ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.
Справа № 922/2246/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя
Камишева Л.М., суддя Черленяк М.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - Ковальов Д.Ю. за дорученням
№ 26/12 від 26.12.2013 року

відповідача - не з'явився

3-ї особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
відповідача (вх. № 2293Х/1-32) на рішення
господарського суду Харківської
області від 05 серпня 2014 року у справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіті Лайф 2000", м.
Харків

до Департаменту житлового
господарства Харківської міської ради,
м. Харків

3-тя особа на стороні відповідача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору - Управління державної
казначейської служби України у
м.Харкові, м.Харків

про стягнення коштів в сумі 2949874,95 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 05 серпня 2014
року (суддя Лаврова Л.С.) позов
задоволено. Стягнуто з Департаменту
житлового господарства Харківської
міської ради на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Сіті Лайф
2000" суму основного боргу 2 721596,40 грн., 3%
річних 40 488,40 грн., інфляційні витрати
187790,16 грн. та судовий збір у розмірі
58998,00 грн.

Відповідач подав апеляційну скаргу,
в якій просить рішення господарського
суду Харківської області від 05 серпня
2014 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким в позові відмовити.
Вказує на те, що він здійснив всі,
передбачені чинним законодавством дії
з оплати робіт, проте орган державного
казначейства, керуючись встановленими
лімітами та оплатою лише захищених
статей видатків бюджету, не здійснює
перерахування грошових коштів з
рахунків відповідача по всіх
незахищених видатках.

Позивач відзив на апеляційну скаргу
не надав. Його представник у судовому
засіданні його представник зазначив,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з тих підстав, що оскаржене
рішення прийняте при повному та
всебічному з'ясуванні обставин справи,
воно є обґрунтованим і відповідає як
фактичним обставинам, так і вимогам
чинного законодавства, на цій підставі
просить рішення господарського суду
Харківської області від 05 серпня 2014
року залишити без змін, а апеляційну
скаргу відповідача залишити без
задоволення. Вказує на те, що
відповідач до теперішнього часу не
сплатив жодного рахунку за Актами
виконаних робіт, підписаних у
листопаді-грудні 2012 року (т.3 а.с.3-5).

3-тя особа у судове засідання не
з'явилась, 03.09.2014 року та 21.10 2014 року
подала через канцелярію суду відзив на
апеляційну скаргу, в якій просить
розглянути справу без участі його
представника за наявними матеріалами.
Вказує на те, що у серпні 2014 року
управлінням Державної казначейської
служби України у м.Харкові здійснено
повністю оплату за незахищеними
видатками, які були надані
Департаментом житлового господарства
Харківської міської ради (т.3 а.с.19-21).

У судове засідання 21 жовтня 2014 року
представник відповідача вдруге не
з'явився, витребуваних ухвалами суду
від 22 серпня 2014 року та 04 вересня 2014
року документів суду не надав.

21.10.2014 року його представник
Горобинська Н.М. подала через
канцелярію суду клопотання про
продовження строку розгляду справі та
відкладення розгляду апеляційної
скарги, у зв'язку з неможливістю
прибуття у судове засідання його
представників, посилаючись на те, що
представник Зінченко Т.С. перебуває на
лікарняному, а представник Горобинська
Н.М. знаходиться у щорічній відпустці з
20.10.2014 року по 24.10.2014 року. При цьому
доказів в обґрунтування заявленого
клопотання не надав.

Представник позивача заперечує проти
заявленого клопотання, посилаючись на
те, що позивач штучно затягує розгляд
апеляційної скарги по даній справі,
просить здійснювати розгляд
апеляційної скарги без участі
представника відповідача,
повідомленого належним чином про час
та місце проведення судового
засідання.

Розглянувши клопотання відповідача,
з урахуванням думки представника
позивача, приймаючи до уваги, що
розгляд апеляційної скарги вже
відкладався за клопотанням
відповідача, колегія суддів відмовила
у задоволенні клопотання відповідача
про продовження строку розгляду
апеляційної скарги у зв'язку з
необґрунтованістю, оскільки
відповідач мав можливість забезпечити
явку в судове засідання іншого
представника.

Приймаючи до уваги належне
повідомлення сторін про час та місце
проведення судового засідання, колегія
суддів вважає можливим розглядати
апеляційну скаргу у справі відповідно
до ст.75 ГПК України без участі
представників відповідача та третьої
особи за наявними в матеріалах справи
документами.

