КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р. Справа№ 911/2342/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Самсіна Р.І.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників:

від прокуратури: Івашин О.Є.,

від позивача: не з'явився,

від відповідача: представник - ОСОБА_3 -
за довіреністю, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
заступника прокурора Київської
області

на рішення Господарського суду
Київської області від 25.07.2014 р.

у справі № 911/2342/14 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом прокурора Макарівського
району Київської області в інтересах
держави в особі Ясногородської
сільської ради Київської області

до суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про розірвання договору оренди
земельної ділянки та зобов'язання
повернути земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 р. прокурор Макарівського
району Київської області в інтересах
держави в особі Ясногородської
сільської ради Київської області
звернувся до Господарського суду
Київської області з позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про розірвання
договору від 05.08.2003 оренди земельної
ділянки, укладеного між Ясногородською
сільською радою та СПД ОСОБА_4 та
зареєстрований за №002, зобов'язання
відповідача повернути Ясногородській
сільській раді земельну ділянку площею
9,0 га, кадастровий номер :01:024:0033,
нормативна грошова оцінка якої
становить 5343300 грн. і яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем систематично порушуються
зобов'язання за договором в частині
сплати орендної плати у встановлений
строк, а також земельна ділянка не
використовується за цільовим
призначенням.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 25.07.2014 р. у справі
№911/2342/14 у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
заступник прокурора Київської області
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи, з порушенням
норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач обґрунтовує правомірність
рішення місцевого господарського суду
та просить залишити його без змін.

Представник прокуратури в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав у повному обсязі, просив
оскаржуване рішення скасувати та
прийнти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні проти доводів
апеляційної скарги заперечували,
просили залишити її без задоволення, а
оскаржуване рішення без змін.

Позивач явку свого представника в
судове засідання не забезпечив, про час
і місце розгляду справи повідомлений
належним чином, клопотань про
відкладення розгляду справи не
надходило.

Згідно роз'яснень п. 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Неявка представника відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду справи, оскільки в матеріалах
справи достатньо доказів для вирішення
спору по суті.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, відзив на
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представників прокуратури та
відповідача, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.08.2003 між Ясногородською сільською
радою Макарівського району Київської
області (орендодавець) та СПД ОСОБА_4
(орендар) укладено договір оренди
земельної ділянки (Договір).

Відповідно до умов Договору
орендодавець передає, а орендар
одержує в оренду земельну ділянку
загальною площею 9,0 га, що знаходиться в
межах Ясногородської сільської ради
Макарівського району Київської
області за рахунок земель громадського
призначення, а саме: чагарники та
болота, не придатна для
сільськогосподарського використання
(абз. 1 п. 1 договору).

Згідно абз. 4 п. 1 Договору, територія,
яка надається орендареві, відповідно
до Українського класифікатора
цільового використання землі, буде
використовуватися для традиційних
народних промислів та підприємницької
діяльності, код 1.6.

Відповідно до абз. 6 п. 1 договору
грошова оцінка земельної ділянки
складає 101788,00 грн.

Пунктом 2.3 договору орендна плата
встановлена щорічно у розмірі 1 ставки
земельного податку, який
переглядається щорічно, з подальшим
урахуванням інфляційних процесів та
індексації грошової оцінки земельної
ділянки; сплата орендної плати
провадиться орендарем щоквартально
рівними частками до 15 числа поточного
(звітного) кварталу на спеціальний
бюджетний рахунок, який буде доведений
орендареві одночасно з оформленням
акту прийому-передачі земельної
ділянки; розмір орендної плати на 2003
рік встановлено у сумі 2862,00 х 1 = 2862,00 грн.
Також, згаданим пунктом договору
визначено, що розмір орендної плати
щорічно переглядається у випадках і з
моменту: зміни умов господарювання,
передбачених договором; підвищення
цін, тарифів тощо, у тому числі
внаслідок інфляційних процесів;
погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря; у
разі невиконання орендодавцем
обов'язку повідомити орендаря про
права третіх осіб на орендовану
земельну ділянку; збільшення розмірів
ставки земельного податку; в інших
випадках, передбачених законодавчими
актами України. Як визначено умовами
договору, при сталих
соціально-економічних і політичних
умовах господарювання необхідність і
умови коригування розмірів орендної
плати сторонами розглядаються у разі
необхідності один раз у 2 роки.

Згідно положень п. 4 договору, зміна
умов договору можлива за взаємною
згодою сторін; будь-які зміни або
доповнення цього договору
здійснюються у письмовій формі.

