ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

16.10.2014
Справа № 907/790/14

За позовом Хустського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
державного підприємства
„Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарств", м. Ужгород в особі філії
„Хустське лісове агропромислове
господарство", м. Хуст

до приватного підприємства „Авіцена",
с. Рокосово Хустського району

до Рокосівської сільської ради, с.
Рокосово Хустського району

з участю у справі в якості третіх осіб
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні позивача Державної
інспекції сільського господарства в
Закарпатській області, м. Ужгород та
Управління Держземагенства у
Хустському районі, м. Хуст

про розірвання договору оренди
земельної ділянки від 15.12.2004 року та
повернення земельної ділянки в урочищі
„Біля Феєра" в с. Вертеп Хустського
району площею 5 га, вартістю 752000 грн. (з
врахуванням заяви про зміну предмета
позову).

Суддя господарського суду - В.В.Мокану

представники:

Позивача - Поцко В.В., довіреність №
01-11/164 від 12.12.2013 року

Відповідача ПП „Авіцена" - Дубчак Н.С.,
довіреність № 59 від 27.08.2014 року

Відповідача Рокосівської сільської
ради - Лалакулич В.Л., довіреність №
415/02-6

від 26.08.2011 року

Третьої особи Державної інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області - не з'явився

Третьої особи Управління
Держземагенства у Хустському районі -
не з'явився

В судовому засіданні взяв участь Дюдя
О.Р., прокурор відділу прокуратури
м. Ужгорода.

СУТЬ СПОРУ: Хустським міжрайонним
прокурором заявлено позов в інтересах
держави в особі державного
підприємства „Закарпатське обласне
управління лісогосподарських
агропромислових господарств", м.
Ужгород в особі філії „Хустське лісове
агропромислове господарство", м. Хуст
до приватного підприємства „Авіцена",
с. Рокосово Хустського району
та до Рокосівської сільської ради, с.
Рокосово Хустського району про
скасування договору оренди земельної
ділянки від 15.12.2004 року та повернення
земельної ділянки в урочищі „Біля
Феєра" в с. Вертеп Хустського району
площею 5 га, вартістю 752000 грн. Ухвалою
господарського суду Закарпатської
області від 14.08.2014 року про порушення
провадження у справі до участі у справі
в якості третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача залучено Державну інспекцію
сільського господарства в
Закарпатській області, м. Ужгород та
Управління Держземагенства у
Хустському районі, м. Хуст. Заявою від
08.09.2014 року прокурор змінив предмет
позову та просить розірвати договір
оренди земельної ділянки від 15.12.2004
року та повернути земельну ділянку в
урочищі „Біля Феєра" в с. Вертеп
Хустського району площею 5 га, вартістю
752000 грн.

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
16.10.2014 року у справі № 907/790/14

Присутніми в судовому засіданні
представниками прокуратури та
позивача позовні вимоги підтримані з
підстав, наведених у позовній заяві.
Зокрема, наголошено

на факті укладення спірного договору з
порушенням ст. ст. 20, 57, 124, 149, 151
Земельного кодексу України за
відсутності рішення Рокосівської
сільської ради, без погодження питання
про вилучення земельної ділянки з
постійним землекористувачем філією
„Хустського ЛАГ", без дотримання
порядку зміни цільового призначення
землі, передбаченого Земельним
кодексом України, та порядку
переведення лісових земель до
нелісових у цілях, пов'язаних з
веденням лісового господарства,
спеціальним використанням лісових
ресурсів і користуванням земельними
ділянками лісового фонду для потреб
мисливського господарства,
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
портивних і туристичних цілей та
проведення науково-дослідних робіт,
визначеного ст. 43 Лісового кодексу
України (в редакції на момент укладення
договору), а також без проведення
державної експертизи землевпорядної
документації проекту землеустрою,
необхідність якої передбачена ст. 9
Закону України „Про державну
експертизу землевпорядної
документації". Щодо додатково
наведених у заяві про зміну предмету
позову посилань на ст. ст. 610, 611
Цивільного кодексу України, будь-яких
фактів неналежного виконання
відповідачем договірних зобов'язань не
зазначено.

