КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2014 р. Справа№ 910/6829/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Ткаченка Б.О.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Вінницькій
О.В.

за участю представників:

від позивача -Матвійчук Н.В., Дубенська
О.В.,

від відповідача 1- не з'явились,

від відповідача 2-Рубель І.В.,

від третьої особи - Лебедєва Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного підприємства "Центр
народознавства "Козак Мамай" від 06.08.2014

на рішення господарського суду міста
Києва від 23.07.2014

у справі № 910/6829/14

за позовом приватного підприємства
"Центр народознавства "Козак Мамай", м.
Київ

до 1-Державної казначейської служби
України

2- Державної виконавчої служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів: Відділ державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві

про стягнення 188290грн.71коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 (головуючий суддя -
Босий В.П., судді: Ломака В.С., Стасюк С.В.)
відмовлено в задоволенні позову ПП
«Центр народознавства «Козак Мамай»
про зворотнє стягнення з Державної
казначейської служби України
188290грн.71коп. виконавчого збору, який
неправомірно було стягнуто ВДВС
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві під час
здійснення виконавчого провадження
ВП№35283568. Суд дійшов висновку, що ДВС, на
час виконання стягнення, не порушувала,
як чинне законодавство, так і судові
рішення та наказ суду. Позивачем не
доведено та не підтверджено
відповідними доказами факту
неправомірних дій державного
виконавця під час стягнення
виконавчого збору в межах виконавчого
провадження ВП №35283568.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою в якій просив його скасувати,
позовні вимоги задовольнити. Апелянт
стверджує, що незаконними діями
державного виконавця, щодо відкриття
виконавчого провадження на підставі
документу, який не є виконавчим, що в
свою чергу призвело до протиправного
стягнення виконавчого збору, позивачу
заподіяна шкода у розмірі стягненого
виконавчого збору.

Позивачем до суду апеляційної
інстанції було подано клопотання про
витребування від третьої особи довідки
про перерахування суми виконавчого
збору, стягнутого з позивача в рамках
виконавчого провадження ВП №35283568, до
Державного бюджету України.
Розглянувши подане клопотання
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
його задоволення, оскільки учасниками
судового процесу не заперечується факт
перерахування суми виконавчого збору
до Державного бюджету України.

Відповідач 1 в судове засідання
апеляційної інстанції не з'явився, про
час і місце розгляду апеляційної
скарги повідомлений у письмовій формі
належним чином (в справі наявне
повідомлення про вручення поштового
відправлення).

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору. Неявка
представника відповідача 1 не
перешкоджає розгляду скарги, а тому
постанова приймається за наявними в
справі матеріалами, яких достатньо для
повного розгляду скарги.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши присутніх учасників
судового процесу, колегія суддів
апеляційного господарського суду
враховує наступне.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.04.2010 р. у справі № 6/225 за
позовом ТОВ "Будівельна компанія
"Нігма" до ПП "Центр народознавства
"Козак Мамай" про стягнення
4217960грн.26коп. було затверджено мирову
угоду та припинено провадження у
справі.

21.11.2012 р. головним державним виконавцем
ВДВС Солом'янського районного
управління юстиції у м. Києві Лебедєвою
Л.Ю. було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 35283568 щодо примусового виконання
ухвали господарського суду м. Києва від
19.04.2010 р. про затвердження мирової угоди
у справі господарського суду міста
Києва № 6/225.

У зв'язку з невиконанням боржником
ухвали протягом надано строку у
добровільному порядку, 28.11.2012 р. в межах
виконавчого провадження ВП №35283568,
державним виконавцем ВДВС
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві винесено постанову
про стягнення з боржника виконавчого
збору у розмірі 217 600грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.12.2012 р. скаргу Підприємства
на дії ВДВС Солом'янського районного
управління юстиції у м. Києві
задоволено, постанову ВДВС
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві про відкриття
виконавчого провадження ВП № 35283568 від
21.11.2012 р. скасовано.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 04.03.2013 р. ухвалу
господарського суду міста Києва від
24.12.2012 р. у справі №6/225 скасовано, в
задоволенні скарги відмовлено.

17.04.2013 р. на депозитний рахунок ВДВС
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві надійшли грошові
кошти, за рахунок яких було примусово
стягнуто виконавчий збір у розмірі 188
290грн.71коп., а також витрати на
проведення виконавчих дій у розмірі
241грн.34коп.

