ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 рокуСправа № 912/3230/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Коротченко Л.С.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 912/3230/14

за позовом: фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1,

м. Пирятин Полтавської області

до відповідача: приватного
підприємства "ОЛДЕР", с. Глинське
Світловодського району
Кіровоградської області

про стягнення 155 710,68 грн.

Представники:

від позивача - участі не брали;

від відповідача - участі не брали.

Фізична особи - підприємець ОСОБА_1
звернулася до господарського суду
Кіровоградської області з позовною
заявою про стягнення з приватного
підприємства "ОЛДЕР" на користь
позивача заборгованості за надання
послуг по збиранню ранніх зернових на
земельних ділянках відповідача в сумі
168 012,00 грн. (а.с. 2).

10.10.14 р. позивачем до суду подано заяву
про уточнення суми позовних вимог, в
якій зменшив суму основного боргу з 168
012,00 грн. до 148 012,00 грн. Крім того,
позивачем заявлено також вимоги про
стягнення з відповідача нарахованих
позивачем сум пені, 3% річних та
інфляційних в сумі 7 698,68 грн., а саме:
пеня - 3 041,34 грн.; 3% річних - 364,99 грн.,
інфляційні втрати - 4 292,35 грн. (а.с. 13).

16.10.14 р. позивачем до суду подано заяву
про уточнення суми позовних вимог, в
якій просить стягнути з відповідача
нараховані пеню - 3 041,34 грн., 3% річних -
364,99 грн. та інфляційні втрати 4 292,35 грн.,
провадження в частині основного боргу
припинити, у зв'язку з повною сплатою
відповідачем боргу в сумі 168 012,00 грн.
(а.с. 20).

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову;
до початку розгляду справи по суті
позивач вправі змінити підставу або
предмет позову.

Враховуючи те, що розгляд справи по
суті розпочато в судовому засіданні
22.10.14 р., подані позивачем у справі заяви
10.10.14 р. та 16.10.14 р., які по суті є заявами
про зменшення розміру позовних вимог
приймаються судом до розгляду та
розглядаються в редакції заяви від
22.10.14 р., поданої до суду 16.10.14 р. (а.с. 20).

Представник відповідача участі в
судовому засіданні не брав, однак подав
до суду письмовий відзив, в якому
вимоги позивача повністю заперечив та
просить відмовити позивачу в позові
про стягнення пені, інфляційних витрат,
3% річних та судового збору відмовити
повністю, в частині суми основного
боргу в сумі 168 012,00 грн. припинити у
зв'язку з фактичною сплатою
відповідачем, на підтвердження чого
відповідачем надано копії відповідних
платіжних документів.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, господарський суд встановив
наступні обставини.

12.07.14 р. між фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1
або Виконавець) та приватним
підприємством "Олдер" (далі - ПП "Олдер"
або Замовник) укладено договір підряду
№ 1 на збирання ранніх зернових (далі -
Договір, а.с. 5-6).

За умовами Договору Виконавець
зобов'язується на свій ризик виконати
роботу по збиранні ранніх зернових за
завданням Замовника, а Замовник
зобов"язується прийняти та оплатити
виконану роботу. Перелік робіт, дата
початку, дата завершення виконання
робіт, вартість робіт та перелік
техніки, за допомогою якої будуть
виконуватись роботи, зазначається в
Додатках до даного Договору, які є
невід"ємною частиною даного Договору
(п. 1.1. Договору, а.с. 7).

В пункті 2.1. Договору визначено, що
Виконавець зобов'язується, зокрема, по
закінченні етапів виконання робіт
оформити двосторонній Акт
здачі-приймання виконаних робіт (далі -
Акт виконаних робіт).

Пунктом 3.1. Договору сторони
встановили, що плата за роботу,
виконану Виконавцем, здійснюється
Замовником шляхом перерахування на
розрахунковий рахунок Виконавця суми,
зазначеної в Акті виконаних робіт,
протягом 30 (тридцяти) днів з моменту
отримання Замовником оригінала
рахунку на оплату наданих послуг.

Договір підписаний повноважними
представниками Підрядника та
Замовника, скріплений круглими
печатками сторін.