Представник позивача на підтвердження
статусу позивача як постійного
лісокористувача за відсутності
державного акту послався на матеріали
лісовпорядкування, які відповідно до п.
5 Прикінцевих положень Лісового
кодексу України є документами, що
підтверджують право на раніше надані
землі до одержання в установленому
порядку державними лісогосподарськими
підприємствами державних актів на
право постійного користування
земельними лісовими ділянками.

Представник відповідача ПП „Авіцена"
просить у задоволенні позову відмовити
з підстав, наведених у запереченнях від
01.09.2014 року та від 30.09.2014 року. Зокрема,
стверджує, що договір оренди укладений
у відповідності до чинного на той час
законодавства на підставі рішення
Рокосівської сільської ради про
надання земельної ділянки в оренду з
отриманням відповідних погоджень і
дозволів; зауважує на пропуск
прокурором строку позовної давності,
початок якої розпочався у 2006 році, коли
прокуратура зверталась з протестом на
рішення Рокосівської сільської ради
від 25.06.2004 року, рішенням сесії
Рокосівської сільської ради від 04.08.2006
року протест Хустської міжрайонної
прокуратури було відхилено. Наголосив,
що ПП „Авіцена" належним чином виконує
взяті на себе зобов'язання за договором
оренди від 15.12.2004 року, своєчасно
здійснює сплату орендної плати,
використовує земельну ділянку згідно
цільового призначення та не завдає їй
шкоди. Аналізуючи положення чинного
законодавства та конкретні рішення
Європейського суду з прав людини,
зазначає про відсутність підстав для
розірвання договору, зважаючи в тому
числі і на статус позивача, який не
являється стороною договору.

Відповідач Рокосівська сільська рада
поясненнями від 01.09.2014 року позов
визнав.

Третя особа Державна інспекції
сільського господарства в
Закарпатській області наданими суду
письмовими поясненнями позов
підтримала.

Третя особа Управління
Держземагенства у Хустському районі
поданими через канцелярію суду
поясненнями підтримала позовні вимоги,
інформувала про неможливість подання
витребуваних судом документів,
оскільки зазначені документи в
управлінні відсутні. Заявою від 16.09.2014
року Управління Держземагенства у
Хустському районі просило розглядати
справу без участі його представника.

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
16.10.2014 року у справі № 907/790/14

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представників учасників спору, суд
встановив:

Між Рокосівською сільською радою як
орендодавцем та приватним
підприємством „Авіцена" як орендарем
15.12.2004 року був укладений договір
оренди земельної ділянки, який
зареєстровано у Рокосівській
сільській раді, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 15.12.2004
року за № 30.

Відповідно до пункту 1 договору
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку, яка знаходиться в ур. „Біля
Феєра" пр. Вертеп на території
Рокосівської сільської ради, для
потреб мисливського господарства та
облаштування зони відпочинку.
Договором визначено, що в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 5 га лісу, на земельній
ділянці розміщені об'єкти нерухомого
майна, а також інші об'єкти
інфраструктури (п. п. 2, 3 договору).

Пунктом 7 договору встановлено строк
його дії - 49 років. Сторонами погоджено
порядок зміни умов договору і
припинення його дії (п. 31 - 34), зокрема,
передбачено можливість розірвання
договору за взаємною згодою сторін або
за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін внаслідок невиконання другою
стороною обов'язків, передбачених
договором, та внаслідок випадкового
знищення, пошкодження орендованої
земельної ділянки, яке істотно
перешкоджає її використанню, а також з
інших підстав, визначених законом.

Аналізом норм чинного законодавства та
наявних у матеріалах справи доказів
встановлено відсутність підстав для
задоволення позову з огляду на
наступне.

Відповідно до Закону України „Про
оренду землі" оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності. За нормою ст. 13
Закону України „Про оренду землі"
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно ст. 31 Закону України „Про оренду
землі" договір оренди землі може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону
України „Про оренду землі" на вимогу
однієї із сторін договір оренди землі
може бути достроково розірваний за
рішенням суду в разі невиконання
сторонами обов'язків, передбачених
статтями 24 і 25 цього Закону та умовами
договору, в разі випадкового знищення
чи пошкодження об'єкта оренди, яке
істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також на підставах,
визначених Земельним кодексом України
та іншими законами України.

