РІШЕННЯ

"16" жовтня 2014 р.Справа № 921/767/14-г/4

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Бурди Н.М.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Технічна
інвентаризація нерухомості
Тернопільської області", вул. Ак.
Корольова, 12А/108, м. Тернопіль

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 (юридична адреса)

про cтягнення заборгованості в сумі 14
907,67 грн, з яких: сума оплачена за
непоставлений товар - 13 546,00 грн.; 3%
річних - 369,63 грн; інфляційні - 992,04 грн.

За участю представників сторін:

позивача: Возний В.В. (довіреність № 43
від 28.07.2014 р.)

відповідача: не з'явився

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні
представнику позивача процесуальні
права та обов'язки, передбачені ст. ст.
20, 22, 81-1 ГПК України, роз'яснено.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Технічна
інвентаризація нерухомості
Тернопільської області" вул. Ак.
Корольова, 12А/108, м. Тернопіль
звернулося до господарського суду
Тернопільської області з позовною
заявою до відповідача - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1 (юридична
адреса) про cтягнення заборгованості в
сумі 14 907,67 грн, з яких: сума оплачена за
непоставлений товар - 13 546,00 грн; 3%
річних - 369,63 грн; інфляційні - 992,04 грн.

Представник позивача позовні
вимоги підтримав та 26.08.2014р. згідно
супровідного листа № 48 від 22.08.2014р. у
канцелярію суду подав заяву № 47 від
22.08.2014р. про уточнення ціни позову, у
якій повідомив суду, що у позовній
заяві при визначенні ціни позову, а
саме при сумуванні основної суми боргу
та штрафних санкцій, допущено технічну
описку та замість 14 907,67 грн зазначено 14
971,30 грн, тому просить вірною вважати
ціну позову - 14 907,67 грн, яку
господарський суд приймає як таку, що
подана відповідно до вимог ст. 22 ГПК
України до прийняття рішення у справі,
і спір вирішується відповідно до
зменшених позовних вимог.

Крім того, в судовому засіданні, яке
відбулося 16.10.2014р., представником
позивача подано заяву №57 від 10.10.2014р.
про уточнення позовних вимог, у якій
повідомив суду, що згідно одержаного
ним в період розгляду справи витягу з
ЄДРЮОФОП встановлено, що юридична
адреса відповідача - ОСОБА_1, не
відповідає адресі, зазначеній у
позовній заяві №43 від 04.08.2014р., тому
вірною просить вважати адресу :
АДРЕСА_2, яку господарський суд приймає
як таку, що подана відповідно до вимог
ст. 22 ГПК України до прийняття рішення у
справі, і спір вирішується відповідно
до уточнених позовних вимог.

Відповідач відзив на позов суду не
надав, участь уповноваженого
представника в судовому засіданні не
забезпечив. Ухвала від 02.10.2014р.
направлена судом йому за адресами:
згідно позовної заяви № 43 від 04.08.2014р.:
АДРЕСА_1, однак, повернута відправнику
(господарському суду) по причині: "за
зазначеною адресою не проживає" та "за
закінченням терміну зберігання"; а
також згідно витягу з ЄДРЮОФОП:
АДРЕСА_2, однак, теж повернута
відправнику (господарському суду) по
причині: "за зазначеною адресою не
проживає". Відповідно до ст. 64 ГПК
України, у разі відсутності сторін за
адресою, зазначеною в ЄДРПОУ,
вважається, що ухвала про відкладення
розгляду справ відправлена належним
чином, тому суд вважає, що відповідач
повідомлений належним чином про час,
дату та місце слухання справи і спір
може бути розглянуто без участі
відповідача згідно із ст. 75 ГПК України
по наявних у справі матеріалах.

В судовому засіданні, у відповідності
до ст. 77 ГПК України, розгляд справи
відкладався до 16.10.2014 р. для надання
можливості сторонам подати
витребувані судом документи та
відповідачу - прийняти участь у її
розгляді.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та доводи
представника позивача, господарським
судом встановлено наступне:

- відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки;

- з метою озелення офісу, орендованого
на підставі договору оренди від
01.07.2013р., ТзОВ "Технічна інвентаризація
нерухомості Тернопільської області" на
підставі усної домовленості з ОСОБА_1
щодо поставки вазонів та супутніх
товарів в якості попередньої оплати
замовленого товару на підставі
накладних: б/н від 12.09.2013р. на суму 3150
грн, б/н від 01.10.2013р. на суму 647грн, б/н від
01.10.2013р. на суму 4532 грн, б/н від 23.07.2013р. на
суму 5217 грн перерахував на рахунок
відповідача 13546 грн, що підтверджується
копіями платіжних доручень №103 від
01.10.2013р. на суму 647 грн, №104 від 01.10.2013р. на
суму 4532 грн, №92 від 12.09.2013р. на суму 3150
грн, №58 від 24.07.2013р. на суму 5217 грн.

- матеріали справи свідчать, що
відповідач взяті на себе зобов'язання з
поставки товару не виконало, у
відповідь на неодноразові звернення
позивача, в тому числі з
претензією-вимогою № 35 від 16.06.2014р. щодо
повернення суми попередньої оплати
протягом 10 днів з моменту її (вимоги)
отримання, суму попередньої оплати
замовленого товару , що становить 13 546
грн, не повернув, що стало підставою для
звернення позивача до суду з позовом
про їх повернення в примусовому
порядку.

