ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Справа № 910/3380/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:
Полянського А.Г.,

суддів:
Кравчука Г.А., Мачульського Г.М.,

розглянувши

касаційну скаргупублічного
акціонерного товариства "Мостобуд" на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 07.07.2014 року у
справі№ 910/3380/14 Господарського суду
міста Києва за позовомпублічного
акціонерного товариства
"Уманьавтодор"допублічного
акціонерного товариства
"Мостобуд"простягнення суми за
участю представників сторін:

позивача - Литвин Б.О. дов. від 01.09.2014 р.,

відповідача - Митченко Н.М. дов. від
27.11.2012 р.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 07.05.2014 р. (суддя - Курдельчук
І.Д.) позов задоволено повністю.
Стягнуто Публічного акціонерного
товариства "Мостобуд" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Уманьавтодор" заборгованість у
розмірі - 148 444 грн. 54 коп. та витрати по
сплаті судового збору в розмірі - 2 968
грн. 89 коп.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 07.07.2014 р. (судді
- Алданова С.О., Кропивна Л.В., Чорногуз
М.Г.) рішення Господарського суду міста
Києва від 07.05.2014 р. залишено без змін.

Не погоджуючиcь з рішенням та
постановою ПАТ "Мостобуд" звернулось до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, мотивуючи скаргу доводами
про порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України прийшла до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити постанову апеляційного
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Касаційна скарга залишається без
задоволення, коли суд визнає, що
постанова апеляційного господарського
суду прийнята з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи,
14.05.2012 р. між ВАТ "Уманьавтодор"
(продавець) та ПАТ "Мостобуд" (покупець)
було укладено договір поставки № 48-Т,
відповідно до п. 1.1. якого продавець
зобов'язався поставити покупцю
товарно-матеріальні цінності (Товар,
ТМЦ), а покупець зобов'язався прийняти
та оплатити його по ціні і на умовах,
які обумовлені цим договором.

Відповідно до умов договору, загальна
вартість товару що поставляється за
цим договором, визначається сумою
накладних продавця. Розрахунки за
товар здійснюються шляхом проведення
взаєморозрахунків згідно
фінансово-господарських операцій
проведених між сторонами протягом
всього терміну дії цього Договору. Ціна
товару встановлюється у національній
валюті України та обумовлюється
сторонами у накладних на кожну партію
товару.

Відповідно до п. 3.1., 3.2., 3.3. договору,
продавець протягом 2-х робочих днів
відпускає товар представнику пупця,
повноваження якого підтверджуються
довіреністю. Приймання товару
проводиться у відповідності з
Інструкцією № П-6 від 15.06.1965 р. - по
кількості та Інструкцією № П-7 від
25.04.1966 р. - по якості. Ціна товару включає
вартість доставки при наданні
транспортних послуг продавцем.

Згідно п. 4.1. договору, за невиконання
(неналежне виконання) умов даного
договору сторони несуть
відповідальність, передбачену чинним
законодавством України.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу
товарно-матеріальні цінності на
загальну суму - 14 396 925,34 грн., що
підтверджено відповідними видатковими
накладними, товарно-транспортними
накладними та довіреностями.

Вищевказані документи підписані
повноважними представниками сторін,
скріплені печаткою.

Згідно п. 2. Наказу Міністерства
фінансів України № 99 від 16.05.1996 р. "Про
затвердження Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей", сировина,
матеріали, паливо, запчастини,
інвентар, худоба, насіння, добрива,
інструмент, товари, основні засоби та
інші товарно-матеріальні цінності, а
також нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери (надалі -
цінності) відпускаються покупцям або
передаються безоплатно тільки за
довіреністю одержувачів. Відповідно до
п. 4 вказаної Інструкції, довіреність на
одержання цінностей видається тільки
особам, що працюють на даному
підприємстві.

Матеріали справи містять копії
довіреностей на отримання товарних
цінностей, які видані відповідачем
своїм працівникам на отримання товару
від позивача.

Також, між сторонами були укладені:
Договір поставки № МЗ-12/291/143т від 01.06.2012
р., Договір № 38 про надання
автотранспортних послуг від 14.05.2012 р.,
Договір № 66 оперативної оренди
обладнання від 06.09.2012 р., Договір №
М3-12/319 на надання послуг по
електрообігріванню та освітленню
майданчика від 01.08.2012 р., Договір № 29 на
виконання робіт з будівництва
автотранспортної магістралі через р.
Дніпро в м. Запоріжжя за державні кошти
від 29.12.2011 р. та Договір № 1 про
закупівлю робіт з будівництва
автотранспортної магістралі через р.
Дніпро в м. Запоріжжя за державні кошти
від 22.03.2013 р.

Згідно п. 1.1. договору поставки №
МЗ-12/291/143т від 01.06.2012 р. ПАТ
"Уманьавтодор", як постачальник,
зобов'язався поставити
металоконструкції прогонової споруди
№ 10 автотранспортної магістралі через
р. Дніпро в м. Запоріжжя, а ПАТ
"Мостобуд", як замовник, зобов'язався
прийняти та оплатити поставлену
продукцію на умовах договору.
Відповідно до п. 1.1. договору № 38 про
надання автотранспортних послуг від
14.05.2012 р., ПАТ "Уманьавтодор", як
підприємство, надає послуги
бензозаправника (КраЗ 260), а ПАТ
"Мостобуд", як замовник, приймає
отримані послуги та розраховується за
них.