Постановою Вищого господарського суду
України від 12.06.2013 р. у справі №6/225
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 04.03.2013 р.
скасовано, а ухвалу господарського
суду міста Києва від 24.12.2012 р. залишено
без змін.

Позивач звернувся з позовом до суду про
відшкодування йому шкоди у розмірі 188
290грн.71коп., завданої протиправними
діями державного виконавця щодо
стягнення виконавчого збору. Так,
позивач зазначає, що оскільки
постанова ВДВС Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
про відкриття виконавчого провадження
ВП №35283568 скасована в судовому порядку,
стягнення виконавчого збору за
проведення такого виконавчого
провадження є незаконним.

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним з способів
захисту цивільних прав та інтересів є
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Загальні положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди втілено
у статті 1166 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам юридичної особи, а
також шкода, завдана її майну,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 56 Конституції України
кожен має право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу
України шкода, завдана фізичній або
юридичній особі незаконними рішеннями,
дією чи бездіяльністю органу державної
влади, відшкодовується державою
незалежно від вини.

Таким чином, для застосування такої
міри відповідальності, як стягнення
шкоди, згідно приписів ст. 56
Конституції України та ст. 1173
Цивільного кодексу України потрібна
наявність таких елементів складу
цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) розміру шкоди;

3) причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та шкодою.

За відсутності хоча б одного з цих
(трьох) елементів цивільна
відповідальність не настає.

Спеціальна правова конструкція ст. 1173
Цивільного кодексу України на відміну
від загальних елементів складу
цивільного правопорушення, необхідних
для наявності підстав для стягнення
шкоди, виключає такий елемент як
наявність вини.

Обґрунтовуючи свої вимоги про
стягнення збитків у розмірі 188
290грн.71коп. позивач вказує на те, що
ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.12.2013 р., залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 12.06.2013 р. у справі №6/225,
скасовано постанову про відкриття
виконавчого провадження ВП №35283568 з
виконання ухвали господарського суду
міста Києва від 19.04.2010 р. у справі №6/225.

Необхідною підставою для притягнення
органу державної влади (у даному
випадку Державної виконавчої служби
України) до відповідальності у вигляді
стягнення шкоди є факти неправомірних
дій цього державного органу, наявність
шкоди та причинний зв'язок між
неправомірними діями і заподіяною
шкодою. Причому, неправомірність
рішення, дій або бездіяльності органу
державної влади має підтверджуватись
відповідним рішенням суду, яке буде
мати преюдиційне значення для справи
про відшкодування шкоди.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що
матеріали справи не містять, а
позивачем не надано суду належних та
допустимих доказів (рішення суду) на
підтвердження факту визнання
неправомірними дій державного
виконавця щодо стягнення з позивача
виконавчого збору.

Так, постановою Київського
апеляційного господарського суду від
04.03.2013 р. ухвалу господарського суду
міста Києва від 24.12.2012 р. у справі №6/225
скасовано, в задоволенні скарги
відмовлено.

При цьому, як вбачається із банківських
виписок з рахунку позивача, грошові
кошти, частину яких було віднесено на
погашення виконавчого збору
перераховані з рахунку позивача 17.04.2013
р., тобто в період чинності постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 04.03.2013 р. у
справі №6/225 (яку було скасовано судом
касаційної інстанції 12.06.2013 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

Позивачем не доведено та не
підтверджено відповідними доказами
факту неправомірних дій державного
виконавця під час стягнення
виконавчого збору в межах виконавчого
провадження ВП №35283568. Отже, судом
першої інстанції правомірно
відмовлено в задоволенні позовних
вимог, з викладених у позові правових
підстав.

Викладені заперечення в поданій
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги. Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на фактичних обставинах та
матеріалах справи, прийняте відповідно
до норм чинного законодавства, а тому
підстави для його скасування відсутні.

При цьому суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне зазначити, що
позивач не позбавлений права
звернутись до відповідної установи з
вимогою про повернення коштів,
помилково зарахованих до державного
бюджету, в даному випадку виконавчого
збору, зокрема, врахувавши положення
Порядку повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до державного
та місцевих бюджетів, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№787 від 03.09.2013.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста
Києва від 23.07.2014 у справі №910/6829/14
залишити без змін, а апеляційну скаргу
приватного підприємства "Центр
народознавства "Козак Мамай" - без
задоволення.

2. Справу № 910/6829/14 повернути
господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
Б.О. Ткаченко

Е.О. Шевченко