються розгорнутою довідкою
№9034960 про дорожньо-транспортну пригоду
та постановою Садгірського районного
суду м. Чернівці (справа №3-874/2012), копії
яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль «Фольцваген» д.р.н. НОМЕР_2
(Застрахований автомобіль), який був
застрахований позивачем на підставі
Договору добровільного страхування
від 26.04.2011р. №28-0199-0157/12/0165.

На підставі вищевказаного, за умовами
Договору добровільного страхування
від 26.04.2011р. №28-0199-0157/12/0165, страхового
акту №КА-1999 від 09.08.2012р., позивачем було
виплачено страхове відшкодування в
розмірі 38 932,41 грн., що підтверджується
наявним у матеріалах справи платіжним
дорученням №9618 від 10.08.2012р.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату
страхового відшкодування, набув права
потерпілої особи в межах здійсненої
виплати.

Як вбачається з матеріалів справи,
шкоду було заподіяно водієм автомобіля
"ВАЗ", д.р.н. НОМЕР_1, яким керувала
ОСОБА_2, під час експлуатації вказаного
автомобіля, і її вину у вчиненні ДТП та
скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП
України встановлено постановою
Садгірського районного суду м.
Чернівці (справа №3-874/2012).

На час скоєння вищевказаної ДТП
(11.07.2012р.) цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_2 під час
експлуатації автомобіля "ВАЗ", д.р.н.
НОМЕР_1, на законних підставах, була
застрахована у відповідача на підставі
договору (полісу) №АА/6443523
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Вказаним договором (полісом)
передбачено, що ліміт відповідальності
за шкоду заподіяну майну третіх осіб
становить 50 000 грн., франшиза - 510 грн.,
строк дії полісу з 29.08.2011р. до 28.08.2012р.

Отже, відповідач є особою на яку
полісом №АА/6443523 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди, завданої під час
експлуатації автомобіля "ВАЗ", д.р.н.
НОМЕР_1, на час спірної ДТП.

Вартість матеріального збитку
відповідно до виставлених
рахунків-фактур №С200005333 від 13.07.2012р.,
№С200005328 від 13.07.2012р. складає 40 892,02 грн.,
та заказ-нарядів №H200006042 від 02.08.2012р.,
№H200006144 від 02.08.2012р. складає 40 884,61 грн.

Судом враховано, що відповідно до
абзацу третього пункту 3 частини 1
статті 988 ЦК України та частини 17 статті
9 Закону України "Про страхування"
страхова виплата за договором
майнового страхування і страхування
відповідальності (страхове
відшкодування) не може перевищувати
розміру реальних збитків. А згідно з
абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК
України розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

При цьому судом враховано, що Верховним
Судом України у Листі "Судова практика
розгляду цивільних справ, що виникають
з договорів страхування" від 19.07.2011 року
роз'яснено, що визначаючи розмір
заподіяної шкоди при страхуванні
наземного транспорту, суди, у разі
виникнення спору щодо визначення
розміру шкоди, повинні виходити з
фактичної (реальної) суми, встановленої
висновком автотоварознавчої
експертизи, або відповідними
документами станції технічного
обслуговування, на якій проводився
ремонт автомобіля.

Документом, який підтверджує дійсний
розмір витрат, пов'язаних з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу, є акт виконаних
робіт. Реальним же підтвердженням
виплати суми страхового відшкодування
страхувальнику, є платіжне доручення
(інший документ, який підтверджує факт
перерахування коштів на
відновлювальний ремонт).

Відтак, реальний розмір витрат,
пов'язаних з відновлювальним ремонтом
автомобіля "Фольваген", склав 40 884,61 грн.,
відповідно до заказ-нарядів №H200006042 від
02.08.2012р., №H200006144 від 02.08.2012р. Факт
виплати позивачем, як страховиком
цивільно-правової відповідальності
потерпілої у ДТП особи, страхового
відшкодування в розмірі 38 932,41грн. суду
також доведений (підтверджується
платіжним дорученням №9618 від 10.08.2012р.).

Окрім того, на підтвердження розміру
витрат необхідних відновлювального
ремонту автомобіля «Фольваген»
позивачем надано калькуляцію №КА-1999
від 23.07.2012р., що розрахована по системі
Audatex, відповідно до якої вартість
ремонту 42 576,54 грн.

Слід зазначити, що дані, зазначені у
ремонтній калькуляції №КА-1999 від
23.07.2012р., відповідають даним
встановленим в п. 4.4 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Зміст
ремонтної калькуляції не суперечить
умовам чинного законодавства України
про оціночну діяльність та чітко
відображає суму завданих збитків,
оскільки калькуляція складалась на
основі комп'ютерної програми Audatex, яка
рекомендована п. 59 додатку 8 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів.

Судом також враховано, що відповідно до
пункту 7.38 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів (затверджена
наказом Міністерства юстиції України,
Фонду державного майна України від 24
листопада 2003 року №142/5/2092;
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 24 листопада 2003 року за №1074/8395)
значення коефіцієнта фізичного зносу
(Ез) приймається таким, що дорівнює нулю
для нових складників та для складників
КТЗ, строк експлуатації яких не
перевищує 5 років - для легкових КТЗ
виробництва країн СНД та 7 років - для
інших легкових КТЗ.

З матеріалів справи вбачається, що
«Фольваген», рік випуску автомобіля -
2012, а отже на момент ДТП (11.07.2012р.) строк
його експлуатації не перевищував семи
років. Таким чином підстав для
вирахування зносу в даному випадку не
має.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до частини 18 статті 9 Закону
України "Про страхування" франшиза -
частина збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено, що
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Згідно з п. 2 полісу №АА/6443523 франшиза,
тобто сума, на яку зменшується страхове
відшкодування за шкоду, заподіяну
майну потерпілих, становить 510 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини,
умови полісу №АА/6443523, та положення
статей 12, 22, 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", статей 9, 27 Закону України "Про
страхування", статей 993, 1191 ЦК України,
відповідач повинен був відшкодувати
позивачу у встановлений законом строк
шкоду в межах ліміту його
відповідальності за спірним страховим
випадком (50 000 грн.), у межах суми, що
перейшла до позивача (38 932,41грн.), за
вирахуванням франшизи за полісом
№АА/6443523 яка дорівнює 510 грн., тобто суму
38 422,41 грн.

Отже, позов підлягає задоволенню судом
частково саме в сумі 38 422,41 грн.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
України, судовий збір покладається на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Народна
фінансово-страхова компанія
«Добробут» (04070, м. Київ, вул.
Сагайдачного/Ігорівська, буд. 10/5, літ
«А», ідентифікаційний код 31093336) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
«Українська страхова група» (03038, м.
Київ, вул. Івана Федорова, 32-А,
ідентифікаційний код 30859524) 38 422
(тридцять вісім тисяч чотириста
двадцять дві) грн. 41 коп. страхового
відшкодування, а також 1803 (одну тисячу
вісімсот три) грн. 07 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

У решті в позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.10.2014

Суддя
І.І. Борисенко