ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2014 р.
Справа № 922/2179/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя

Здоровко Л.М., суддя Плахов О.В., суддя
Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився,

розглянувши у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Азовелектросталь" (вх.№2324Х/2), на
рішення господарського суду
Харківської області від 23.07.2014р. у
справі №922/2179/14,

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Азовелектросталь", м.
Маріуполь, Донецька обл.,

до Комунального підприємства "Комплекс
з благоустрою Харківського району",
смт. Манченки, Харківська обл.,

про стягнення 6000,00 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 23.07.2014р. у
справі №922/2179/14 (суддя Ольшанченко В.І.)
в позові відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що позовні вимоги є
необґрунтованими, недоведеними, та не
підлягають задоволенню у зв'язку з тим,
що позивач не довів те, що перераховані
грошові кошти є безпідставно набутими
та збереженими відповідачем.

Позивач, не погоджуючись із вказаним
рішенням суду першої інстанції,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 23.07.2014р. у
справі №922/2179/14 та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі; судові
витрати по сплаті судового збору за
подачу позовної заяви у розмірі 1827,00
грн. та судового збору за подання
апеляційної скарги у сумі 913,50 грн.
покласти на відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що
відповідач не приступив до виконання
обумовлених договором робіт, строк дії
договору закінчився, підстава, на якій
відповідач отримав від позивача суму
попередньої оплати вже відсутня.

До Харківського апеляційного
господарського суду надійшло
клопотання телеграмою (вх. 9226 від
20.10.2014р.) та електронною поштою (вх. 9472
від 24.10.2014р.) від позивача про розгляд
справи без участі представника
позивача у зв'язку з неможливістю
прибуття у судове засідання через
перебої транспортного зв'язку.

У судове засідання 27.10.2014р. представник
відповідача не з'явився, про причини не
явки суд не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе
задовольнити клопотання представника
апелянта про розгляд справи без його
участі.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

29.12.2012р. між Комунальним підприємством
«Комплекс по благоустрою Харківського
району» (виконавець) та Приватним
акціонерним товариством
«Азовелектросталь» (замовник)
укладений договір №536АЄСр про розробку
нормативно-технічної та технологічної
документації (10-13).

Згідно з п. 1.1 договору, в рамках
виконання договору замовник (позивач)
доручає, а виконавець (відповідач)
приймає на себе виконання робіт:

- узгодження проекту ліміту на
утворення та розміщення небезпечних
відходів і отримання дозволу на
розміщення небезпечних відходів на
2013р. за адресою: 87535, Україна, м.
Маріуполь, пл. Машинобудівників, 1.

Пунктом 2.1 договору сторони узгодили,
що загальна вартість передбачених
договором робіт складає 9000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 2.2 договору порядок
оплати робіт за цим договором замовник
здійснює наступним чином:

- передплата складає 100% від загальної
вартості передбачених договором робіт.

Згідно з п. 3.4 договору виконавець
починає виконувати роботу впродовж
трьох календарних днів з моменту
підписання договору за умови виконання
замовником пунктів 2.2 та 4.5 дійсного
договору.

Відповідно до п. 4.5 договору замовник
зобов'язується не пізніше двох днів з
моменту підписання договору надати
виконавцю усю інформацію і
документацію, зазначену у додатку №1 до
договору, а так само інші дані,
необхідні для виконання робіт.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що по
закінченню робіт замовнику надається
наступна документація:

- дозвіл на розміщення небезпечних
відходів та ліміт на утворення та
розміщення небезпечних відходів на 2013
рік, за адресою: Донецька обл., м. Сніжне,
вул. Мира, 58.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що цей
договір набирає чинності з моменту
підписання його сторонами і діє до
31.12.2013р.

В додатку №1 до зазначеного вище
договору сторони визначили перелік
даних, необхідних для узгодження
проекту ліміту на утворення та
розміщення небезпечних відходів на 2013
рік, а саме: 1) оригінал або нотаріально
завірена копія висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
об'єкту поводження з відходами: ліміти
на утворення та розміщення відходів на
2013 рік; 2) розроблений проект ліміту на
утворення та розміщення небезпечних
відходів на 2013 рік (а.с. 14).

В додатку №2 до договору сторони
узгодили перелік видів відходів у
проекті ліміту на утворення та
розміщення небезпечних відходів на 2013
рік за адресою: 87535, Україна, м.
Маріуполь, пл. Машинобудівників, 1 (а.с.
15).

Як вбачається з матеріалів справи
позивач здійснив часткову передоплату
за розробку документів для отримання
дозволу на розміщення відходів за
договором №536АЄСр від 29.12.2012р. в сумі
6000,00 грн., що підтверджується копіями
платіжного доручення №2959 від 18.02.2013 р.
(а.с. 16).

Відповідачем надіслано листа від
22.03.2013р. №22/03-1 позивачу, в якому вказано
про невідповідність переліку відходів,
зазначених в додатку №1 до договору із
переліком відходів, вказаних у
висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
№05.03.02-04/48599 від 24.05.2012 р., та просив
надати висновок державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, де будуть зазначені усі
інші види відходів, що підтверджується
копією чеку №7525 від 22.03.2013 р. (а.с. 51)

Позивач надіслав відповідачу вимогу
від 31.03.2014р. №523/378 про повернення
грошових коштів в сумі 6000,00 грн.
протягом семи днів з моменту отримання
даної вимоги, обґрунтовуючи тим, що
грошові кошти у сумі 6000грн. в якості
передоплати утримуються підприємством
безпідставно (а.с. 17).

Відповідач надав відповідь на
вищезазначену вимогу позивача, в якій
звернув увагу на те, що позивач ігнорує
та ухиляється від належного виконання
умов укладеного договору, а також
безпідставно вимагає повернення
грошових коштів (а.с. 47).