Розглянувши наявні матеріали
справи, перевіривши повноту
встановлених судом першої інстанції
обставин та докази на їх підтвердження,
юридичну оцінку, правильність
застосування господарським судом
Харківської області норм
матеріального та процесуального права
та доводи апеляційної скарги в межах
вимог, передбачених ст. 101 ГПК України,
заслухавши пояснення представника
позивача, колегія суддів встановила
наступне.

Як встановлено господарським судом
та вбачається з матеріалів справи,
29.10.2012 року між ТОВ "Сіті Лайф 2000"
(виконавець) та Департаментом
житлового господарства Харківської
міської ради (замовник) укладено
Договір №369 про закупівлю послуг за
державні кошти (т.1 а.с.10-12).

Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець
зобов'язується у 2012 році надати
Замовникові послуги в рослинництві
(знос сухих та аварійних дерев) код за
ДКПП 016-97:01.41.1, зазначені в документації
конкурсних торгів, а Замовник прийняти
та оплатити такі послуги.

Згідно з п. 3.1. Договору ціна цього
Договору визначена договірною ціною і
пропозицією конкурсних торгів та
становить: 2721600,00 грн., у тому числі - 453
600,ОС1 грн., за 1 мЗ - 720 грн., у тому числі
ПДВ - 120 грн.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 Договору
розрахунки проводяться шляхом оплати
замовником після підписання сторонами
акту приймання виконаних робіт за
типовими формами №№ КБ-2, КБ-3. Акти
приймання виконаних робіт за типовими
формами №№ КБ-2, КБ-3 замовнику
пред'являються не пізніше 15 числа
наступного місяця після виконання
зобов'язань.

У п. 4.5. Договору сторони зазначили,
що розрахунки за надані послуги
здійснюються на підставі Бюджетного
кодексу України по мірі надходження
коштів з бюджету в межах відповідних
асигнувань на наданий предмет
закупівлі. У разі затримки бюджетного
фінансування розрахунок за надані
послуги здійснюється протягом 7
банківських днів з дати отримання
замовником бюджетного призначення на
фінансування закупівлі на свій
реєстраційний рахунок.

Відповідно до п.5.1 Договору термін
надання послуг : жовтень-грудень 2012
року.

У п.10.1 договру сторони визначили,
що цей Договір набирає чинності з дня
підписання договору і діє до 31.12.2012
року, але до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань зха
договором.

27.12.2012 року сторони підписали
Додаткову угоду № 1 до Договору № 369 від
29.10.2012 року, з п.1 якої вбачається, що
зменшено суму Договору на 3,60 грн. (три
грн. 60 коп.), тобто загальна ціна склала 2
721 596,40 грн. (т.1 а.с.13).

На виконання умов Договору ТОВ "сіті
Лайф 2000" надані послуги на загальну
суму 2 721 596,40 грн., про що складено Акти
приймання виконаних робіт №КБ-2в та №
КБ-3, які підписані повноважними
представниками сторін та їх підписи
скріплені печатками підприємств (т.1
а.с. 16-154, т.2 а.с.1-46).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, в порушення умов Договору,
свої зобов'язання за договором не
виконав, оплату за надані послуги не
здійснив, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 2 721 596,40 грн.

19.11.2013 року, з метою врегулювання
питання щодо погашення заборгованості,
позивач звернулось до відповідача з
претензією №19/11-01, в якій просив
сплатити існуючу заборгованість у
семиденний строк з дня отримання
претензії (т.2 а.с.47).

З Листа №7722/0/90-13 від 28.11.2013 року
вбачається, що відповідач існування
заборгованості перед ТОВ "Сіті Лайф 2000"
у розмірі 2 721 596,40 грн. визнав та
повідомив про те, що розрахунок не
здійснений з вини Державної
казначейської служби України (т.2
а.с.48,49).

В зв'язку з тим, що протягом тривалого
періоду розрахунок за Договором
відповідач не здійснив, ТОВ "Сіті Лайф
2000" звернулось до господарського суду з
даним позовом, який задоволено в
повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого господарського
суду, викладеними у рішенні по даній
справі, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договір це
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст.193
Господарського кодексу України та ст.
526 Цивільного кодексу України, яка
містить аналогічні положення:
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

В апеляційній сказі відповідач
стверджує, що вжив всі необхідні заходи
та дії для виконання умов договору, а
обставини, зазначені у позовній заяві,
виникли з підстав, за які відповідач не
може нести відповідальність, у зв'язку
з тим, що орган державного казначейства
не здійснює перерахування грошових
коштів з рахунків відповідача по всіх
незахищених видатках.