Договір укладено на строк - 40 років,
починаючи з дати його державної
реєстрації (абз. 1 п. 2.2 договору).

Договір оренди земельної ділянки від
05.08.2003 посвідчений приватним
нотаріусом Макарівського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 та зареєстрований у
реєстрі за № 3389, а також зареєстрований
у Макарівському районному відділі
земельних ресурсів Київської області,
про що у книзі записів державної
реєстрації договорів оренди землі
вчинено запис за № 002.

Земельна ділянка, що є об'єктом оренди
за зазначеним договором, передана
відповідачу позивачем 07.08.2003, про що
складено акт; межі земельної ділянки
визначені у натурі як свідчить акт про
перенесення в натуру та передачу на
зберігання встановлених межових
знаків землекористувачу земельної
ділянки.

Згідно інформації Держземагентства у
Макарівському районі Київської
області у листі від 08.04.2013 за вих. №
01-12/672, нормативна грошова оцінка
відповідної земельної ділянки
(кадастровий номер земельної ділянки -
:01:024:0033), розташованої на
території с. Ясногородка
Ясногородської сільської ради
становить - 5343300грн.

Так, в силу ст. 651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї зі
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
істотність порушення договору
визначається за об'єктивними ознаками
та обставинами, що вказують на значну
міру позбавлення того, на що особа
розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 188 ГК України, зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Як визначено спеціальною нормою, що
регулює відповідні відносини, а саме
ст.30 Закону України "Про оренду землі",
зміна умов договору оренди землі
здійснюється за взаємною згодою
сторін; у разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі, спір
вирішується в судовому порядку.

Згідно п. 4 договору, однією з підстав
для розірвання договору є вимога
однією із сторін у випадку не виконання
іншою стороною обов'язків,
передбачених договором.

В силу ч.1 ст.24 Закону України "Про
оренду землі", орендодавець має право
вимагати від орендаря своєчасного
внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 141 ЗК України
систематична несплата земельного
податку або орендної плати є підставою
для припинення користування земельною
ділянкою.

У підтвердження наявності порушення
зобов'язання відповідачем щодо сплати
орендної плати, прокурор надав довідку
Ірпінської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 07.05.2014 №21811/10/15-2/164,
відповідно до якої у відповідача
станом на 07.05.2014 є борг зі сплати
орендної плати за землю у сумі 180171,21грн.

З відповідних довідок вбачається, що
такий борг визначено з урахуванням
нової нормативної грошової оцінки
землі, затвердженої рішенням
Ясногородської сільської ради
Макарівського району № 162-21-06 від 28.12.2012
"Про затвердження нормативної грошової
оцінки земель населеного пункту с.
Ясногородка".

Детального розрахунку заборгованості
з орендної плати, розмір якої зазначено
у відповідній довідці прокурором та
позивачем не надано.

При цьому, як свідчить довідка
Макарівського відділення Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції № 1503/10/15-015 від 20.11.2013, станом
на 20.11.2013 СПД ОСОБА_4 не мав
заборгованості по сплаті орендної
плати за земельну ділянку розміром 9,0
га, розташовану на території
Ясногородської сільської ради.

В спростування твердження щодо
наявності заборгованості з орендної
плати, відповідачем надані, подані до
контролюючого органу за місцем
знаходженням земельної ділянки,
податкові декларації з плати за землю
(земельний податок та/або орендна плата
за земельні ділянки державної та
комунальної власності) за 2013 та 2014 роки,
у відповідності до яких, відповідач
самостійно обчислив суму орендної
плати за відповідні роки з розбивкою
річної суми на дванадцять платежів.

Відповідно до декларації з плати за
землю за 2013 рік розмір річної орендної
плати складає - 3053,64 грн.; за 2014 рік - 3053,64
грн.

Також, надані відповідачем у
підтвердження оплати орендної плати за
2013-2014 роки, квитанції, підтверджують, що
ним сплачено у рахунок орендної плати
за відповідним договором: 11.01.2013 - 500
грн., 11.01.2013 - 1600 грн., 20.06.2013 - 260 грн., 01.08.2013
- 300 грн., 02.09.2013 - 500 грн., 15.10.2013 - 600 грн.,
25.04.2014 - 95 грн., у травні 2014 року - 400 грн.

Колегія суддів зазначає, що
заборгованість, яка вказана у довідці
на 07.05.2014 є сумою, яка донарахована
відповідачу, про що свідчить довідка
Макарівського відділення Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів у Київській
області від 09.07.2014 №231/9/15-015.

