КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2014 р.
Справа№ 910/7835/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Алданової С.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Драчук
Р.А.

за участю представників:

від прокуратури Гелети О.О. -
посвідчення №015715 від 20.03.2013р.

від позивача не з'явились

від відповідача Педана О.Т. -
дов. №111 від 21.08.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу заступника
прокурора Центрального регіону
України з

нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері

на рішення

господарського суду міста Києва

від 16.07.2014р. (суддя
Чебикіна С.О.)

у справі №910/7835/14

за позовом заступника
прокурора Центрального регіону
України з

нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері в

інтересах держави в
особі Головного управління

внутрішніх військ
МВС України

до Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Інекон-Сервіс»

про розірвання
договору та стягнення 4 302 258,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 16.07.2014р. провадження у справі
№910/7835/14 в частині стягнення
заборгованості в розмірі 4 302 258,50 грн.
припинено, в іншій частині позову
відмовлено.

Не погодившись із згаданим рішенням
суду, заступник прокурора Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
оскаржив його в апеляційному порядку,
просив скасувати та прийняти нове, яким
позов задовольнити в повному обсязі. В
обґрунтування своїх вимог зазначив, що
місцевим судом безпідставно припинено
провадження в частині вимог про
стягнення заборгованості в розмірі 4 302
258,50 грн. на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК
України, адже спір між цими сторонами й
про той же предмет дійсно вже було
вирішено, однак спір вирішувався з
інших підстав, а відтак за наявності
нових обставин (підстав позову) спір у
даній справі слід було вирішувати по
суті. За твердженнями апелянта, судом
першої інстанції порушено вимоги ст.651
ЦК України та безпідставно відмовлено
в задоволенні позову про розірвання
договору №55 на придбання житла в
порядку пайової участі від 28.09.1998р.
(далі - Договір) та угоди про переказ
боргу від 30.04.2002р. (далі - Угода),
оскільки позивача позбавлено того, на
що він розраховував при укладенні
згаданих правочинів. На думку апелянта,
застосування місцевим судом строків
позовної давності до вимог про
розірвання Договору та Угоди, які є
чинними на даний момент, є порушенням
ст.261 ЦК України тощо.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження в складі колегії суддів:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Рябуха В.І. та призначено
до розгляду на 26.08.2014 року.

В судовому засіданні 26.08.2014р. було
оголошено перерву на підставі ст.77 ГПК
України до 30.09.2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014р., в
зв'язку з виходом судді Коршун Н.М. з
відпустки, змінено склад суду та
визначено судову колегію в складі:
головуючий суддя Дикунська С.Я., судді:
Алданова С.О., Коршун Н.М.

В судовому засіданні 30.09.2014р. на
підставі ст.77 ГПК України було
оголошено перерву до 07.10.2014 року.

03.09.2014р. до Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшла заява про заміну позивача у
справі №910/7835/14 - Головне управління
внутрішніх військ МВС України його
правонаступником - Головним
управлінням Національної гвардії
України, на підтвердження
правонаступництва надав відповідні
докази.

Розглянувши заяву позивача
апеляційний господарський суд вирішив
задовольнити заяву та замінити Головне
управління внутрішніх військ МВС
України його правонаступником -
Головним управлінням Національної
гвардії України.

В судовому засіданні представник
прокуратури доводи скарги підтримав,
просив її задовольнити, оскаржене
рішення скасувати та прийняти нове,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі за наведених у скарзі
підстав.

Представник відповідача доводи скарги
заперечив, просив не брати їх до уваги,
а відтак рішення місцевого суду як
законне та обґрунтоване просив
залишити без змін.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча про час і
місце розгляду справи його повідомлено
належним чином, наданими в попередніх
судових засіданнях поясненнями доводи
скарги підтримав, просив її
задовольнити, оскаржене рішення
скасувати та прийняти нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Заслухавши пояснення представників
прокуратури, позивача та відповідача,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши долучені до матеріалів
справи письмові докази, виходячи з
вимог чинного законодавства,
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню.

Так, заступник прокурора Центрального
регіону України з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
звернувся до господарського суду міста
Києва в інтересах держави в особі
позивача з позовом до відповідача про
розірвання укладеного між Головним
управлінням Командувача Національної
гвардії України та ЗАТ «ТТМ» Договору
та укладеної між ЗАТ «ТТМ», Спільним
українсько-чешським підприємством
«Інекон-Сервіс» (правонаступник ТОВ
«Інекон-Сервіс») та Головним
управлінням внутрішніх військ МВС
України Угоди, а також про стягнення
заборгованості в розмірі 4 302 258,50 грн.

Відповідачем в ході розгляду справи в
суді першої інстанції надано відзив на
позовну заяву, згідно якого він просив
суд відмовити в задоволенні позову в
частині позовних вимог про розірвання
Договору та Угоди, а також припинити
провадження у справі в частині
стягнення заборгованості в розмірі 4 302
258,50 грн. на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК
України. Свої заперечення на позов
обґрунтував тим, що заявлені позивачем
вимоги щодо стягнення заборгованості
на згадану вище суму вже були предметом
розгляду у справі №50/654. Крім цього,
відповідачем було подано місцевому
суду клопотання про застосування
строку позовної давності, відтак в
зв'язку із спливом цього строку, просив
відмовити в задоволенні позову про
розірвання Договору та Угоди тощо.