Таким чином, ПАТ «Азовелектросталь»,
вважаючи свої права порушеними, та
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення безпідставно набутих
коштів з відповідача - КП «Комплекс по
благоустрою Харківського району».

23.07.2014р. господарським судом
Харківської області винесено рішення,
яким відмовлено у задоволенні позовних
вимог з підстав, зазначених вище.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає апеляційну скаргу
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню, а висновки
місцевого господарського суду є
обґрунтованими та законними, виходячи
з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України вказує, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, й серед підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу
України передбачено, що господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 626
Цивільного кодексу України, договір є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного Кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного Кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Крім того, згідно з ст. 887 ЦК України за
договором підряду на проведення
проектних та пошукових робіт підрядник
зобов'язується розробити за завданням
замовника проектну або іншу технічну
документацію та (або) виконати пошукові
роботи, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення
проектних і пошукових робіт
застосовуються положення цього
Кодексу, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно до ст. 888 ЦК України за
договором підряду на проведення
проектних та пошукових робіт замовник
зобов'язаний передати підрядникові
завдання на проектування, а також інші
вихідні дані, необхідні для складання
проектно-кошторисної документації.
Завдання на проектування може бути
підготовлене за дорученням замовника
підрядником. У цьому разі завдання стає
обов'язковим для сторін з моменту його
затвердження замовником.

Підрядник зобов'язаний додержувати
вимог, що містяться у завданні та інших
вихідних даних для проектування та
виконання пошукових робіт, і має право
відступити від них лише за згодою
замовника.

Згідно з ст. 851 ЦК України підрядник має
право не розпочинати роботу, а
розпочату роботу зупинити, якщо
замовник не надав матеріалу,
устаткування або річ, що підлягає
переробці, і цим створив неможливість
виконання договору підрядником.

Відповідно до п. 3.3 договору передача
документації від замовника до
виконавця здійснюється супровідними
документами, які містять інформацію:

- прізвище, ім'я, по-батькові особи, яка
передає документи;

- дата передачі документації;

- назва документу;

- кількість аркушів у конкретному
документів.

Супровідний документ складається
замовником у двох примірниках,
завіреними печаткою підприємства.

Однак, як встановлено господарським
судом першої інстанції та з чим
погоджується апеляційний
господарський суд, в матеріалах справи
відсутні докази, які б підтвердили факт
передачі документації, необхідної для
виконання робіт за договором.

Окрім того, у відповідності до п. 4.5
договору замовник зобов'язується не
пізніше двох днів з моменту підписання
договору надати виконавцю усю
інформацію і документацію, зазначену у
додатку №1 до договору, а так само інші
дані, необхідні для виконання робіт.
Однак, дані про надання виконавцю
вищезазначеної документації також
відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач сплатив 6000 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 18.02.2013р. №2959 з призначенням платежу
- оплата за розроблення документації
відповідно до договору від 29.12.2012р.
№536АЄСр (а.с. 16).

Таким чином, відсутні докази сплати
позивачем 100% передплати від загальної
вартості передбачених договором робіт,
що встановлено пунктом 2.2 договору.

У відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
до виконання.

Однак, умови п. 2.2 договору замовник
(позивач) не виконав, отже, вважається
таким, що прострочив у відповідності до
ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України,
згідно якої кредитор вважається таким,
що прострочив, якщо він відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку.

Посилання апелянта на строк договору
та на повернення коштів у порядку ст. 1212
Цивільного кодексу України є
безпідставним з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 1212 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Зобов'язання із набуття або збереження
майна без достатньої правової підстави
має місце за наявності таких умов:

по-перше, відбулося набуття або
збереження майна. Це означає, що особа
набуває нові цінності, збільшує
кількість та вартість належного їй
майна або зберігає майно, яке неминуче
мало б вибути із її володіння;

по-друге, мало місце набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи. Тобто збільшення або збереження
майна у особи є наслідком втрати або
недоотримання цього майна іншою
особою;

по-третє, обов'язково має бути
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи. Тобто мала місце
помилка, обман, випадковість або інші
підстави набуття або збереження майна,
які не можна віднести до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків (ст. 11 ЦК).

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками
господарського суду першої інстанції
про невиконання позивачем умов
договору підряду, які є обов'язковими
до виконання, та відсутність підстав
для повернення суми коштів, які є
передплатою за укладеним договором, як
безпідставно отримані.

Слід зазначити, що п. 5.2 Договору
встановлено, що всі спори, пов'язані з
цим договором, його укладанням або
такі, що виникають в процесі виконання
умов цього договору, вирішуються
шляхом переговорів між представниками
сторін. Якщо спір неможливо вирішити
шляхом переговорів, він вирішується у
порядку, визначену чинними
законодавством України.

Матеріали справи не містять доказів
того, що впродовж строку, встановленому
п. 9.1 позивач виконав свою частину
договірних зобов'язань, вимагав від
позивача виконати свою частину
зобов'язань, або звертався до
відповідача із пропозицією розірвати
договір.

Позивач не скористався, також, правом
звернення до суду за захистом своїх
порушених прав із позовом про
розірвання договору у зв'язку із
невиконанням сторонами умов договору
або за інших підстав, що роблять його
виконання неможливим.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді справи та не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення у даній справі, у
зв'язку з чим рішення господарського
суду Харківської області від 23.07.2014р. у
справі №922/2179/14 слід залишити без змін,
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Азовелектросталь» - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103, ст.105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Азовелектросталь", м. Маріуполь,
залишити без задоволення

Рішення господарського суду
Харківської області від 23.07.2014р. у
справі № 922/2179/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений
29.10.2014р.

Головуючий суддя
Л.М. Здоровко

Суддя
О.В. Плахов

Суддя
І.А. Шутенко