Так, відповідно до акту перевірки №
17/172/НОМЕР_1 від 15.01.2014 донараховано за 2013
рік орендної плати за землю у розмірі
144141,58грн., на підставі чого відповідачу
направлено податкове
повідомлення-рішення від 18.03.2014 №.
Дійсність даного податкового
повідомлення-рішення є предметом спору
у справі №810/3820/14 за позовом позивача до
Макарівського відділення Ірпінської
об'єднаної державної податкової
інспекції ГУ Міндоходів в Київській
області, що 23.07.2014 розглянута Київським
окружним адміністративним судом,
однак, постанова у який на момент
прийняття рішення у даній справі не
набрала законної сили.

Як вбачається з вищезгаданого акту
перевірки, донарахування проведено на
підставі рішення господарського суду
Київської області від 30.07.2013 у справі
№911/2195/13 за позовом прокурора
Макарівського району Київської
області в інтересах держави в особі
Ясногородської сільської ради
Київської області до ФОП ОСОБА_4 про
внесення змін до вищевказаного
договору оренди земельної ділянки.

Цим рішенням змінено умови зазначеного
договору, зокрема:

- абзац 6 пункту 1 викладено у редакції,
відповідно до якої нормативна грошова
оцінка земельної ділянки становить
5343300 грн;

- пункт 2.3 договору викладено у новій
редакції, відповідно до якої орендна
плата вноситься орендарем у грошовій
формі у розмірі 3 відсотків від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, що складає 160299,00 гривень у рік
(без врахування ПДВ).

В силу ч.5 ст.188 ГК України, якщо судовим
рішенням договір змінено або
розірвано, договір вважається зміненим
або розірваним з дня набрання чинності
даним рішенням, якщо іншого строку
набрання чинності не встановлено за
рішенням суду.

Зазначене рішення не містить іншого
строку набрання чинності.

Відповідно до ч. 4,5 ст. 85 ГПК України,
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано; у
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.06.2014 у справі
№911/2195/13 задоволено клопотання ФОП
ОСОБА_4 та відновлено строк для подання
апеляційної скарги на рішення
господарського суду Київської області
від 30.07.2013 у відповідній справі;
відповідна апеляційна скарга прийнята
до розгляду судом апеляційної
інстанції.

Таким чином, на даний час рішення у
вказаній справі не набрало законної
сили, тому внесені змін відповідним
рішенням суду у договір, укладений між
сторонами у справі, на порушення
зобов'язань за яким посилається
прокурор, заявляючи вимоги у даній
справі, а саме щодо своєчасної сплати
орендної плати, не можуть бути прийняті
до уваги судом при розгляді даної
справи.

З урахуванням зазначеного, прокурором
не доведено наявності порушень
відповідачем взятих на себе
зобов'язань в частині своєчасної
сплати орендної плати за згаданим
договором.

Колегія суддів відхиляє твердження
прокурора в апеляційній скарзі про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, а саме щодо не
зазначення в рішенні про розгляд судом
першої інстанції клопотання про
зупинення провадження у справі до
розгляду справи №911/2195/13, оскільки дане
клопотання розглянуто та залишено без
задоволення місцевим господарським
судом в судовому засіданні 11.07.2014 р.
Підстави для залишення без задоволення
даного клопотання наведені в ухвалі
Господарського суду Київської області
від 11.07.2014 р.

Крім зазначеного, вимоги про
розірвання відповідного договору
заявлені прокурором з огляду на не
використання земельної ділянки за
цільовим призначенням, однак, будь-яких
доказів цього ним не надано. У поданій
заяві прокурор не посилається на певні
факти такого порушення та докази у
підтвердження таких фактів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог про розірвання
договору.

Вимога прокурора щодо зобов'язання
відповідача повернути позивачу
земельну ділянку загальною площею 9,0
га, кадастровим номером :01:024:0033,
розташованої у АДРЕСА_1, нормативна
грошова оцінка якої становить 5343300 грн.,
є похідною від вимоги про розірвання
договору, отже, також не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, з даним
висновком погоджується і колегія
суддів, оскільки він відповідає
обставинам справи та вимогам
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що місцевим господарським
судом повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи та надано їм належну
правову оцінку, рішення суду першої
інстанції відповідає законодавству,
матеріалам справи та не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника
прокурора Київської області залишити
без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 25.07.2014 року у
справі № 911/2342/14 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/2342/14 повернути
до Господарського суду Київської
області.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
Р.І. Самсін

Є.Ю. Шаптала