ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р.
Справа № 911/3818/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Жашківського району Черкаської
області в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції у
Черкаській області та Скибинської
сільської ради Жашківського району
Черкаської області до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЯСЕНСВІТ"
про стягнення збитків завданих державі
внаслідок порушення вимог
природоохоронного законодавства,

за участю представників:

прокурора: Шимко М.В. (посв. № 010663);

позивача 1: не з'явилися;

позивача 2: не з'явилися;

відповідача: Драгомирецький С.Є. (дов. №
ЯС-02/01/14-1Д від 02.01.2014).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом прокурора Жашківського
району Черкаської області в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Черкаській області та
Скибинської сільської ради
Жашківського району Черкаської
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЯСЕНСВІТ" про
стягнення збитків завданих державі
внаслідок порушення вимог
природоохоронного законодавства.

Прокурор обґрунтовує свої позовні
вимоги фактом недотримання
відповідачем вимог природоохоронного
законодавства.

Ухвалою від 09.09.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 23.09.2014.

Ухвалою від 23.09.2014 розгляд справи було
відкладено на 07.10.2014.

В судовому засіданні 07.10.2014 суд
заслухав пояснення представників
прокуратури та відповідача. Прокурор
позовні вимоги підтримав, відповідач
проти позову заперечував. Представники
позивача-1 та позивача-2 в судове
засідання не з'явились.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
(Аналогічна правова позиція викладена
в Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 07.10.2014 суд, після
виходу з нарадчої кімнати в порядку ст.
82-1 Господарського процесуального
кодексу України, проголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

Встановив:

Постановою прокурора Жашківського
району про проведення перевірки у
порядку нагляду за додержанням і
застосуванням законів № 25-13/1456вих14 від
11.06.2014 встановлено провести перевірку,
у порядку прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів,
додержання вимог Водного кодексу
України та іншого законодавства у
діяльності, зокрема, ТОВ «Ясенсвіт».

Так, судом встановлено, що Державним
управлінням охорони навколишнього
природного середовища в Черкаській
області надано ТОВ «Ясенсвіт» дозвіл
на спеціальне водокористування з
терміном дії з 31.03.2011 по 31.12.2013 на
об'єкті: одна свердловина 60 Чор П.Буг;
мета водокористування -
господарського-питні та виробничі
потреби.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем з вересня 2013
здійснювалось листування з Державною
службою геології та надр України щодо
погодження для отримання дозволу на
спеціальне водокористування.

Так, в зв'язку з закінченням терміну дії
дозволу на спецводокористування з
08.04.2014 було проведено вимкнення та
опломбування свердловини, що
засвідчено актом № 5, затвердженим
Директором департаменту виробничої
площадки смт. Ставище.

Вбачається, що новий дозвіл на
спеціальне водокористування
Департаментом екології та природних
ресурсів Черкаської обласної
державної адміністрації було видано з
терміном дії з 17.06.2014 по 18.06.2019.

Відтак, вбачається що ТОВ «Ясенсвіт» не
мало дозволу на спеціальне
водокористування у період з січня по
квітень 2014.

Згідно довідки, наданої державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Черкаської
області, останній на вимогу
прокуратури Жашківського району взяв
участь у проведенні перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в частині охорони та
раціонального використання водних
ресурсів на ТОВ «Ясенсвіт», в
результаті якої встановлено, що дозвіл
на спеціальне водокористування на ТОВ
«Ясенсвіт» закінчився 31.12.2013,
відповідно до журналу
первинно-облікової документації за
встановленою формою ПОД-11
підприємством без дозволу на спец
водокористування протягом трьох
місяців використано 1847 куб.м. води.

Із супровідним листом № 02-06/2853 від
17.07.2014 Державною екологічної
інспекцією у Черкаській області було
надано розрахунок, завданих державі
збитків, згідно якого сума останніх
складає 71220,32 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор
посилається на наступне.

Згідно ст.ст. 148, 149 Господарського
кодексу України правовий режим
використання окремих видів природних
ресурсів (землі, вод, лісів, надр,
атмосферного повітря, тваринного
світу) встановлюється законами.
Суб'єкти господарювання
використовують у господарській
діяльності природні ресурси в порядку
спеціального або загального
природокористування відповідно до
цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ст. 1 Водного кодексу
України водокористування -
використання вод (водних об'єктів) для
задоволення потреб населення,
промисловості, сільського
господарства, транспорту та інших
галузей господарства, включаючи право
на забір води, скидання стічних вод та
інші види використання вод (водних
об'єктів).

Статтями 46, 48 Водного кодексу України
встановлено, що водокористування може
бути двох видів - загальне та
спеціальне. Спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських (у
тому числі для цілей аквакультури) та
інших державних і громадських потреб.

Відповідно до ст. 49 Водного кодексу
України спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу.

Статтею 44 Водного кодексу України
встановлено обов'язок
водокористувачів здійснювати
спеціальне водокористування лише за
наявності дозволу.