Суд, оцінивши відповідно до ст. 43 ГПК
України подані докази, прийшов до
висновку, що позов підлягає до
задоволення частково, виходячи з
наступного:

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3
статті 129 Конституції України, ст.ст.4-3,
33 ГПК України, кожна сторона повинна
довести належними і допустимими
доказами ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу вимог ст. 11 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) договір є
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків між сторонами
зобов'язання.

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь іншої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші), чи утриматися від
виконання певних дій, а інша сторона
має право вимагати виконання такого
обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, та ст. 526
ЦК України, яка містить аналогічні
положення, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом не допускається.

За правовою природою укладений між
сторонами договір є договорами
поставки, за якими в силу положень ч. 1
ст. 712 ЦК України продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частиною 1 ст. 181 ГК України визначено,
що господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Зібраними по справі доказами
підтверджуються доводи позивача про
внесення коштів за товар в якості
попередньої оплати, що підтверджується
копіями платіжних доручень №103 від
01.10.2013р. на суму 647 грн, №104 від 01.10.2013р. на
суму 4532 грн, №92 від 12.09.2013р. на суму 3150
грн, №58 від 24.07.2013р. на суму 5217 грн.,
всього на суму 13 546 грн.

Разом з тим, фізична особи - підприємець
ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання не
виконала, товар на суму попередньої
оплати покупцю не передала.

Приписами ч. 1 ст. 612 цього Кодексу
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Статтею 530 ЦК України, передбачено, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України, якщо
внаслідок прострочки боржника
виконання зобов'язань втратило інтерес
для кредитора, він має можливість
відмовитись від прийняття виконання
зобов'язань.

Зібрані у справі докази свідчать, що
метою укладення усної угоди сторін
було озеленення орендованого
позивачем згідно з умовами договору
оренди від 01.07.2013р. приміщення, строк
дії якого закінчився 01.07.2014р. (п. 4.1.
Договору), у зв'язку з чим він (позивач)
втратив інтерес до виконання
відповідачем зобовязанння з поставки і
згідно надісланої на адресу ФОП ОСОБА_1
16.06.2014р. претензії ставить вимогу про
повернення суми попередньої оплати.

Згідно положень ч. 2 ст. 693 ЦК України
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. При цьому,
визначене даною нормою право покупця
вимагати від продавця повернення суми
попередньої оплати є, за своїм змістом,
правом покупця на односторонню відмову
від зобов'язання, внаслідок якої
припиняється зобов'язання продавця
перед покупцем по поставці товару і
виникає нове грошове зобов'язання.

Оскільки, товар за який здійснено
передплату відповідачем не поставлено
та враховуючи, що строку повернення
суми попередньої оплати у разі не
поставки товару сторонами не
встановлено, позивач 16.06.2014 року,
звернувся до відповідача з претензією
перерахувати суму попередньої оплати
протягом десяти днів з дня їх
отримання. Докази надіслання
претензій знаходяться в матеріалах
справи.

Приймаючи до уваги, що в процесі
судового розгляду спору відповідачем
не подано, а судом не здобуто жодних
доказів, які б свідчили про погашення
заявленої суми позову, а тому позовні
вимоги про стягнення з ФОП ОСОБА_1 13 546
грн. попередньої оплати підлягають до
задоволення як правомірно заявлені,
документально підтверджені та
неоспорені відповідачем.

Щодо вимог ТзОВ "Технічна
інвентаризація нерухомості
Тернопільської області" про стягнення
з відповідача 992,04 грн. інфляційних
витрат та 369,63 грн трьох процентів
річних, нарахованих позивачем у
відповідності до вимог ст. 625 ЦК України
внаслідок прострочення відповідачем
виконання грошового зобов'язання,
господарський суд відмовляє у їх
задоволенні з наступних підстав:

- статтею 625 Цивільного кодексу
України передбачено можливість
кредитора вимагати у Боржника за
прострочення саме грошового
зобов'язання сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, а також три проценти річних
від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом;

- разом із тим, стягнення з відповідача
суми попередньої оплати за договором
не є наслідком порушення ним грошового
зобов'язання, оскільки відповідні дії
вчиняються не на виконання взятих на
себе грошових зобов'язань, а з інших
підстав - повернення сплаченого авансу
за непоставлений товар;

- за своєю суттю обов'язок щодо
повернення грошових коштів, отриманих
як передоплата, не можна розцінювати як
грошове зобов'язання в розумінні
статті 625 ЦК України;

- на суму попередньої оплати
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 ЦК України від дня, коли товар
мав бути переданий, до дня фактичного
передання товару покупцеві або
повернення йому суми попередньої
оплати. Договором може бути
встановлений обов'язок продавця
сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Такої ж правової позиції
дотримується Верховний Суд України в
постанові від 16.09.2014р. у справі №
921/266/13-г/7 .

Відповідно до ст.111-28 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність із рішеннями
Верховного Суду України.

Згідно ч. 3 ст. 82 ГПК України
господарський суд, обираючи при
прийнятті рішення правову норму, що
підлягатиме застосуванню до спірних
правовідносин, зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатом розгляду заяв
про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 111-16 цього
Кодексу.

Судовий збір згідно ст. 49 ГПК України
покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, ідент. код
НОМЕР_1:

- на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Технічна
інвентаризація нерухомості
Тернопільської області", вул. Ак.
Корольова, 12А/108, м. Тернопіль, ідент. код
38645557 - 13 546 (тринадцять тисяч п'ятсот
сорок шість) грн попередньої оплати та 1
827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. в повернення сплаченого
судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Наказ видати після вступу рішення у
законну силу.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони у
справі, прокурор, треті особи, особи,
які не брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Повне рішення складено 21.10.2014р.

Суддя
Н.М. Бурда