ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2014 р.Справа № 922/3491/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання
Гаврильєві О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізінг
Аваль", м. Київ до Приватного
підприємства "Володимир", м. Мерефа про
стягнення 1349030,05 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Горлач О.С., дов. № 26-06/14-3 від
26.06.2014 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про
стягнення з відповідача 623570,14 грн.
заборгованості за договором
фінансового лізинку № LC1319-09/10 від 18
травня 2009 року та 725459,91 грн. за
договором фінансового лізингу №
LC1511-09/10 від 18 травня 2009 року.

Враховуючи, що заяв та клопотань
представниками сторін не заявлено, суд
починає розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги і просить їх задовольнити у
повному обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з*явився, відзив на
позовну заяву та документи на
виконання ухвали суду про порушення
провадження у справі суду не надав.

Разом з цим, 27 серпня 2014 року до суду
повернулося повідомлення про вручення
відповідачу судової ухвали про
порушення провадження у справі №
922/3491/14.

У постанові пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від 26
грудня 2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що у разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд вважає, що відповідач
-Приватне підприємство "Володимир"
належним чином був повідомлений про
дату, час та місце судового засідання.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені
пунктом 4 частини 3 статті 129
Конституції України, статтею 4-3 та
статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає, що господарським судом в межах
наданих йому повноважень сторонам
створені усі належні умови для надання
доказів у справі та є підстави для
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до статті
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення повноважного
представника позивача, судом
встановлено наступне.

10 жовтня 2007 року та 10 грудня 2007 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізінг
Аваль" (позивачем, лізингодавцем) та
Приватним підприємством "Володимир"
(відповідачем, лізингоодержувачем)
було укладено договори фінансового
лізингу № L1319_10-07 та №1511_12/07 положення
яких є подібними окрім предмета
лізингу.

Згідно пункту 1.1 договорів
лізингодавець на підставі договорів
купівлі-продажу (поставки, комісії)
зобов'язався придбати у свою власність
і передати на умовах фінансового
лізингу, без надання послуг з
управління та технічної експлуатації,
у тимчасове володіння та користування
за плату майно, найменування, технічний
опис, модель, рік випуску, ціна одиниці,
кількість і загальна вартість якого
визначаються в Специфікації (додаток
№2 до договорів), а лізингоодержувач
зобов'язався прийняти предмет лізингу
та сплачувати лізингові платежі на
умовах цих договорів.

На виконання умов договорів,
лізингодавець придбав предмети
лізингу за доворами купівлі-продажу
(комісії) та передав його на строк
лізингу у тимчасове володіння та
користування лізингоодержувачу, що
підтверджується підписаними
представниками сторін актами
приймання-передачі предметів лізингу
від 09 січня 2008 року та 25 лютого 2008 року
за договорами фінансового лізингу №
L1319_10-07 та №1511_12/07 відповідно.

18 травня 2009 року у зв'язку із наявністю
у лізингоодержувача простроченої
заборгованості за договорами
фінансового лізингу, враховуючи, що
лізингоодержувачем було виявлено
бажання здійснити реструктуризацію
цієї заборгованості, між боржником та
кредитором укладеного додаткові угоди
до договорів фінансового лізингу та
викладено договори і додатки № 1, 2 та 4
до них у новій редакції, змінивши
номера договорів з № L1319_10-07 від 10
жоввтня 2007 року на № LC1319-09/10 від 18
травня 2009 року та з №1511_12/07 від 10 грудня
2007 року на № LC1511-09/10 від 18 травня 2009
року.

Згодом, до договорів фінансового
лізингу № LC1319-09/10 від 18 травня 2009 року
та № LC1511-09/10 від 18 травня 2009 року було
внесено зміни на підставі додаткових
угод від 21 грудня 2009 року, 01 квітня 2010
року, 28 вересня 2010 року.

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідач свої зобов'язання за
договорами виконував неналежно,
систематично порушуючи встановлені
пунктом 1. пунктом 4.1. договорів, п.п.
5.1-5.5, пункту 8.1.4 Загальних умов
фінансового лізингу (додаток №4 до
договорів), та пунктом 3 частини 2 статті
11 Закону України "Про фінансовий
лізинг" обов'язки щодо сплати
лізингових платежів.

Відповідно до п.п. 6.1.2. пункту 6.1.
договору лізингодавець має право
достроково, в односторонньому порядку
розірвати договір фінансового лізингу
та/або вилучити у лізингоодержувача
Предмет лізингу у безспірному порядку,
у випадках, коли лізингоодержувач,
зокрема, не сплатив лізинговий платіж
(частково або у повному обсязі) та
прострочення сплати становить більше 30
днів.

