ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"22" жовтня 2014 р.
Справа № 911/3999/14

за позовом комунального
підприємства «Бучанське управління
житлово-комунального господарства»
Бучанської міської ради, м. Буча

до відповідача фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Буча

про стягнення 3469,49 грн.

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: Рачунь Д.В.,
уповноважена, доручення від 28.04.2014р. б/н;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - комунальне підприємство
«Бучанське управління
житлово-комунального господарства»
Бучанської міської ради, м. Буча
звернувся до господарського суду
Київської області з позовом від 16.09.2014р.
до відповідача - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Буча Київської
області, в якому просить суд стягнути з
відповідача 3469,49 грн. заборгованості за
Договором №46 оренди нерухомого майна
(нежилих будівель, споруд, приміщень)
комунальної власності територіальної
громади міста Буча від 01.01.2010р., в тому
числі: 3066,13 грн. основного боргу, 166,30
грн. пені, 237,06 грн. процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач неналежним чином виконував
обов'язок із сплати орендної плати за
орендоване за Договором від 01.01.2010р. № 46
приміщення, в результаті чого у
відповідача утворився борг в сумі 3066,13
грн. У зв'язку із простроченням
грошового зобов'язання позивач просить
суд стягнути з відповідача також
передбачену договором пеню, та
відповідно до ст. 625 ЦК України проценти
річних.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.09.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі №911/3999/14 та
призначено справу до розгляду.

В судове засідання 30.09.2014р. з'явились
представник позивача та відповідач. В
судовому засіданні розпочато розгляд
справи по суті. Відповідач проти позову
заперечував, стверджуючи, що
розраховуючи викупити орендоване
приміщення, витратив значні кошти на
його ремонт. Разом із тим, в результаті
неодноразової зміни позивачем умов
викупу та збільшення ціни, відсутності
у позивача правовстановлюючих
документів на орендоване приміщення,
придбання у власність відповідачем
орендованого приміщення не відбулося.
Відповідач твердить, що витрачені на
ремонт кошти значно перевищують суму
заборгованості по орендній платі,
поліпшення орендованого майна
залишилось у власності позивача,
відповідно вимоги позивача про
стягнення заборгованості по орендній
платі є безпідставними.

В судовому засіданні в порядку частини
третьої ст. 77 ГПК України оголошено
перерву до 22.10.2014р. до 14 год. 00 хв., про що
представникам сторін було повідомлено
особисто під розпис.

16.10.2014р. позивачем подано до суду заяву
про збільшення розміру позовних вимог,
в якій позивач просив суд стягнути з
відповідача 3651,41 грн., в тому числі: 3066,13
грн. основного боргу, 103.87 грн. процентів
річних та 481,41 грн. інфляційних втрат.
Заява обґрунтована тим, що між
позивачем та відповідачем 06.02.2013р.
укладено договір №5 про розстрочення
дебіторської заборгованості до
договору оренди індивідуально
визначеного (нерухомого або іншого)
майна, що є власністю територіальної
громади м. Буча №46 від 01.10.2010р., яким
зафіксовано суму боргу станом на
01.02.2013р. 3266,13 грн. та узгоджено графік її
погашення щомісячно до 20.01.2014р. Позивач
твердить, що зазначений договір є
новацією боргу в розумінні ст. 604 ЦК
України та розраховує заборгованість
виходячи з затвердженого графіку
погашення.

Розглянувши подану заяву, суд
встановив наступне.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Статтею 22 ГПК України не передбачено
права позивача на подання заяв
(клопотань) про про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру
позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК України.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру. Якщо
в заяві позивача йдеться про
збільшення розміру немайнових вимог
(наприклад, про визнання недійсним ще
одного акта крім того, стосовно якого
відповідну вимогу вже заявлено), то
фактично також йдеться про подання
іншого позову.

Зазначена позиція викладена в пункті
3.11 Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р.
№18 «Про деякі питання практики
застосування
господарсько-процесуального кодексу
України судами першої інстанції».

Суд, приймаючи рішення, розглядає спір
у справі в межах предмету позову на
підставах, які визначає позивач на
власний розсуд згідно частини 1 ст. 12,
ст. 20 ЦК України. Під предметом позову
розуміється певна матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої позивач просить прийняти
судове рішення. Підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу. Відтак, зміна предмета позову
означає зміну вимоги, з якою позивач
звернувся до відповідача, а зміна
підстав позову - це зміна обставин, на
яких ґрунтується вимога позивача.
Одночасна зміна і предмета, і підстав
позову не допускається.

