ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2014 р.
Справа № 911/3316/14

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України";

до Комунального підприємства
Макарівської районної ради
"Макарівтепломережа";

про стягнення 55 753,32 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Жигадло І.Б. (довіреність
№ 42/10 від 30.12.2013 р.);

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" до
Комунального підприємства
Макарівської районної ради
"Макарівтепломережа" про стягнення 55
753,32 грн. з яких 38 549,06 інфляційних, 17
204,26 грн. 3 % річних, які виникли у зв'язку
з неналежним виконанням відповідачем
грошового зобов'язання за Договором
про закупівлю природного газу за
державні кошти № 06/10-2937 БО-17 від 27.12.2010
року, що встановлено рішенням
Господарського суду Київської області
від 20.11.2012 року у справі № 15/091-12.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 05.08.2014 року порушено
провадження у справі № 911/3316/14 та
призначено справу до розгляду на
26.08.2014 року.

В судове засідання, яке відбулось 26.08.2014
року представник відповідача не
з'явився, сторони вимог ухвали від
05.08.2014 року не виконали, у зв'язку з чим
розгляд справи відкладався до 16.09.2014
року.

В судове засідання, яке відбулось 16.09.2014
року представник відповідача повторно
не з'явився, вимог ухвали
Господарського суду Київської області
від 05.08.2014 року не виконав. Розгляд
справи відкладався до 29.09.2014 року.

В судовому засіданні 29.09.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 29.09.2014
року не з'явився, в ході розгляду спору
проти позову заперечував, однак
обґрунтованого відзиву на позов не
надав, про поважні причини неявки в
судове засідання суд не повідомив;
клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило,
тому суд вважає, що, у відповідності до
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України, справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами, без участі представника
відповідача, яких достатньо для
винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши надані докази,
господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2010 року між ДК "Газ України" (позивач,
Постачальник) та КП Київської обласної
ради "Макарівтепломережа" (назву
змінено на КП Макарівської районної
ради "Макарівтепломережа" (відповідач,
Покупець) було укладено Договір про
закупівлю природного газу за державні
кошти № 06/10-2980 БО-17 (далі-Договір),
відповідно до якого Постачальник
зобов'язався поставити Покупцеві
імпортований природний газ, а Покупець
зобов'язався прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у п.
1.2 цього Договору.

Відповідно до Додатку № 1 від 27.12.2010
року до Договору, приймання-передача
газу, поставленого Постачальником
Покупцеві у відповідному місяці
поставки, оформлюється Актом
приймання-передачі газу, в якому
зазначаються фактичні обсяги
спожитого газу, його ціна та вартість.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу з урахуванням
вартості транспортування газу
територією України здійснюється на
підставі Акта приймання-передачі газу
до 10 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу (п. 4.1 Договору).

Обставини щодо порушення відповідачем
умов Договору в частині своєчасної та в
повному обсязі оплати отриманого
природного газу у спірний період були
предметом судового розгляду в
матеріалах справи Господарського суду
Київської області № 15/091-12.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 20.11.2012 року (суддя
Рябцева О.О.) у справі № 15/091-12 за позовом
Дочірної компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України до Комунального
підприємства Макарівської районної
ради "Макарівтепломережа" про
стягнення 362870,47 грн., з яких: 315975,91 грн.
заборгованості за поставлений
природний газ, 23707,67 грн. пені, 9097,13 грн.
інфляційних втрат та 14089,76 грн. 3% річних,
встановлено, що на виконання умов
Договору позивач поставив, а
відповідач прийняв у період з січня по
квітень 2011 року природний газ на
загальну суму 875819,16 грн., що
підтверджується Актами
приймання-передачі природного газу від
31.01.2011 року на суму 284959,91 грн., від 28.02.2011
року на суму 281003,71 грн., від 31.03.2011 року
на суму 228933,77 грн., від 30.04.2011 року на
суму 80921,77 грн.

Однак, відповідач своєчасно та в
повному обсязі отриманий природний газ
не оплатив, розрахувався лише частково
на суму 559843,25 грн., у зв'язку з чим, за ним
виникла заборгованість в сумі 315975,91
грн., яка було стягнута за рішенням суду
від 20.11.2012 року у справі № 15/091-12.

