КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.
Справа№ 910/11199/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від позивача не з'явились

від відповідача не з'явились

від третьої особи не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції

в
Івано-Франківській області

на рішення

господарського суду міста Києва

від 02.07.2014р. (суддя
Пукшин Л.Г.)

у справі №910/11199/14

за позовом Косівської
районної ради

до Приватного
підприємства «Промтехсервіс»

(далі - ПП
«Промтехсервіс»)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача Державна
фінансова інспекція

в
Івано-Франківській області (далі -
Інспекція)

про стягнення 6 290,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 02.07.2014р. у справі №910/11199/14 в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погодившись із згаданим рішенням
суду, Інспекція оскаржила його в
апеляційному порядку, просила
скасувати та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі. В обґрунтування своїх вимог
зазначила, що місцевим судом не взято
до уваги приписів Державних
будівельних норм тощо.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.09.2014р.
апеляційну скаргу Інспекції прийнято
до провадження в складі колегії суддів:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Ткаченко Б.О. та
призначено розгляд справи на 30.09.2014
року.

15.09.2014р. до Київського апеляційного
господарського суду від Косівської
районної ради надійшов відзив на
апеляційну скаргу, в якому позивач
просив її задовольнити, скасувати
оскаржене рішення та прийняти нове про
задоволення позову.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014р.
змінено склад суду та визначено судову
колегію в складі: головуючий суддя
Дикунська С.Я., судді: Алданова С.О.,
Коршун Н.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014р., з
огляду на нез'явлення в судове
засідання представників учасників
судового процесу, розгляд справи
відкладено на 21.10.2014 року.

Представники апелянта та позивача в
судове засідання не з'явилися,
надіслали клопотання про розгляд
справи без участі їх представників.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча про час та
місце розгляду справи його повідомлено
належним чином, про причини неявки суд
не інформував, клопотань про
відкладення розгляду справи не надав
тощо, тому апеляційний господарський
суд дійшов висновку про розгляд справи
за відсутності представників
учасників судового процесу за наявними
у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши долучені до матеріалів
справи письмові докази, виходячи з
вимог чинного законодавства,
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню.

Так, Косівська районна рада звернулась
до господарського суду міста Києва з
позовною заявою до ПП «Промтехсервіс»
про стягнення 6 290,48грн. Позовні вимоги
мотивовано тим, що актом ревізії
фінансово-господарської діяльності
Косівської районної ради за період з
01.01.2010р. по 31.07.2013р. №08-21/16 встановлено
завищення вартості виконаних
відповідачем підрядних робіт по
договору підряду №45-003 від 20.05.2011р. (далі
- Договір) на суму 6 290,48грн., яку позивач
посилаючись на приписи ст.1212 ЦК України
просив стягнути з відповідача тощо.

В ході розгляду справи судом першої
інстанції, залучено Інспекцію до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача.

Суд першої інстанції, дослідивши
матеріали справи, дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог, відтак
відмовив в їх задоволенні.

Так, відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що кошти,
які позивач просив стягнути з
відповідача, останнім отримано від
позивача в якості оплати виконаних за
Договором робіт, отже за наявності
правових підстав, таке унеможливлює їх
повернення як безпідставно отриманих
на підставі ст.1212 ЦК України тощо.

Як встановлено матеріалами справи,
20.05.2011р. між Косівською районною радою
(замовник) та ПП «Промтехсервіс»
(підрядник) укладено Договір, за
умовами п.1.1 якого за дорученням
замовника підрядник зобов'язався
виконати роботу по капітальному
ремонту фасаду і крівлі Косівської
районної ради в м. Косів.

Судом першої інстанції встановлено й
таке підтверджується матеріалами
справи, що на виконання Договору
сторонами підписано без зауважень та
скріплено печатками акт приймання
виконаних будівельних робіт №567-02-1-1 на
суму 20 138,00грн. та відомість ресурсів до
згаданого акту на ту саму суму.
Позивачем 26.05.2011р. здійснено оплату
визначених в акті робіт на суму 20
138,00грн., що підтверджується платіжним
дорученням №233 від 26.05.2011 року.

Разом з тим, Інспекцією проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Косівської районної ради за
період з 01.01.2010р. по 31.07.2013р., за
результатами якої складено акт ревізії
фінансово-господарської діяльності
Косівської районної ради №08-21/16 від
21.10.2013р. (далі - Акт ревізії). Цим актом
встановлено, що відповідачем в
порушення п.3.3.9, п.3.3.10.1, п.4.3 Державних
будівельних норм, затверджених наказом
Держбуду України від 27.08.2000р. №174,
завищено вартість виконаних робіт на 6
290,48грн. тощо.

З огляду на встановлені обставини
справи та досліджені наявні у справі
докази, апеляційний господарський суд
погоджується з висновками місцевого
суду про відсутність правових підстав
для задоволення позовних вимог.

Зі змісту укладеного між сторонами
Договору видно, що за своєю правовою
природою він є договором підряду.

Відповідно до ст.837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Положеннями ст.ст.627, 629, 632 ЦК України
встановлено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Цивільним законодавством (ст.ст. 525, 526
ЦК України) передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Як встановлено місцевим судом
матеріалами справи підтверджено
виконання сторонами обов'язків за
Договором в повному обсязі.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази на підтвердження факту
звернення позивача до відповідача з
ініціативою внести зміни до Договору
щодо ціни чи умов оплати в
передбаченому ст.188 ГК України порядку.
Матеріали справи не містять також
даних про те, що Договір в частині
визначення ціни визнано у
встановленому законом порядку
недійсним повністю або частково з
підстав її завищення, або що до нього
внесено відповідні зміни тощо.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, обов'язковою умовою
набуття або збереження майна без
достатньої правової підстави має бути
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи. Тому, місцевий суд
дійшов правильного висновку, що кошти,
які позивач просив стягнути з
відповідача, останнім отримано від
позивача як оплату за виконані роботи
за Договором, підстав для їх
повернення як безпідставно отриманих
згідно ст.1212 ЦК України немає.

Крім цього, Акт ревізії не може
обмежувати прав та обов'язків сторін
щодо виконання ними зобов'язань за
Договором, змінювати умови Договору, в
тому числі щодо ціни договору, а також
свідчити про порушення будь-ким своїх
договірних зобов'язань.

Водночас, апеляційний господарський
суд вважає, що Акт ревізії може бути
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
щодо порушника, однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої вимоги
належними та допустимими доказами.
Названий акт ревізії, є окремою
процесуальною дією уповноваженого
органу, який фактично не є стороною
Договору, а тому наслідки цієї дії не
можуть застосовуватися до договірних
правовідносин, які виникли та існували
між позивачем і відповідачем.

Крім цього, Акт ревізії є одним із
доказів, який оцінюється судом в
сукупності з іншими доказами на
підставі приписів ст.43 ГПК України.
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Жодні
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Обставини, які зазначено в Акті
ревізії, в господарському судочинстві
повинні підтверджуватися належними
доказами на підставі ст.ст.33-34 ГПК
України.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками місцевого суду, як
законними, обґрунтованими обставинами
й матеріалами справи, детальний аналіз
яких, як і нормативне обґрунтування
прийнятого судового рішення наведено
місцевим судом, підстав для скасування
його не знаходить. Доводи апелянта по
суті скарги, як безпідставні й
необґрунтовані не заслуговують на
увагу, оскільки не підтверджуються
жодними доказами по справі й не
спростовують викладених в судовому
рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Івано-Франківській області залишити
без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
02.07.2014р. у справі №910/11199/14 - без змін.

Матеріали справи №910/11199/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
С.О. Алданова

Н.М. Коршун