За таких обставин, зменшення позивачем
позовних вимог на суму пені 166,30 грн. та
зменшення заявлених до стягнення
процентів річних з 237,06 грн. до 103.87 грн. є
правом позивача, передбаченим ст. 22 ГПК
України, в будь-який момент до
прийняття рішення зменшити розмір
своїх позовних вимог, відповідно в цій
частині суд приймає вказану заяву до
розгляду.

Разом із тим, заявляючи у заяві про
збільшення розміру позовних вимог про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат в сумі 481,41 грн. за період з 20.02.2013р.
по 01.10.2014р., що не було заявлено в
первісному позові, позивач фактично
змінює предмет позову, що за змістом ст.
22 ГПК України може бути реалізовано
позивачем лише до початку розгляду
справи по суті. Разом із тим, судом
розпочато розгляд спору по суті у
судовому засіданні 30.09.2014р. За таких
обставин, суд не приймає до розгляду
вимогу позивача про стягнення з
відповідача інфляційних втрат в сумі
481,41 грн. за період з 20.02.2013р. по 01.10.2014р.,
оскільки зазначене за правовим змістом
є зміною предмету позову.

За таких обставин, справа
розглядається в редакції позовних
вимог про стягнення з відповідача на
користь позивача 3066,13 грн. основного
боргу, 103,87 грн. процентів річних, а
всього 3170,00 грн. та судового збору.

В судове засідання 22.10.2014р. відповідач
не з'явився, клопотань про відкладення
розгляду справи суду подано не було.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно
до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК
України, справа розглянута за наявними
матеріалами.

Розглянувши позов комунального
підприємства «Бучанське управління
житлово-комунального господарства»
Бучанської міської ради, м. Буча (далі
по тексту - КП «Бучанське УЖКГ») до
відповідача - фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Буча Київської
області (далі по тексту ФОП ОСОБА_1),
всебічно та повно вивчивши наявні у
матеріалах справи докази,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини першої ст. 11 ЦК
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства,
зокрема, з правочинів.

01.01.2010р. між КП «Бучанське УЖКГ»
(орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар)
було укладено Договір №46 оренди
нерухомого майна (нежилих будівель,
споруд, приміщень) комунальної
власності територіальної громади
міста Буча (далі - Договір), згідно якого
орендодавець на підставі рішення
Бучанської міської ради від 24.12.2009р. №
1626-59-V передав, а орендар прийняв в
оренду нежитлове приміщення площею 56,8
кв.м. за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до
умов Договору:

- Орендна плата розраховується
згідно Методики розрахунку і порядку
використання орендної плати за
користування майном територіальної
громади міста Буча і місячний її розмір
на дату підписання Договору становить
930,83 грн. з ПДВ, сплачується орендарем
щомісячно до 10 числа поточного місяця
починаючи з дати підписання акту
приймання-передачі (пункти 3.1, 3.4, 3.5
Договору);

- Орендар має право виступати
замовником на виготовлення
проектно-кошторисної документації та
проведення необхідного ремонту за
письмовим дозволом орендодавця. На час
проведення капітального ремонту
орендар може отримати за рішенням
Бучанської міської ради пільгову
ставку орендної плати для часткової
компенсації своїх витрат на ремонт
(пункт 5.3 Договору);

- За несвоєчасну сплату орендних
платежів орендар сплачує орендодавцю
пеню в розмірі 0,5% від розміру
заборгованості але не більше розміру,
встановленого законодавством (пункт 6.2
Договору);

- Строк дії договору з моменту
підписання з 01.01.2010р. по 30.12.2013р.

- У разі закінчення строку дії
договору або при його розірванні
орендар зобов'язаний за актом
приймання-передачі повернути об'єкт.
Вартість поліпшень об'єкта оренди,
проведених орендарем без згоди
орендодавця, які не можна відокремити
без шкоди для об'єкта оренди,
компенсації не підлягає. (пункти 7.5, 7.6
Договору).

Відносини сторін за правовою природою
є договором найму (оренди) будівлі.
Згідно до частини 1 ст. 759, частини 1 ст.
761, частини 1 ст. 762 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Право передання
майна у найм має власник речі, або
особа, якій належать майнові права. За
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Відносини сторін даного Договору
регулюються також Законом України «Про
оренду державного та комунального
майна», який є спеціальним законом зі
спірних відносин сторін та, відповідно
до частин першої та другої ст. 1, регулює
організаційні відносини, пов'язані з
передачею в оренду майна державних
підприємств, установ та організацій,
підприємств, заснованих на майні, що
належить Автономній Республіці Крим
або перебуває у комунальній власності,
їх структурних підрозділів, та іншого
окремого індивідуально визначеного
майна, що перебуває в державній та
комунальній власності; майнові
відносини між орендодавцями та
орендарями щодо господарського
використання державного майна, майна,
що належить Автономній Республіці Крим
або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до частини 1 ст. 13 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» передача об'єкта
оренди орендодавцем орендареві
здійснюється у строки і на умовах,
визначених у договорі оренди.
Відповідно до пункту 4.1 Договору
01.01.2010р. орендодавець передав, а орендар
прийняв орендоване приміщення, про що
складено Акт прийому-передачі майна по
договору оренди (залучений до
матеріалів справи).