Також, у зв'язку з простроченням
відповідачем строків оплати
природного газу, судом у справі № 15/091-12
було задоволено позовні вимоги про
стягнення з відповідача
9097,13 грн. інфляційних втрат (за період з
лютого 2011 року по квітень 2012 року), 14089,76
грн. 3% річних (за період з 11.02.2011 року по
01.10.2012 року) в порядку ст. 625 Цивільного
кодексу України та 23707,67 грн. пені (за
період з 01.04.2012 року по 01.10.2012 року), на
підставі п. 7.3.1 Договору.

Отже, за рішенням суду від 20.11.2012 року у
справі № 15/091-12 стягнуто з відповідача
на користь позивача 315975,91 грн.
заборгованості за поставлений
природний газ, 23707,67 грн. пені,
9097,13 грн. інфляційних втрат та 14089,76 грн.
3% річних.

Таким чином, після набрання зазначеним
рішенням законної сили, відповідач був
зобов'язаний виконати встановлене в
судовому рішенні грошове зобов'язання.

Однак, станом на день звернення до суду
відповідач рішення суду від 20.11.2012 року
у справі № 15/091-12 не виконав, суму
основного боргу не сплатив, що є
підставою для застосування до
відповідача відповідальності за
порушення грошового зобов'язання.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою
природного газу позивач просить
стягнути з відповідача на підставі та в
порядку ст. 625 Цивільного кодексу
України 3% річних в сумі 17 204,26 грн. (за
період 02.10.2012 року по 28.07.2014 року) та 38
549,06 інфляційних (за період з жовтня 2013
року по червень 2014 року).

Як вбачається з обставин справи №
15/091-12, судом встановлено наявність
заборгованості відповідача в сумі
315975,91 грн. основного боргу, у зв'язку з
чим стягнуто 9097,13 грн. інфляційних
втрат (за період з лютого 2011 року по
квітень 2012 року) та 14089,76 грн. 3% річних
(за період з 11.02.2011 року по 01.10.2012 року).

Однак відповідач основний борг не
сплатив, тому нарахування інфляційних
та 3% річних за періоди, що не охоплені
рішенням суду у справі № 15/091-12, на суму
основного боргу правомірне за період
фактичного прострочення зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Відповідно до статті 202 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання припиняється: виконанням,
проведеним належним чином;
зарахуванням зустрічної однорідної
вимоги або страхового зобов'язання; у
разі поєднання управненої та
зобов'язаної сторін в одній особі; за
згодою сторін; через неможливість
виконання та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом або іншими
законами. Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду. До відносин щодо
припинення господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання, в
тому числі й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 Цивільного кодексу України).

Таким чином, чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
прийняттям судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків (постанова Вищого
господарського суду України від 31.08.2011
року та Інформаційний лист ВГСУ від
17.07.2012 року № 01-06/928/2012).

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних з
простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлений інший розмір
відсотків.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

З огляду на викладене, а також
перевіривши розрахунок наданий
позивачем, суд дійшов висновку, що він є
арифметично вірним, відповідає
обставинам справи та вимогам чинного
законодавства, а відтак вимога про
стягнення з відповідача 17 204,26 грн. 3%
річних та 38 549,06 грн. інфляційних
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відшкодування судових витрат
відповідно до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Комунального підприємства
Макарівської районної ради
"Макарівтепломережа" (08000, Київська обл.,
Макарівський р-н, смт. Макарів, вул.
Гагаріна, 1, ідентифікаційний код 24879344)
на користь Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"(04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, ідентифікаційний код
31301827) 17 204 грн. (сімнадцять тисяч двісті
чотири гривні) 26 коп. 3% річних, 38 549 грн.
(тридцять вісім тисяч п'ятсот сорок
дев'ять гривень) 06 коп. та 1 827 грн.
(одну тисячу вісімсот двадцять сім
гривень) 00 коп. витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено:20.10.2014 р.

Суддя
Карпечкін Т.П.