ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2014 року Справа № 910/6764/13

Колегія суддів Вищого господарського
суду України у складі:

Головуючого судді
Кузьменка М.В.,

суддів
Васищака І.М.,

Студенця В.І.,

розглянувши

касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства

"Фарлеп-Інвест"

на рішення
господарського суду міста Києва від

27.05.2013 р. та
постанову Київського апеляційного

господарського суду
від 18.07.2013 р.

у справі № 910/6764/13
господарського суду міста Києва

за позовом Запорізького
обласного територіального відділення

Антимонопольного
комітету України

до Приватного
акціонерного товариства

"Фарлеп-Інвест"

про стягнення 50 000,00
пені

за участю представників:

Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України -
Максименко А.П.;

ПАТ "Фарлеп-Інвест" - Тарадай
К.В.;

в с т а н о в и л а :

Запорізьке обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України звернулося до господарського
суду міста Києва з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"Фарлеп-Інвест" про стягнення пені у
розмірі 50 000,00 грн. за вчинення
порушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 13, п.
2 ст. 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що відповідач вчинив
порушення, передбачене п. 1 ч. 2 ст. 13, п. 2
ст. 50 "Про захист економічної
конкуренції", що встановлено у рішенні
Адміністративної колегії Запорізького
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
28-рш від 28.05.2012 р. Згідно ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" відповідач за вчинення
вищезазначеного порушення має
сплатити штраф, штраф вчасно сплачено
не було, а отже, відповідач має сплатити
пеню, вимога про стягнення якої
заявлена позивачем (т.1 а.с.5-8).

Відповідач у справі - ПАТ
"Фарлеп-Інвест" у відзиві на позов проти
задоволення заявлених вимог
заперечував, посилаючись на те, що
строк, встановлений для сплати штрафу,
на момент подання позову у даній
справі, не сплив (т.1 а.с.47-49).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 27.05.2013 р. позов задоволено
повністю (т.1 а.с.100-104).

Задовольняючи заявлені позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконав належним чином
рішення позивача, відповідну суму
штрафу сплатив невчасно, що є підставою
для нарахування пені на підставі ст. 56
Закону України "Про захист економічної
конкуренції".

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18.07.2013 р.
рішення господарського суду міста
Києва від 27.05.2013 р. залишено без змін (т.1
а.с.155-160).

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, відповідач звернувся
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою та просив їх
скасувати, прийняти нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

Вимоги касаційної скарги мотивовані
неправильним застосуванням норм
матеріального права, порушенням норм
процесуального права (т.1
а.с.168-170).

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.09.2013 р. у даній справі
прийняті у справі судові акти залишені
без змін (т.1 а.с.187-190).

Постановою Верховного Суду України від
09.09.2014 р. постанову Вищого
господарського суду України від 03.09.2013
р. скасовано, а справу передано на новий
касаційний розгляд до Вищого
господарського суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 29.09.2014 р. справу № 910/6764/13
прийнято до провадження.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів, знаходить
касаційну скаргу такою, що підлягає
частковому задоволенню, з наступних
підстав.

Під час вирішення спору у даній справі
по суті заявлених вимог та перегляду
прийнятого рішення в апеляційному
порядку, судами встановлені наступні
обставини.

28.05.2012 р. Адміністративною колегією
Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
було прийнято рішення про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу, яким
дії товариства з обмеженою
відповідальністю "Оптіма Телеком", які
полягають у встановленні в м. Запоріжжі
для споживачів необгрунтованої
вартості послуг з розміщення та
організації обслуговування обладнання
систем передавання тривожних
сповіщень на місцевих
телекомунікаційних мережах,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
п. 1 ч. 2 ст. 13, п. 2 ст. 50 Закону України
"Про захист економічної конкуренції", у
вигляді зловживання монопольним
(домінуючим) становищем на ринку послуг
з розміщення та організації
обслуговування обладнання систем
передавання тривожних сповіщень на
місцевих телекомунікаційних мережах
шляхом встановлення таких цін
реалізації товару, які неможливо було б
встановити за умов існування значної
конкуренції на ринку.

За вказане порушення накладено штраф у
розмірі 50 000,00 грн.

Копія рішення від 28.05.2012 р. № 28-рш
надіслана разом із супровідним листом
територіального відділення від 29.05.2012
р. № 03-29.3/02-2382 та
отримана 07.06.2012 р., що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 672. Кінцевий
термін для добровільної сплати штрафу -
08.08.2012.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначає, що рішення від 28.05.2012 р. № 28-рш
відповідачем було оскаржено, суму
штрафу - 50 000,00 грн. сплачено
лише 11.03.2013 р., а тому, позивач просить
стягнути також суму пені в розмірі 50
000,00 грн.