Аналогічну регламентацію містять
положення Цивільного кодексу України.
Нормами статей 610, 611 Цивільного кодексу
України передбачено відповідальність
за порушення зобов'язання, яка включає,
зокрема, і розірвання договору.

Згідно ст. 631 Цивільного кодексу
України, зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
16.10.2014 року у справі № 907/790/14

із сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

За нормою ст. 24 Закону України „Про
оренду землі" орендодавець має право
вимагати від орендаря, зокрема,
використання земельної ділянки за
цільовим призначенням згідно з
договором оренди, а також своєчасного
внесення орендної плати. Відповідно до
ст. 96 Земельного кодексу України
землекористувачі зобов'язані

своєчасно сплачувати земельний
податок або орендну плату.

Проте, з матеріалів справи не
вбачається фактів, які свідчать про
порушення орендарем зобов'язань за
договором. Так, листом Рокосівської
сільської ради від 26.09.2014 року № 387/02-27 у
відповідь на адвокатський запит
представника ПП „Авіцена" повідомлено,
що заборгованості по сплаті орендної
плати згідно договору оренди земельної
ділянки в урочищі „Біля Феєра" в с.
Вертеп площею 5 га від 15.12.2004 року немає.
Відсутні посилання і на порушення будь
- яких інших зобов'язань за договором.

Наведені прокурором у позовній заяві
твердження про укладення спірного
договору з порушенням ст. ст. 20, 57, 124, 149,
151 Земельного кодексу України за
відсутності рішення Рокосівської
сільської ради, без погодження питання
про вилучення земельної ділянки з
постійним землекористувачем філією
„Хустського ЛАГ", без дотримання
порядку зміни цільового призначення
землі, передбаченого Земельним
кодексом України, та порядку
переведення лісових земель до
нелісових, а також без проведення
державної експертизи землевпорядної
документації проекту землеустрою, не
належать до визначених законодавством
та умовами спірного договору підстав
розірвання договору, судом до уваги не
приймаються.

У відповідності до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Відповідно статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу вимог та заперечень.

З огляду на відсутність належних
доказів обґрунтованості позовних
вимог суд дійшов висновку про відмову в
позові.

Щодо наведеного у позовній заяві
твердження про неправомірність
реєстрації договору оренди суд
зазначає наступне. Відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 25.12.1998 року № 2073, якою затверджено
Порядок державної реєстрації
договорів оренди землі (у редакції, яка
була чинна станом на час укладення
спірного договору), передбачалось, що
державна реєстрація договорів оренди
проводиться виконавчим комітетом
сільської, селищної та міської ради,
Київською та Севастопольською
міськими державними адміністраціями
за місцем розташування земельної
ділянки. Таке положення зазначеного
Порядку повністю відповідало п. „б"- 2
частини 1 ст. 33 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні" (у
редакції станом на час укладення
договору оренди), яким до делегованих
повноважень виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад було
віднесено реєстрацію права
користування землею і договорів на
оренду землі. На спірному договорі
наявний запис про його реєстрацію у
Рокосівській сільській раді, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 15.12.2004 року за № 30.

продовження рішення господарського
суду Закарпатської області від
16.10.2014 року у справі № 907/790/14

Судові витрати у справі по сплаті
судового збору на підставі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, пунктів 2.11 та 4.6 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 року № 7 підлягають
віднесенню на позивача - державне
підприємство „Закарпатське обласне
управління лісогосподарських
агропромислових господарств" в сумі 2436
грн. (1218 грн. х 2 немайнові вимоги).

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вирішив:

1. В задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Стягнути з державного підприємства
„Закарпатське обласне управління
лісогосподарських агропромислових
господарств", м. Ужгород, вул. Гагаріна,
42/1, в дохід Державного
бюджету України (банк отримувача ГУДКУ
у Закарпатській області, МФО 812016,
отримувач коштів - державний бюджет
м. Ужгород 22030001; рахунок
отримувача - 3002; код отримувача -
38015610) суму 2436 (дві тисячі чотириста
тридцять шість) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 22.10.2014 року.

Суддя
Мокану В.В.