Вимоги цього пункту договору
кореспондуються з нормами чинного
законодавства, зокрема, згідно частини
2 статті 7 Закону України "Про
фінансовий лізинг" лізингодавець має
право відмовитися від договору лізингу
та вимагати повернення предмета
лізингу від лізингоодержувача у
безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса, якщо
лізингоодержувач не сплатив
лізинговий платіж частково або у
повному обсязі та прострочення сплати
становить більше 30 днів.

Також, пунктом 4 частини 1 статті 10
Закону України "Про фінансовий лізинг"
лізингодавцю надано право вимагати
рзірвання договору та повернення
предмета лізингу у передбачених
законом та договором випадках.

Крім того, правомірність такої
поведінки сторони договору
законодавчо закріплена у пунктах 1 та 2
статті 611, 615 та частини 2 статті 598
Цивільного кодексу України.

Зважаючи на порушення
лізингоодержувачем умов договорів в
частині сплати лізингових платежів,
лізингодавець був змушений
відмовитися від договорів у
передбаченому законодавством порядку,
про що повідомив лізингоодержувача у
встановленому договором та Законом
порядку листом за вихідним № 697-03/11 від
24 березня 2011 року.

Згідно пункту 7 частини 2 статті 11
Закону України "Про фінансовий лізинг"
лізингоодержувач зобов'язаний у разі
закінчення строку лізингу, а також у
разі дострокового розірвання договору
лізингу та в інших випадках
дострокового повернення предмета
лізингу - повернути Предмет лізингу у
стані, в якому його було прийнято у
володіння, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, обумовленому
договором.

Відповідно до пункту 6.4. договору, у
разі припинення або розірвання цього
договору та/або вилучення Предмета
лізингу всі витрати, пов'язані з
вилученням Предмета лізингу та його
подальшою реалізацією здійснюється за
рахунок лізингоодержувача або
відшкодовуються лізингодавцю
лізингоодержувачем у повному обсязі.

Згідно пункту 6.6. договору, у разі
припинення або розірвання цього
договору та/або вилучення Предмета
лізингу Лізингоодержувач відшкодовує
Лізингодавцю всі витрати, пов'язані з
вилученням та наступним перепродажем
(передачею в лізинг) Предмета лізингу,
включаючи, але не обмежуючись
наступним: витрати, пов'язані з
транспортуванням Предмета лізингу від
місця його фактичного знаходження до
обраного лізингодавцем місця
реалізації Предмета лізингу,
збереження та іншого місця його
тимчасового або постійного
перебування; витрати, пов'язані зі
вчиненням виконавчого напису
нотаріуса; судові витрати та інші
обов'язкові платежі; вартість
юридичних послуг щодо здійснення
юридичних дій, спрямованих на
примусове вилучення Предмета лізингу;
витрати, пов'язані зі зберіганням
Предмета лізингу до його передачі
новому власнику; витрати пов'язані зі
сплатою комісійної винагороди
продавцю (комісіонеру), оцінкою
Предмета лізингу, витрати на
відрядження працівників лізингодавця
для здійснення дій, пов'язаних з
вилученням та наступним перепродажем
Предмета лізингу.

У відповідності до пункту 6.7. договору,
у разі вилучення Предмета лізингу
нарахування поточних лізингових
платежів припиняється в останній день
місяця, в якому мало місце звернення
лізингоодержувачем Предмета лізингу
або його примусове вилучення, проте з
першого дня наступного місяця на
щомісячній основі лізингоодержувач
сплачує лізингодавцю відсотки за
постфінансування від фактичної суми
заборгованості, включаючи
заборгованість зі сплати вартості
Предмета лізингу та витрати згідно
пункту 6.6 цього договору. Нарахування
зазначеної в цьому пункті договору
комісії здійснюється у період з
першого дня місяця, що слідує за
місяцем вилучення (повернення)
Предмета лізингу, до дати фактичного
отримання лізингодавцем грошових
коштів в погашення всієї
заборгованості лізингоодержувача.
Строк сплати зазначених відсотків
аналогічний сплаті поточних
лізингових платежів.

Предмети лізингу були повернуті
відповідачем 09 квітня 2011 року, а згодом,
в порядку пункту 6.5. договорів та з
метою зменшення обсягу заборгованості
Приватного підприємства "Володимир"
перед позивачем предмети лізингу
реалізовані.