Додатковою угодою №1 від 04.01.2011р.
відповідно до рішення Бучанської
міської ради від 24.12.2010р. № 46-4-VI «Про
продовження договору оренди
нежитлового приміщення» сторони
продовжили строк дії Договору з 04.01.2011р.
до 31.12.2011р.

01.01.2012р. відповідно до рішення
Бучанської міської ради від 22.12.2011р. №
499-19- VI «Про продовження договору оренди
нежитлового приміщення» КП «Бучанське
УЖКГ» та ФОП ОСОБА_1 Договір №46
індивідуально визначеного (нерухомого
або іншого) майна, що є власністю
територіальної громади м. Буча
викладено в новій редакції. Відповідно
до Договору в редакції від 01.012.2012р.:

- вартість орендованого приміщення, яке
передається для облаштування
офісно-складського приміщення, згідно
з актом експертної оцінки складає 318080,00
грн. (пункти 1.1, 1.2 Договору);

- місячна орендна плата відповідно до
розрахунку становить 1513,54 грн. і
підлягає індексації в залежності від
рівня індексу інфляції, підлягає
сплаті щомісячно до 10 числа наступного
місяця, додатково сплачуються всі
комунальні послуги (пункти 3.1, 3.4, 3.5
Договору);

- у разі порушення строків оплати
орендної плати орендар сплачує
орендодавцю пеню в розмірі 2% за кожен
день такого прострочення в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня (пункт 6.4 Договору);

- термін дії договору з 01.01.2012р. по
31.12.2012р. (пункт 7.1 Договору).

Додатковою угодою №3 сторони погодили
розрахунок оплати за прибирання
прибудинкової території та
техобслуговування
внутрішньобудинкових систем
тепло-водопостачання, водовідведення,
зливної каналізації.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди. Відповідно до пункту 7.8
Договору оренди в редакції від 01.01.2012р.
орендар передав а орендодавець прийняв
об'єкт з оренди, про що було складено
Акт прийому-передачі майна по договору
оренди від 24.09.2012р. (копія Акту залучена
до матеріалів справи).

За таких обставин, судом встановлено,
що сторони за взаємною згодою в порядку
частини 1 ст. 651 ЦК України достроково
розірвали договір оренди №46 з 24.09.2012р.,
орендар повернув орендоване
приміщення з оренди за Актом приймання
передачі.

Разом із тим, позивач - КП «Бучанське
УЖКГ» стверджує, що сплата орендної
плати відповідачем - ФОП ОСОБА_3
здійснювалась неналежним чином не у
встановлений договором строк.

Так, 06.02.2013р. між сторонами підписано
Договір №5 про розстрочення
дебіторської заборгованості по
Договору оренди індивідуально
визначеного (нерухомого або іншого)
майна, що є власністю територіальної
громади м. Буча №46 від 01.01.2012р., згідно
якого сторонами погоджено, що
заборгованість відповідача по
орендній платі становить 3266,13 грн.
Пунктом 1.2 Договору сторони погодили
графік погашення даної заборгованості
щомісячно до 20.01.2014р. Суд звертає увагу
на те, що пеня за прострочення оплати
даним договором №5 не передбачена.

Відповідно до частини 1 ст. 598, частин 1, 2,
4 ст. 604 ЦК України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставі встановлених
договором або законом; зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами (новація); новація припиняє
додаткові зобов'язання, пов'язані з
первісним зобов'язанням, якщо інше не
встановлено договором.

За таких обставин, укладений 06.02.2013р.
між сторонами Договір №5 про
розстрочення дебіторської
заборгованості за правовим змістом є
новацією боргу, тобто зобов'язання
відповідача про сплату орендної плати
за договором оренди №46 припинилися за
домовленістю сторін шляхом заміни
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням, заснованим на Договорі
№5 від 06.02.2013р. про розстрочення
дебіторської заборгованості по
Договору оренди індивідуально
визначеного (нерухомого або іншого)
майна, що є власністю територіальної
громади м. Буча №46 від 01.01.2012р.

Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Позивач твердить, що відповідач своїх
зобов'язань за Договором №5 від 06.02.2013р.
про розстрочення дебіторської
заборгованості не виконав, сплативши
лише 200,00 грн. двома платежами 20.02.2013р. та
18.03.2013р., відповідно борг відповідача
становить 3266,13 - 200,00 = 3066,13 грн. Крім того,
відповідно до ст. 625 ЦК України позивач
просить стягнути з відповідача
проценти річних в розмірі 103,87 грн. за
прострочення грошового зобов'язання,
нараховані станом на 01.10.2014р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Згідно з
частиною 2 ст. 614 ЦК України відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання. Суд ухвалою від 18.09.2014р.,
витребовував у відповідача документи,
що підтверджують сплату відповідачем
грошових коштів за договором. Крім
того, в судовому засіданні 30.09.2014р. суд
роз'яснив відповідачу його право
подати суду всі документи, які він
вважає такими, що стосуються спірних
взаємовідносин сторін у справі.
Відповідач відзив на позов та
витребувані судом документи не подав,
доказів оплати коштів за отриманий від
позивача товар в більшому розмірі, ніж
доводить суду позивач, не представив,
відповідно доводи позивача не
спростував.

Відповідно до пункту 1.12 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» з
огляду на вимоги частини першої статті
47 і статті 43 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) господарський суд має з'ясовувати
обставини, пов'язані з правильністю
здійснення позивачем розрахунку, та
здійснити оцінку доказів, на яких цей
розрахунок ґрунтується. У разі якщо
відповідний розрахунок позивачем
здійснено неправильно, то
господарський суд з урахуванням
конкретних обставин справи самостійно
визначає суми пені та інших нарахувань
у зв'язку з порушенням грошового
зобов'язання, не виходячи при цьому за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру відповідних
пені та інших нарахувань.

За таких обставин, здійснивши повторно
розрахунок основного боргу та 3% річних,
не виходячи за межі заявленого розміру
зазначених вимог, та періоду їх
нарахування:

Належить до сплати (договір №5 від
06.02.2013)Строк оплатиФактично сплачено,
грн.Основний борг, грн.Період
простроченнярічні, грн.272,15
грн.20.02.2013100,00 .172,1521.02 - 17.03.20130,37
18.03.2013100,0072,1518.03 - 20.03.20130,01272,18 грн.20.03.2013
344,3321.03. - 20.04.20130,88272,18 грн.20.04.2013 616,5121.04 -
20.05.20131,52272,18 грн.20.05.2013 888,6921.05 -
20.06.20132,26272,18 грн.20.06.2013 1160,8721.06 -
20.07.20132,86272,18 грн.20.07.2013 1433,0521.07 -
20.08.20133,65272,18 грн.20.08.2013 1705,2321.08 -
20.09.20134,34272,18 грн.20.09.2013 1977,4121.09 -
20.10.20134,88272,18 грн.20.10.2013 2249,5921.10 -
20.11.20135,73272,18 грн.20.11.2013 2521,7721.11 -
20.12.20136,22272,18 грн.20.12.2013 2793,9521.12.2013 -
20.01.20147,12272,18 грн.20.01.2014 3066,1321.01 -
01.10.201464,01всього 3066,13 102,85судом
встановлено, що з відповідача на
користь позивача станом на 01.10.2014р.
належить до стягнення основний борг в
сумі 3066,13 грн. та проценти річних в сумі
102,85 грн.

За таких обставин, повно та ґрунтовно
дослідивши наявні у справі докази,
перевіривши на відповідність закону та
дійсним обставинам справи розрахунки
заборгованості, суд вважає вимоги
позивача обґрунтованими, законними та
такими, що підлягають задоволенню
частково. Суд приймає рішення про
стягнення з відповідача - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 на користь
позивача - комунального підприємства
«Бучанське управління
житлово-комунального господарства»
заборгованості в розмірі 3168,98 грн., яка
складається з 3066,13 грн. основного боргу,
та 102,85 грн. процентів річних.
Відповідно до статті 49 ГПК України, суд
покладає на відповідача відшкодування
позивачу судового збору пропорційно
задоволеним вимогам.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 22, 32, 33, 49, 69, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов комунального підприємства
«Бучанське управління
житлово-комунального господарства»
Бучанської міської ради задовольнити
частково.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний код НОМЕР_1)

на користь комунального підприємства
«Бучанське Управління
житлово-комунального господарства»
Бучанської міської ради (08292, Київська
обл., місто Буча, вул. Енергетиків, буд. 2,
ідентифікаційний код 25689882)

3066,13 грн. (три тисячі шістдесят шість
гривень тринадцять копійок) основного
боргу,

102,85 грн. (сто дві гривні вісімдесят
п'ять копійок) процентів річних;

1826,41 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять
шість гривень сорок одну копійку)
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 ГПК України.

Суддя
Конюх О.В.

Повний текст рішення підписано 23.10.2014р.