Укладений між сторонами Договір за
своєю правовою природою є договором
підряду, правовідносини за якими
регулюються главою 61 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

На виконання умов Договору, та у
відповідності до Додатку № 1 до
Договору № 1 від 12.07.14 р., на підставі
відповідного Акту приймання-передачі
етапів виконаних робіт від 31.07.14 р.
позивач фактично надав відповідачу
послуги по збиранню ранніх зернових на
площі 466,7га Вартість послуги за 1 га
обробленої площі становить 360,00 грн.
Отже 466,7 га х 360,00 грн. = 168 012, 00 грн. -
загальна вартість наданих послуг (а.с.
8).

04.08.14 р. позивачем виписано на оплату
відповідачем рахунок № ФОП-000020 від
04.08.14 р. на загальну суму 168 012,00 грн. (а.с.
9).

Відповідачем, з посиланням на вказаний
вище розрахунок, здійснено дві оплати,
а саме: 22.09.14 р. згідно платіжного
доручення № 1933 сплачено 20 000,00 грн.. та
09.10.14 р. згідно платіжного доручення 1948
від 09.10.14 р. сплачено 148 012,00 грн. (а.с. 25, 26).

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачає, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
в позові зазначає, що рахунок на оплату
послуг відповідачу був наданий
відповідачу 04.08.14 р., а тому виходячи з
цього, кінцевий термін проведення
розрахунку спливає 15.09.14 р.

Відповідно до змісту ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Однак, в супереч вимог ст. 33 ГПК України,
позивачем не було додано до позову
належний доказ, який підтверджував
факт надання позивачем 04.08.14 р.
відповідачу на оплату рахунку від 04.08.14
р. за № ФОП-000020.

Не наданий такий доказ суду позивачем і
на вимогу ухвали суду про порушення
провадження у справі від 26.09.14 р.

В той же час, відповідач в наданому до
суду письмовому відзиві, даний факт
заперечив, вказуючи на те, що рахунок
від 04.08.14 р., на підставі якого
відповідач здійснив дві оплати за
Договором на користь позивача,
направлено позивачем та отримано
відповідачем засобами факсимільного
зв'язку 16.09.14 року.

За доводами відповідача, враховуючи
умови Договору (п. 3.1. Договору),
граничний строк оплати відповідачем
вартості отриманих послуг настає 27.10.14
р. (16.09.14 р. + 30 банківських днів = 27.10.14 р.).

При цьому, господарський суд звертає
увагу на той факт, що отримання
відповідачем рахунку засобами
факсимільного зв'язку є лише копією, а
не оригіналом такого рахунку, що також
не відповідає умовам укладеного
сторонами Договору (п. 3.1. Договору).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов"язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Умовами укладеного сторонами Договору
визначено строк та порядок розрахунку
за Договором, який безпосередньо
пов"язаний з фактом отримання
Замовником, відповідачем у справі,
оригіналу рахунку на оплату наданих
послуг.

Враховуючи те, що належний доказ
виконання позивачем взятих на себе за
договором зобов"язань відсутній,
позивачем до суду не наданий,
твердження позивача про настання для
відповідача, як Замовника за Договором,
строку проведення розрахунку
господарський суд вважає
безпідставним, та таким, що не знайшло
свого підтвердження.

Так позивач не довів суду належними
доказами наявності обумовленої
Договором підстави для здійснення
відповідачем розрахунку за Договором,
оскільки саме від настання факту
отримання відповідачем оригіналу
рахунку на оплату починає відлік для
відповідача встановленого Договором 30-
денного строку на оплату ним отриманих
послуг за Договором.

А отже, позивачем не доведено настання
строку оплати за Договором
відповідачем, а тому не доведено
прострочення виконання грошового
зобов'язання на день звернення
позивача з даним позовом до суду.

Оскільки позивачем не доведено
наявність у відповідача основної
заборгованості за Договором, вимоги
позивача про стягнення нарахованих на
суму основного боргу позивачем сум
пені, 3% річних та інфляційних втрат
також є безпідставним.

Враховуючи встановлені господарським
судом та наведені вище обставини,
господарський суд дійшов висновку про
безпідставність пред'явленого
позивачем позову.

Отже, правові підстави для задоволення
позову відсутні, в задоволенні позову
позивачу слід відмовити повністю.

З огляду на безпідставність
пред'явленого позову, заява позивача та
клопотання відповідача про припинення
провадження у справі, в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 168 012,00 грн., у зв'язку з його
сплатою, не підлягає задоволенню, як
такі, що не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача та не
стягуються.

Керуючись ст. ст. 22, 33-34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом.

У разі якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
рішення.

Повне рішення складено

Суддя
Л.С. Вавренюк