Колегія суддів ставиться критично до
тверджень відповідача з наступних
підстав.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка
порушила зобов'язання, звільняється
від відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не надав ні суду першої, ні
суду апеляційної інстанції доказів
підтверджуючих наявність випадку або
непереборної сили, недодержання своїх
обов'язків контрагентами відповідача
або відсутність на рахунках
відповідача в Управлінні державної
казначейської служби України у м.
Харкові необхідних коштів.

З відзиву на апеляційну скарги
Управління державної казначейської
служби України у м.Харкові вбачається,
що оплату за незахищеними видатками,
поданими Департаментом житлового
господарства Харківської міської ради,
Управлінням державної казначейської
служби України у м.Харкові здійснено
повністю у серпні 2014 року (т.3 а.с.19-21).

У п. 5 оглядового листа Вищого
господарського суду України від 18.02.2013
№ 01-06/374/2013 "Про практику вирішення
спорів, пов'язаних із виконанням
договорів підряду" зазначено, що
відсутність бюджетних коштів,
передбачених у видатках державного
бюджету України, не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення зобов'язання. Посилання
замовника на відсутність бюджетного
призначення на фінансування робіт за
договором підряду не може бути
підставою для звільнення замовника від
обов'язку оплати відповідних робіт,
оскільки в разі відсутності коштів для
оплати замовник був вправі та мав
фактичну можливість призупинити
виконання умов договору з моменту
виявлення відсутності коштів для
оплати робіт, а не приймати їх
результати. А тому, відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
бездіяльність відповідача як
замовника і не є підставою для
звільнення від відповідальності за
порушення договірного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в
рішенні Європейського суду з прав
людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та
Оліус проти України" від 18.10.2005 та в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 № 11/446, яка за приписами статті 128
ГПК України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України; суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, що
відповідачем не виконано.

Приймаючи до уваги, що відповідач
не надав ні суду першої інстанції, ні
суду апеляційної інстанції доказів
сплати заборгованості за Договором №
369 від 29 жовтня 2012 року, колегія суддів
вважає, що господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача
основного боргу у розмірі 2721596,40 грн.

Що стосується позовних вимог в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача 3% річних у розмірі
40488,40 грн. та інфляційні витрати у
розмірі 187790,16 грн. колегія суддів
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З Листа №62-97р Верховного суду України
від 03 квітня 1997 року вбачається, що при
визначенні періоду розрахунку
інфляційних втрат, необхідно
враховувати порядок застосування
індексів інфляції. Згідно вказаного
порядку, період нарахування
визначається наступним чином. Якщо
прострочка виникла до 16 числа місяця,
то розрахунок здійснюється з
урахуванням індексу інфляції цього
місяця, а якщо прострочка виникла з 16
числа місяця, то розрахунок
здійснюється без урахування цього
місяця. За аналогією, якщо
заборгованість погашена до 16 числа
місяця, тоді індекс інфляції цього
місяця не враховується, а якщо
погашення заборгованості мало місце
після 16 числа місяця, тоді
враховується.

Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Приймаючи до уваги неналежне виконання
відповідачем договірних зобов'язань
щодо сплати послуг, перевіривши
здійснений позивачем розрахунок суми 3
% річних та інфляційних витрат, колегія
суддів вважає, що господарський суд
також обґрунтовано стягнув з
відповідача на користь позивача 3 %
річних у розмірі 40488,40 грн. та
інфляційні втрати у розмірі 187790,15 грн.

Таким чином, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення в рішенні місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що місцевий
господарський суд розглянув всебічно,
повно та об'єктивно в судовому процесі
всі обставини справи в їх сукупності,
належним чином проаналізував
правовідносини, що виникли між
сторонами, та вірно застосував норми
матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
прийняте господарським судом рішення
відповідає ст.ст. 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для його
скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення
господарського суду Харківської
області від 05 серпня 2014 року підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання
відповідача (вх.№ 9264) про продовження
строку розгляду справи та відкладення
розгляду апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 05 серпня 2014
року у справі № 922/2246/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили

Повна постанова складена 24.10.2014
року.

Головуючий суддя
Шепітько І.І.

Суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Черленяк М.І.