04 грудня 2013 року за ціною 220 000,00 грн.
реалізовано предмет лізингу за
договором фінансового лізингу №
LC1511-12/07 від 18 травня 2009 року, що
підтверджується договором
купівлі-продажу PR1511-11/13 від 29 листопада
2013 року.

26 грудня 2013 року за ціною 240 000,00 грн.
реалізовано предмет лізингу за
договором фінансового лізингу №LC1319-10/07
від 18 травня 2009 року, що
підтверджується договором
купівлі-продажу PR 1319-12/13 від 04 грудня 2013
року.

Відповідно до пункту 3.1. договору,
заборгованість лізингоодержувача
перед лізингодавцем виникає в момент
підписання цього договору.
Заборгованість лізингоодержувача,
розрахована у грошовому еквіваленті
іноземної валюти, є базою для
розрахунку лізингових платежів,
вартості фінансування та є
заборгованістю лізингоодержувача зі
сплати вартості Предмета лізингу,
виражених у грошовому еквівалентної
іноземної валюти.

Згідно пункту 6.4. договору, у разі
припинення або розірвання цього
договору та/або вилучення Предмета
лізингу всі витрати, пов'язані з
вилученням Предмета лізингу та його
подальшою реалізацією здійснюються за
рахунок лізингоодержувача або
відшкодовуються лізингодавцю
лізингоодержувачем в повному обсязі.

Відповідно до п.п.8.1.17 Загальних умов
фінансового лізингу (додаток №4 до
договору) у разі дострокового
припинення договору лізингоодержувач
зобов'язаний сплатити лізингодавцю
платежі, визначені п.п.10.3.2. цих
Загальних умов.

Пунктом 10.3.2 Загальних умов фінансового
лізингу (додаток №4 до договору)
встановлено, що у разі дострокового
припинення договору лізингоодержувач
зобов'язаний платити лізингодавцю
наступні платежі: комісію за
дострокове припинення договору в
розмірі 2% від суми непогашеної
вартості Предмету лізингу, визначеної
за правилами частини 5 п.п. 10.3.2. цих
Загальних умов; нараховані за
договором штрафні санкції (штраф, пеня);
суми, які відшкодовують витрати
лізингодавця та не були сплачені
лізингоодержувачем; заборгованість по
поточних лізингових платежах та
нарахованих штрафних санкціях;
заборгованість лізингоодержувача зі
сплати вартості Предмета лізингу,
визначена за правилами пункту 5.9 цих
Загальних умов для лізингового
періоду, який слідує за періодом
вилучення (повернення) Предмета
лізингу або в якому має місце
дострокове припинення Договору.

З огляду на положення договорів, для
сплати боржнику сформовані
рахунки-фактури на сплату
заборгованості, що виникла внаслідок
неналежного виконання збоку
лізингоодержувача умов договорів
фінансового лізингу.

Згідно рахунку-фактури № LC1319-09/10/r-021 від
01 квітня 2014 року заборгованості
лізингоодержувача за договором
фінансового лізингу №LC1319-10/07 становить
623570,14 грн.

Згідно рахунку-фактури №LC1511-09/10/r-021 від
01 квітня 2014 року заборгованості
лізингоодержувача за договором
фінансового лізингу №LC1511-12/07 становить
725459,91 грн.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов*язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу
України передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання. У разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або Законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальноісті за
неможливість виконання ним грошового
зобов*язання.

У відповідності до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Згідно
статтей 525, 526 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно статей 55 Конституції України,
статей 15, 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, законними,
підтвердженими матеріалами справи і
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору, у разі задоволення позовних
вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, статтями 15,16, 509, 525, 526, 530, 610, 625,
629 Цивільного кодексу України, статтями
1, 11, 16 Закону України "Про фінансовий
лізинг", статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 44, 49, 66,
75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства
"Володимир" (62472, Харківська область,
Харківський район, м. Мерефа, вул.
Горького, 136, поточний рахунок ХОД
АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Райффайзен Лізінг Аваль" (04073, м. Київ,
пр. Московський, 9, корп. 5, офіс 101,
поточний рахунок в АТ "Райффайзен
Банк Аваль", МФО 300335, )
623570,14 грн. заборгованості за договором
фінансового лізинку № LC1319-09/10 від 18
травня 2009 року, 725459,91 грн. за договором
фінансового лізингу № LC1511-09/10 від 18
травня 2009 року та 26980,60 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 16.10.2014 р.

Суддя П.В. Хотенець