Відтак, прокурор звернувся до суду з
позовом про стягнення нарахованих
Державною екологічної інспекцією у
Черкаській області збитків у сумі 71220,32
грн.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором. Застосування господарських
санкцій повинно гарантувати захист
прав і законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
господарювання.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» державній охороні і
регулюванню використання на території
України підлягають: навколишнє
природне середовище як сукупність
природних і природно-соціальних умов
та процесів, природні ресурси, як
залучені в господарський обіг, так і
невикористовувані в економіці в даний
період (земля, надра, води, атмосферне
повітря, ліс та інша рослинність,
тваринний світ), ландшафти та інші
природні комплекси.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» порушення законодавства
України про охорону навколишнього
природного середовища тягне за собою
встановлену цим Законом та іншим
законодавством України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 69 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» шкода, заподіяна внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення
екологічного законодавства, повинна
відшкодовуватись у розмірах, які
визначаються на підставі затверджених
у встановленому порядку такс і
методик обрахування розмірів шкоди,
що діють на час здійснення порушення
або, у разі неможливості встановлення
часу здійснення порушення, - на час його
виявлення.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Цивільного
кодексу України відшкодування збитків
є одним зі способів захисту цивільних
прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст.
22 ЦК України, зокрема, є втрати, які
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі.

Право на відшкодування завданих
збитків виникає при наявності складу
цивільного правопорушення: порушення
цивільного права чи інтересу; завдання
збитків, причинного зв'язку між
порушенням права та збитками,
наявність винної поведінки.
Протиправна поведінка особи тільки
тоді є причиною шкоди, коли вона прямо
(безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Підставою для настання
цивільно-правової відповідальності за
заподіяння шкоди є правопорушення, що
включає в себе певні елементи: шкода;
протиправність поведінки особи, яка
завдала шкоду; причинний зв'язок між
ними; вина. Відсутність хоча б одного
елемента складу правопорушення
виключає настання відповідальності,
передбаченої цією статтею.

За зобов'язанням, що виникає внаслідок
заподіяння шкоди, чинне законодавство
виходить з принципу вини контрагента
або особи, яка завдала шкоду (ст. 1166
Цивільного кодексу України ). Крім
застосування принципу вини при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди необхідно виходити з того, що
шкода підлягає відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між
неправомірними діями особи, яка
завдала шкоду, і самою шкодою
(аналогічна правова позиція викладена
в роз'ясненні Вищого арбітражного суду
України «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
відшкодуванням шкоди» від 01.04.1994 №
02-5/215).

За змістом ст. 110 Водного кодексу
України порушення водного
законодавства тягне за собою
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно з
законодавством України.
Відповідальність за порушення водного
законодавства несуть особи, винні,
зокрема, у порушенні правил
спеціального водокористування.

Відповідно до ст. 48 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
самовільне захоплення водних об'єктів
або самовільне водокористування,
переуступка права водокористування, а
також укладення інших угод, які в
прямій чи прихованій формі порушують
право державної власності на води,
тягнуть за собою накладення штрафу на
громадян від трьох до семи
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян і на посадових осіб - від п'яти
до восьми неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Статтею 254 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
встановлено, що про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до Положення про Державну
екологічну інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 № 454/2011 одним з
основних завдань Держекоінспекції
України реалізація державної політики
зі здійснення державного нагляду
(контролю) за додержанням вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення та охорони природних
ресурсів; додержанням режиму територій
та об'єктів природно-заповідного фонду;
за екологічною та радіаційною безпекою
(у тому числі у пунктах пропуску через
державний кордон і в зоні діяльності
митниць призначення та відправлення)
під час імпорту, експорту та транзиту
вантажів і транспортних засобів;
біологічною і генетичною безпекою щодо
біологічних об'єктів природного
середовища при створенні, дослідженні
та практичному використанні генетично
модифікованих організмів (ГМО) у
відкритій системі; поводженням з
відходами (крім поводження з
радіоактивними відходами) і
небезпечними хімічними речовинами,
пестицидами та агрохімікатами.

Водночас, вказаним положенням
встановлено, що Держекоінспекція
України відповідно до покладених
завдань складає протоколи про
адміністративні правопорушення та
розглядає справи про адміністративні
правопорушення, накладає
адміністративні стягнення у випадках,
передбачених законом.

Отже, з аналізу вказаних норм права та
Положення про Державну екологічну
інспекцію вбачається, що для фіксації
факту вчинення правопорушення
природоохоронного законодавства
екологічним інспектором окрім
складення акту перевірки необхідно
було вчинити юридично значимі дії щодо
фіксації вказаного правопорушення та
притягнення посадових осіб
відповідача до адміністративної
відповідальності в порядку ст. 48
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, зокрема такими діями
повинно було бути складення протоколу
про адміністративні правопорушення,
розгляд справи про адміністративне
правопорушення та накладення
відповідного адміністративного
стягнення на винну особу. Вказаних дій
позивачем здійснено не було, а відтак
не було встановлено особу винну у
вчиненні вказаного правопорушення.

Прокурор, зазначав, що наразі
Жашківським РВУ МВС України в
Черкаській області проводиться
розслідування в рамках кримінального
провадження № 0000012 за фактом
порушення службовими особами ТОВ
«Ясенсвіт» вимог природоохоронного
законодавства.

Проте, суд зазначає, що вказані
відомості не впливають на вирішення
даного спору по суті, оскільки вказане
кримінальне провадження не завершено,
винних осіб не встановлено.

Крім того, з наданих прокурором
доказів, суд позбавлений можливості
встановити на який саме свердловині
здійснювався забір води, позаяк подані
копії аркушів журналу не містять
жодних ідентифікуючих ознак його
приналежності.

Враховуючи викладене, суд не може
встановити факт наявності вини
відповідача та доцільності стягнення з
нього нарахованої суми, за відсутності
одночасно всіх елементів
(протиправність; шкода; причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
заподіяною шкодою; вина), за яких настає
така міра відповідальності, як
стягнення збитків.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України сторонами доказів.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повний текст рішення складено 21.10.2014.

Суддя
Черногуз А.Ф.