Позивач також вказує, що 27.06.2012 р.
господарським судом Запорізької
області було порушено провадження у
справі № 5009/2452/12 за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю "Оптіма
Телеком" до Територіального відділення
про визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії
територіального відділення від 28.05.2012
р. № 28-рш.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 06.08.2012 р. у
справі № 5009/2452/12 Товариство з обмеженою
відповідальністю "Оптіма Телеком"
замінено його правонаступником -
Приватним акціонерним товариством
"Фарлеп-Інвест".

27.08.2012 р. рішенням господарського суду
Запорізької області у справі № 5009/2452/12
у задоволенні позову ПАТ
"Фарлеп-Інвест" відмовлено.

31.10.2012 р. Донецьким апеляційним
господарським судом порушено
апеляційне провадження у справі №
5009/2452/12 за апеляційною скаргою ПАТ
"Фарлеп-Інвест" на рішення
господарського суду від 27.08.2012 р.

13.11.2012 р. постановою Донецького
апеляційного господарського суду
рішення господарського суду
Запорізької області у справі № 5009/2452/12
залишено без змін.

05.03.2013 р. ухвалою Вищого господарського
суду України порушено провадження за
касаційною скаргою ПАТ "Фарлеп-Інвест".

19.03.2013 р. постановою Вищого
господарського суду України рішення
господарського суду від 27.08.2012 р. та
постанова Донецького апеляційного
господарського суду від 13.11.2012 р. в
частині відмови у визнанні недійсним
рішення Адміністративної колегії
територіального відділення від 28.05.2012
р. № 28-рш залишено без змін.

За таких обставин позивач вважає, що
відповідач повинен сплатити пеню,
нараховану за періоди з 28.08.2012 р. по
04.03.2013 р., а саме: з 28.08.2012 р. по 30.10.2012 р. (з
наступного дня після прийняття ухвали
про порушення господарським судом
Запорізької області від 27.08.2012 р.
провадження у справі № 5009/2452/12 та до дня
порушення Донецьким апеляційним
господарським судом ухвалою від 31.10.2012
р. апеляційного провадження з
перегляду зазначеного рішення); з 14.11.2012
р. по 04.03.2013 р. (з наступного дня після
прийняття постанови Донецького
апеляційного господарського суду від
13.11.2012 р. у справі № 5009/2452/12 та до дня
порушення Вищим господарським судом
України ухвалою від 05.03.2013 р.
касаційного провадження у справі №
5009/2452/12).

Відповідач, заперечуючи проти позовних
вимог, зазначає, що з 27.06.2012 р. виконання
рішення Адміністративної колегії
Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
28.05.2012 р. № 28-рш було зупинено на
підставі імперативних положень ч. 4 ст.
60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції". Вважає, що
рішення господарського суду
Запорізької області від 27.08.2012 р.
припинило нарахування пені, а тому
вважає що пеня не підлягає нарахуванню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, дійшов висновку
про наявність підстав для стягнення
пені із застосуванням законодавчих
обмежень щодо періоду її нарахування.

Проте з таким висновком судів
погодитись не можна.

Так, підстави та правила нарахування
пені визначаються ст. 56 Закону № 2210-ІІІ,
якою встановлено обов'язковість
нарахування пені в разі несплати
штрафу, правила її обчислення, підстави
зупинення та припинення нарахування
пені.

Зокрема, особа, на яку накладено штраф
за рішенням органу Антимонопольного
комітету України, сплачує його у
двомісячний строк з дня одержання
рішення про накладення штрафу.

За кожний день прострочення сплати
штрафу стягується пеня у розмірі
півтора відсотка від суми штрафу.
Розмір пені не може перевищувати
розміру штрафу, накладеного
відповідним рішенням органу
Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня
прийняття господарським судом рішення
про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час
розгляду чи перегляду господарським
судом:

- справи про визнання недійсним рішення
органу Антимонопольного комітету
України про накладення штрафу;

- відповідного рішення (постанови)
господарського суду.

Нарахування пені також зупиняється на
час розгляду органом Антимонопольного
комітету України заяви особи, на яку
накладено штраф, про перевірку чи
перегляд рішення у справі про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції.

Отже, у рішеннях господарських судів не
наведено правових висновків про те,
коли відбулося зупинення нарахування
пені, а коли - припинення, та не
зазначено про наявність підстав для
цього.

В силу ст. 1117 ГПК України, переглядаючи
у касаційному порядку судові рішення,
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
При цьому, касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Враховуючи допущені судами порушення
норм матеріального та процесуального
права, які не можуть бути виправлені
судом касаційної інстанції, а також
межі перегляду справи у касаційному
порядку, визначені ст. 1117 ГПК
України, прийняті у справі судові акти
підлягають скасуванню, а справа -
направленню на новий розгляд до суду
першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія
суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1. Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Фарлеп-Інвест" задовольнити частково.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.07.2013 р. та рішення господарського суду
міста Києва від 27.05.2013 р. скасувати.

3. Справу направити для нового
розгляду до господарського суду міста
Києва.

Головуючий суддя
Кузьменко М.В.

Судді
Васищак І.М.

Студенець В.І.