Суд першої інстанції, заслухавши
пояснення присутніх в судовому
засіданні представників учасників
процесу, дослідивши матеріали справи
дійшов висновку про припинення
провадження у справі №910/7835/14 в частині
стягнення заборгованості в розмірі 4 302
258,50 грн. з огляду на наявне рішення
господарського суду, який в межах своєї
компетенції вирішив господарський
спір між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав. Позовні
вимоги про розірвання Договору та
Угоди місцевий суд вважав такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки ЗАТ
«ТТМ» виконало зобов'язання перед
позивачем за Договором в повному
обсязі й наведене встановлено, зокрема,
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2011р. у
справі №50/654, яка набрала законної сили.
Разом з тим, оскільки позивач звернувся
до суду після спливу строку позовної
давності, про що заявлено відповідачем,
місцевий суд вважав, що в позові про
розірвання Договору та Угоди слід
відмовити з цих підстав.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції про припинення провадження у
справі в частині позовних вимог про
стягнення заборгованості в розмірі 4 302
258,50 грн., натомість вважає, що в частині
позовних вимог про розірвання Договору
та Угоди має бути відмовлено в позові з
підстав їх необґрунтованості, а не
спливу строку позовної давності.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2011р. у
справі №50/654, залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 21.12.2011р в задоволенні
позовних вимог військового прокурора
Київського гарнізону в інтересах
держави в особі Головного управління
внутрішніх військ МВС України про
стягнення з СП «Інекон-Сервіс» на
користь Головного управління
внутрішніх військ МВС України 4 302 258,50
грн. відмовлено.

Позицію апелянта про те, що у даній
справі наявні нові обставини (підстава
позову) - довідка Державної фінансової
інспекції №08-22/53 від 23.08.2012р., судом не
взято до уваги, адже згадана довідка не
є новою підставою позову, а може
розцінюватися лише як новий доказ у
справі.

Таким чином, рішення місцевого суду про
припинення провадження у справі в
частині стягнення заборгованості в
розмірі 4 302 258,50грн. на підставі п.2 ч.1
ст.80 ГПК України є законним, оскільки,
як вище згадувалось, наявне рішення
господарського суду, який в межах своєї
компетенції вирішив господарський
спір між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав.

На підставі ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини (ч.3 ст.35 ГПК України).

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2011р. у
справі №50/654, залишеною без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 21.12.2011р., встановлено, що
29.12.1998р. між ЗАТ «ТТМ» та Управлінням
розквартирування військ та
капітального будівництва Національної
гвардії України було підписано акт
прийому-передачі житла, згідно якого
ЗАТ «ТТМ» передало, а Управління
розквартирування військ та
капітального будівництва Національної
гвардії України прийняло 60 квартир за
адресою: м. Київ, провулок Миру, 19-А.
Таким чином, ЗАТ «ТТМ» виконало свої
зобов'язання за Договором в повному
обсязі. Рішення суду набрало законної
сили і відповідно до ст.115 ГПК України є
обов'язковим на всій території України,
у суду немає прав та підстав ставити
його під сумнів.

З огляду на те, що ЗАТ «ТТМ» виконало
свої зобов'язання за Договором в
повному обсязі, а Угодою відповідач
взяв на себе зобов'язання здійснити усі
дії замість ЗАТ «ТТМ» в термін до
31.12.2003р., то фактично відповідач виконав
свої зобов'язання за Угодою. Тому
місцевий суд дійшов правильного
висновку, що правові підстави для
задоволення позову в частині
розірвання Договору та Угоди відсутні.

На підставі абзацу 6 п.12 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 17.05.2011р. «Про деякі
питання практики застосування розділу
ХІІ Господарського процесуального
кодексу України» не підлягає
скасуванню судове рішення, якщо
апеляційною інстанцією буде з'ясовано,
що його резолютивна частина є
правильною, хоча б відповідні висновки
місцевого господарського суду й не
були належним чином обґрунтовані у
мотивувальній частині рішення.
Водночас апеляційний господарський
суд у мотивувальній частині своєї
постанови не лише вправі, а й повинен
зазначити власну правову кваліфікацію
спірних відносин та правову оцінку
обставин справи.

У відповідності до ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.
За зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Постановою пленуму Вищого
господарського суду України №10 від
29.05.2013р. «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» (п.2.2)
встановлено, що за змістом ч.1 ст.261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи. Отже, перш ніж
застосовувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

Як встановлено місцевим судом, й з цим
погоджується суд апеляційної
інстанції, ЗАТ «ТТМ» виконало
зобов'язання перед позивачем на
підставі Договору в повному обсязі, що
встановлено, зокрема, постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 25.07.2011р. у
справі №50/654, яка набрала законної сили,
а відтак позивачу в частині позовних
вимог про розірвання Договору та Угоди
має бути відмовлено в позові з підстав
їх необґрунтованості, а не з підстав
спливу строку позовної давності.

За таких обставин, апеляційний
господарський суд не погоджується з
висновками місцевого суду щодо підстав
відмови в задоволенні позову в частині
вимог про розірвання Договору та Угоди,
в решті рішення вважає законним,
обґрунтованим обставинами й
матеріалами справи, підстав для його
скасування не знаходить. Доводи
апелянта по суті скарги, як
безпідставні й необґрунтовані не
заслуговують на увагу, оскільки не
підтверджуються жодними доказами по
справі й не спростовують викладених в
судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Центрального регіону
України з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері залишити без
задоволення, рішення господарського
суду міста Києва від 16.07.2014р. у справі
№910/7835/14 - без змін.

Матеріали справи №910/7835/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя
С.Я. Дикунська

Судді
С.О. Алданова

Н.М. Коршун