Відповідно до п. 1.1. договору № 66
оперативної оренди обладнання від
06.09.2012 р., ПАТ "Уманьавтодор", як орендар,
надає, ПАТ "Мостобуд", як суборендарю, у
тимчасове оплатне користування
(оренду) будівельну опалубку PERI.
Відповідно до п. 1.1. договору № М3-12/319 на
надання послуг по електрообігріванню
та освітленню майданчика від 01.08.2012 р.
ПАТ "Мостобуд", як виконавець, по
завданню ПАТ "Уманьавтодор", як
замовника, надає послуги по
електрообігріванню та освітленню
майданчика. При цьому, послуги по
ремонту та експлуатації обладнання
виконує замовник, а послуги по
цілодобовому обслуговуванню -
виконавець. Межа відповідальності -
згідно з актом балансової
відповідальності.

Відповідно до п. 1.1. договору № 29 на
виконання робіт з будівництва
автотранспортної магістралі через р.
Дніпро в м. Запоріжжя за державні кошти
від 29.12.2011 р., ПАТ "Мостобуд", як
субпідрядник, зобов'язується у 2011-2012
роках виконати роботи, зазначені у
пункті 1.2., а ПАТ "Уманьавтодор", як
генпідрядник - прийняти і оплатити такі
роботи. Відповідно до п. 1.1. договору № 1
про закупівлю робіт з будівництва
автотранспортної магістралі через р.
Дніпро в м. Запоріжжя за державні кошти
від 22.03.2013 р., ПАТ "Мостобуд", як
субпідрядник, зобов'язується у 2013 році
виконати роботи, зазначені у пункті 1.2.,
а ПАТ "Уманьавтодор", як генпідрядник -
прийняти і оплатити такі роботи.

Сторони, провели взаєморозрахунок
коштів на суму 14248480,80 грн., відповідно
до протоколів № 31.12-3 від 31.12.2012 р., №
2-02/2013 від 28.02.2013 р., № 1-02/2013 від 28.02.2013 р.,
№ 30.06-1 від 27.06.2013 р. про залік взаємних
вимог. При проведенні взаємозаліку
сторони вказали про свої зобов'язання
по всіх укладених договорах.

Судами обґрунтовано вказано, що
заборгованість за отриманий
відповідачем товар за договором
відповідно склала - 148 444,54 грн.

Позивач направив відповідачу
претензію вих. № 3405 від 19.12.2013 р., з
вимогою провести взаємозалік та
перерахувати позивачу грошові кошти.

Відповідач посилався на те, що між
сторонами було укладено договір
субпідряду № 1 від 22.03.2013 р. та договір №
29 від 29.11.2011 р., які нерозривно пов'язані
з договором поставки № 48-Т. Так, за
пунктом 2.2. договору поставки № 48-Т від
14.05.2012 р. передбачений спеціальний
порядок взаєморозрахунків: на момент
здійснення розрахунків позивач і
відповідач мають бути одночасно і
дебітором і кредитором, враховуючи два
існуючі договори. Також, посилався на
те, що позивачем при підрахунку
позовних вимог не були враховані акти
надання послуг №201/08 від 30.08.2012 р. на
суму 550,61 грн., №197/08 від 30.08.2012 р. на суму
1738,97 грн., №242/09 від 28.09.2012 р. на суму 4842,78
грн., а також видаткова накладна №340 від
14.08.2012 р. на суму 111188,62 грн, а відтак сума
боргу відповідача перед позивачем за
договором поставки №48-Т становить 30123,56
грн.

Однак, згідно вказаних документів
виконавцем були виконані роботи на
підставі договору № 48-Т від 14.05.2012 р.
Проте, у вказаних документах номер
договору виправлено на 38. Вказане
виправлення здійснено неналежним
чином, тому судом апеляційної
інстанції не прийнято до уваги.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати.

Оскільки відповідач не надав суду
доказів того, що сторонами було
проведено, відповідно до п. 2.2. Договору
взаєморозрахунки, на суму 148 444,54 грн., і
він немає заборгованості за
поставлений товар, відповідно до умов
Договору, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про задоволення
позовних вимог.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст.
1115 ГПК України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення у постанові апеляційного
господарського суду, колегія суддів
вважає, що суд в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99,
101 ГПК України всебічно, повно і
об'єктивно розглянув в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, дослідив подані сторонами
в обґрунтування своїх вимог і
заперечень докази; належним чином
проаналізував відносини сторін та
дійшов обґрунтованих висновків.

Доводи касаційної скарги щодо
порушення ст. ст. 33, 43 ГПК України
колегією суддів відхиляються, оскільки
вони зводяться до переоцінки обставин,
встановлених місцевим господарським
судом та судом апеляційної інстанції,
що згідно ст. 1117 ГПК України не
віднесено до повноважень суду
касаційної інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції
відповідають встановленим обставинам
справи, доводи касаційної скарги їх не
спростовують, а тому підстав для зміни
чи скасування оскаржуваного судового
рішення у справі не вбачається.

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111
ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Мостобуд"
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 07.07.2014 у справі
№ 910/3380/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
Полянський А.Г.

Судді
Кравчук Г.А.

Мачульський Г.М.