КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2014 р. Справа№ 910/6237/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Білоброва Ю.Д. -
представник

від відпвоідача: Печерний С.Л. -
представник

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Укртрансгаз»

на рішення

Господарського суду м.Києва

від 15.08.2014р.

у справі № 910/6237/14 ( суддя Прокопенко
Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юстас-Концесія»

до Публічного акціонерного товариства
«Укртрансгаз»

про стягнення 184 800,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва
від 15.08.2014 по справі № 910/6237/14 позов
задоволено повністю. На підставі
рішення суду з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість у розмірі 184 800, 00 грн.,
судовий збір у розмірі 3696, 00 грн.

Відповідач, не погоджуючись з
прийнятим рішенням, звернувся до суду з
апеляційною скаргою, просить
оскаржуване рішення скасувати,
оскільки вважає, що воно є незаконним
та необгрунтованим, прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що на момент
виконання умов даного Договору у 2013 - 2014
роках Покупець здійснював свою
діяльність відповідно до положень
статуту ПАТ «Укртрансгаз». Здійснюючи
власну фінансово-господарську
діяльність, ПАТ «Укртрансгаз»
керується Конституцією та законами
України, іншими нормативно-правовими
актами, в тому числі, наказами і
розпорядженнями НАК «Нафтогаз
України» - засновника. На момент
виконання Постачальником зобов'язань
згідно умов Договору, реальне
фінансування видатків на 2013 - 2014 p.p., з
незалежних від відповідача причин, є
неповним та недостатнім. На підставі
викладеного апелянт вважає, що його
зобов'язання в частині сплати коштів за
Договором були змінені, внаслідок
незалежних від нього причин, що
полягали у недостатності грошових
коштів для виконання витратної частини
фінансового плану ПАТ «Укртрансгаз» на
2013 - 2014 роки, в тому числі грошових
зобов'язань за Договором №
/20/09-2013від 20.09.13.

Апелянт вважає, що у зв'язку з
відсутністю належного фінансування ДК
«Укртрансгаз» у 2013 - 2014 роках та
відсутністю відповідних грошових
коштів, спрямованих на виконання ним
умов Договору №/20/09-2013 від 20.09.13
зобов'язання відповідача щодо оплати
вартості послуг у строки, встановлені
Договором, змінилося. Отже за своїм
змістом вказане зобов'язання не є
простроченим, що відповідно, виключає
можливість застосування санкцій за
начебто несвоєчасне виконання
відповідачем умов договору.

На думку апелянта обставини справи та
матеріали справи № 910/6237/14 свідчать про
те, що суд мав всі правові підстави для
відмови у задоволенні позовних вимог,
але всупереч цьому, господарський суд
задовольнив позовні вимоги TOB
«Юстас-Концесія», що є порушенням
вимог ст. 4-2 та ст.43 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши наявні матеріали справи у
повному обсязі, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та їх
юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вислухавши
пояснення представників сторін,
колегія встановила наступне.

20.09.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Юстас-Концесія"
(виконавець за догвором) та Публічним
акціонерним товариством "Укртрансгаз" (
замовник за договором) було укладено
договір про надання послуг №
/20/09-2013.

Предметом вищезазначеного договору
визначено, що у порядку та на умовах,
визначених договором, виконавець
зобов'язується за замовленням заявника
протягом установленого в договорі
строку надати за плату послуги код
класифікатора ДК 016-2010 42.12.2 "Будування
залізничних, трамвайних колій, колій
метро та інших колій" (ремонт під'їзної
залізничної колії УВТЗ в м. Полтава,
вул. Ковалівська, 9, Затуринський
промвузол). Обсяги, вартість та види
послуг, визначаються договірною ціною
згідно кошторису, що є невід'ємною
частиною договору.

Пунктом 2.1 сторонами було погоджено
вартість послуг виконавця, яка
визначається договірною ціною і
становить 184 800,00 грн.

Сторонами договору було погоджено
строк надання послуг - до 31.12.2013 (п. 2.3
договору).

Відповідно до п.2.4. укладеного договору
оплата наданих послуг замовнику
здійснюється протягом 90 банківських
днів з дати підписання акту
приймання-передачі наданих послуг.

Пунктами 2.7-2.8 договору стронами
погоджено, що здавання послуг
виконавцем та приймання їх результатів
замовником оформлюється актом
приймання-передачі наданих послуг,
який підписується повноваженими
представниками сторін та скріплюється
печатками не пізніше 2 числа місяці
наступного за місяцем наданих послуг.
Підписання Акта приймання-передачі
наданих послуг представником
замовника є підтвердженням
відсутності претензій з його боку до
наданих послуг.

Згідно п. 3.2.1 договору замовник
зобов'язаний приймати від виконавця
результати наданих послуг шляхом
підписання Акта приймання передачі
наданих послуг, якщо такі послуги
відповідають умовам договору, та
оплачувати їх вартість у розмірі та у
строки, передбачені договором.

Як вбачаєтсья з матеріалів справи,
позивачем умови договору були виконані
належним чином на суму 184 800 грн., що
підтверджується Актом приймання
виконаних будівельних робіт № 1
приймання виконаних будівельних робіт
за жовтень 2013(КБ-2в) та довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
за жовтень 2013 (КБ-3), які підписані
представниками обох сторін 31.10.2013.
Однак відповідач, всупереч умовам
договору, свої зобов»язання щодо
оплати вартості послуг у строки,
встановлені Договором не виконав, що
змусило позивача звернутись до суду з
відповідним позовом.

Договір є договором надання послуг, а
тому права та обов'язки сторін
визначаються в тому числі положеннями
глави 63 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Стаття 175 ч. 1 Господарського кодексу
України (далі ГК України) встановлює, що
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, (ст. 525 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач надав відповідачу послуги за
договором на загальну суму 184 800 грн.,
однак відповідач в порушення умов п.2.4.
договору не розрахувався з позивачем
за надані послуги

Враховуючи наведене, колегія приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
про стягнення заборгованість в розмірі
184 800 грн. обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги щодо неможливості
виконання відповідачем оплати
вартості послуг у строки, встановлені
договором у зв'язку з відсутністю
належного фінансування ДК
«Укртрансгаз» у 2013 - 2014 роках та
відсутністю відповідних грошових
коштів, спрямованих на виконання ним
умов Договору №/20/09-2013 від 20.09.13.

Згідно частини 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 42 ГК України
суб'єкти господарювання здійснюють
самостійну, ініціативну, систематичну,
на власний ризик господарську
діяльність з метою досягнення
економічних і соціальних результатів
та одержання прибутку.

Колегія вважає за необхідне зазначити,
що позивач не має ніякого відношення
до відносин відповідача з НАК
«Нафтогаз України» щодо фінансування,
а тому у місцевого суду були відсутні
підстави для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному та повному і
об»єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують правильності
висновків місцевого суду та не можуть
бути підставами для скасування рішення
суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини,
колегія приходить до висновку, що
рішення Господарського суду м.Києва
обґрунтоване, відповідає обставинам
справи і чинному законодавству, а отже
підстав для його скасування не
вбачається, у зв'язку з чим апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укртрансгаз»
на рішення Господарського суду м.Києва
від 15.08.2014р. у справі № 910/6237/14 залишити
без задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва
від 15.08.2014р. у справі № 910/6237/14 залишити
без змін.

Матеріали справи № 910/6237/14 повернути до
Господарського суду м.Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх