ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" жовтня 2014 р.Справа № 916/3550/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОДЕСОБЛБУД";

до відповідача Державного
підприємства "Одеський завод
будівельних матеріалів" Міністерства
оборони України

про стягнення 121829,63 грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Ніколаєва О.А. по
довіреності № б/н від 01.10.2014 року.

Від відповідача: Довгопола А.Ю. по
довіреності № б/н від 10.06.2014 року.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"ОДЕСОБЛБУД", звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Державного
підприємства "Одеський завод
будівельних матеріалів" Міністерства
оборони України про стягнення
заборгованості у розмірі 121 829,63 грн., з
яких: основного боргу - 104 438,47 грн., 3%
річних - 1 725,39 грн., інфляційного
збільшення суми боргу - 15 665,77 грн. та
судових витрат у розмірі 2 436,60 грн.

В судовому засіданні 22.10.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив визнати їх у
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні 22.10.2014 року проти позову не
заперечував, позовні вимоги визнав у
повному обсязі.

Однак, відповідач, відзив на позов та
витребувані судом документи не надав,
своє право на захист не використав, у
зв'язку з чим справа розглядається по
наявним в ній матеріалам у порядку ст.75
ГПК України.

В судовому засіданні 22.10.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення відповідно до ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

ДП "Одеський завод будівельних
матеріалів" МОУ (далі Відповідач)
виставили рахунки-фактури № СФ-000330 від
26.04.2012 року, № СФ-00633 від 16.07.2012 року
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ОДЕСОБЛБУД" (далі
Позивач) за будівельні матеріали на
загальну суму 583 499,94 грн., відповідно до
платіжного доручення № 42 від 04.05.2012
року позивач сплатив на користь
відповідача 43 499,94 грн., а також
платіжним дорученням № 130 від 17.07.2012
року позивачем сплачено 180 000,00 грн. та
платіжним дорученням № 140 від 25.07.2012
року сплачено ще 180 000,00 грн. Тобто
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОДЕСОБЛБУД"
сплатило відповідачу за будівельні
матеріали 403 499,94 грн.

Відповідно до видаткових накладних
відповідачем в період з 10.05.2012 року по
10.09.2012 року було поставлено позивачу
будівельні матеріали на загальну суму
299 061,47 грн., що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідач свої зобов'язання виконав
не в повному обсязі, оскільки їм було
частково поставлено попередньо
сплачені позивачем будівельні
матеріали, тому станом на день розгляду
справи відповідач не здійснив поставку
попередньо сплаченого товару на суму 104
438,47 грн.

04.02.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОДЕСОБЛБУД"
направило на адресу ДП "Одеський завод
будівельних матеріалів" МОУ претензію
№ 4, відповідно до якої просить
сплатити на їх користь суму переплати
за будівельні матеріали в розмірі 104
438,47 грн. протягом 7 днів з дня отримання
вказаної претензії. Вказана претензія
була отримана, про що не заперечує
відповідач.

Враховуючи невиконання відповідачем
взятого на себе за зобов'язання щодо
поставки попередньо сплаченого товару,
позивач звернувся до суду з позовною
заявою, згідно якої просить суд
стягнути з відповідача 121 829,63 грн., а
саме: основний борг у розмірі 104 438,47
грн., 3% річних у розмірі 1 725,39 грн.,
інфляційні збільшення суми боргу у
розмірі 15 665,77 грн. та судові витрати у
розмірі 2 436,60 грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 Цивільного кодексу
України, а саме: цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7
ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України, встановлено, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу
України встановлено, якщо продавець,
який одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Так, судом встановлено наявність
заборгованості ДП "Одеський завод
будівельних матеріалів" МОУ перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ОДЕСОБЛБУД" на
загальну суму 104 438,47 грн.

У зв'язку з чим позовна вимога
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОДЕСОБЛБУД" щодо
стягнення з відповідача суми 104 438,47
грн. є обґрунтованою та підлягає судом
задоволенню.

Крім того, позивачем ще заявлено
позовні вимоги про стягнення з ДП
"Одеський завод будівельних
матеріалів" МОУ 3% річних у розмірі 1 725,39
грн. та інфляційних витрат у розмірі 15
665,77 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 693 Цивільного
кодексу України на суму попередньої
оплати нараховуються проценти
відповідно до статті 536 цього Кодексу
від дня, коли товар мав бути переданий,
до дня фактичного передання товару
покупцеві або повернення йому суми
попередньої оплати. Договором може
бути встановлений обов'язок продавця
сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи приписи законодавства,
судом встановлено наявність
заборгованості ДП "Одеський завод
будівельних матеріалів" МОУ, тому
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача трьох процентів річних в
сумі 1 725,39 грн. та індексу інфляції у
сумі 15 665,77 грн., підлягає судом
задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи,
відповідач борг не сплатив, однак
визнав у повному обсязі.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Під час
розгляду справи відповідачем не було
належним чином доведено суду та
доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та перевіривши правильність
наданих позивачем розрахунків сум
заявлених до стягнення, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОДЕСОБЛБУД" до ДП
"Одеський завод будівельних
матеріалів" МОУ про стягнення
заборгованості основного боргу у
розмірі 104 438,47 грн., індексу інфляції у
розмірі 15 665,77 грн. та 3 % річних в
розмірі 1 725,39 грн. є обґрунтованими,
підтверджені наявними у справі
матеріалами та підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 2 436,60 грн.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Одеський завод будівельних
матеріалів" Міністерства оборони
України (65039, м. Одеса, 4-й Басейний
провулок, 7, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОДЕСОБЛБУД" (65029, м.
Одеса, вул. Князівська, 38, ) основний борг у розмірі 104 438,47
грн., 3% річних у розмірі 1 725,39 грн.,
індекс інфляції у розмірі 15 665,77 грн. та
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 2 436,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено
27.10.2014 р.

Суддя
С.В. Літвінов