ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.10.14р. Справа № 904/6327/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", (Київ)

до Публічного акціонерного товариства
"Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського",
(м. Дніпропетровськ)

про стягнення 223 392,91 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: Букоємський Р.В. - гол.
юрисконсульт (дов. № 14-138 від 13.05.14р.)

від відповідача: Гармаш Л.М. - нач.
відділу (дов. № 250/2-155 від 26.06.14р.)

СУТЬ
СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі-позивач)
звернулося до господарського суду із
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського"
(далі-відповідач) про стягнення 223 392,91
грн.

Сума позову складається з наступних
сум: 118 109,65 грн. - пеня, 27 256,07 грн. - 3%
річних, 78 027,19 грн. - інфляційні втрати.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
невиконанням відповідачем зобов'язань
за договором купівлі-продажу
природного газу № ДЭ 9-12-ПР від 17.12.2012р.,
в частині повного та своєчасного
розрахунку за поставлений газ, у
зв'язку з чим, позивачем нараховані
відповідачу пеню, 3% річних та
інфляційні втрати у загальному розмірі
223 392,91 грн.

09 вересня представник відповідача
надав до суду заперечення на позовну
заяву, в яких Публічне акціонерне
товариство "Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського"
проти позовних вимог позивача
заперечує, вважає їх необґрунтованими
і такими, що не підлягають задоволенню
та просить суд відмовити у задоволенні
у повному обсязі.

У судовому засіданні від 09.09.14р.
оголошувалась перерва з 09.09.14р. по
22.10.14р.

Суд вважає достатніми матеріали справи
для слухання справи у відповідно до ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України за наявними в ній
матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
було оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши доводи представників
позивача та відповідача, оцінивши
докази в їх сукупності, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України", як продавець, та Публічним
акціонерним товариством "Євраз -
Дніпропетровський металургійний завод
ім. Петровського", як покупець, було
укладено договір купівлі-продажу
природного газу № ДЭ 9-12-ПР.

Даний договір набуває чинності з дати
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін і діє в
частині поставки природного газу до 31
грудня 2013 року, а в частині проведення
розрахунку за газ та послуг з його
транспортування - до повного погашення
заборгованості (п. 11.1. договору).

Згідно п. 1.1. договору, продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ (надалі -
газ), на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для власних потреб. Покупець є кінцевим
споживачем (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.1. договору, продавець
передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31
грудня 2013 року газ обсягом до 107600 тис.
куб. м.

Пунктам 5.1. договору встановлено, що
ціна (граничний рівень ціни) на газ та
послуги з його транспортування
установлюються НКРЕ.

Загальна сума вартості газу та ціна
цього договору складається із сум
вартості місячних поставок газу (п. 5.4.
договору).

Згідно п. 6.1. договору, оплата за
природний газ з врахуванням вартості
транспортування територією України
проводиться покупцем виключно
грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30% (тридцять
відсотків) від вартості запланованих
місячних обсягів проводиться не
пізніше ніж за 5 (п'ять) банківських днів
до початку місяця поставки газу;

- оплати в розмірі по 35% (тридцять
п'ять відсотків) від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться до 5 числа та до 15-го числа
поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно з умовами договору продавцем
передано у власність покупця протягом
січня - березня, вересня - грудня 2013 року
природний газ на загальну суму 210 607 335,04
грн., що підтверджується актами
прийому-передачі природного газу,
копії яких додаються до позовної заяви
(а.с. 18 - 24).

Позивач вказує на те, що оплата за
поставлений газ відповідачем
здійснювалось несвоєчасно, чим
Публічним акціонерним товариством
"Євраз - Дніпропетровський
металургійний завод ім. Петровського"
було порушено умови вищевказаного
договору.

За невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також цим договором.

Згідно п. 7.2. договору, у разі
невиконання покупцем умов пункту 6.1.
цього договору продавець має право не
здійснювати поставку газу покупцю або
обмежити поставку пропорційно до
кількості несплачених обсягів з
наступною поставкою цих обсягів при
умові їх оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1. умов цього договору
він у безспірному порядку повинен
сплатити продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 (тридцять) днів
додатково сплатити штраф у розмірі 7
(семи) відсотків від суми простроченого
платежу.

Положенням п. 9.3. договору, сторони
погодились встановити строк позовної
давності, у тому числі щодо основної
заборгованості, пені, штрафу, відсотків
річних, інфляційних нарахувань
тривалістю у 5 років.

Позивач зазначає, що оскільки
відповідач прострочив зобов'язання з
оплати поставленого природного газу, а
саме: за актом приймання-передачі
природного газу у обсязі 4 251,203
тис.куб.м. за вересень 2013 року на суму 19
506 798,01 грн., яке за своєю природою є
грошовим зобов'язанням, він
зобов'язаний сплатити позивачу суму
боргу з урахуванням інфляції, а також
три проценти річних від простроченої
суми.

Отже, на підставі викладеного, п. 7.2.
договору та ст. 625 ЦК України позивач
просить суд стягнути з відповідача
пеню у сумі 118 109,65 грн., 3% річних у сумі 27
256,07 грн. та інфляційні втрати у сумі 78
027,19 грн., згідно розрахунку (а.с. 15 - 16).

Приймаючи рішення господарський суд
виходить із наступного.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо), або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
вiд зобов'язання або одностороння змiна
його умов не допускається, якщо iнше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином вiдповiдно до умов договору та
вимог цього Кодексу, iнших актiв
цивiльного законодавства. Якщо у
зобов'язаннi встановлений строк (термiн)
його виконання, то воно пiдлягає
виконанню у цей строк (термiн).

Згідно п. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

За ст.ст. 611, 549, 551 ЦК України, у разi
порушення зобов'язання настають
правовi наслiдки, встановленi договором
або законом, зокрема - сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або iнше майно, якi боржник повинен
передати кредиторовi у разi порушення
боржником зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у вiдсотках
вiд суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Предметом
неустойки може бути грошова сума,
рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмiр
встановлюється договором або актом
цивiльного законодавства.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

З огляду на викладене, судом
встановлено, що при нарахуванні
відповідачу пені, 3% річних та
інфляційних нарахувань за порушення
строків проведення остаточних
розрахунків за поставлений у вересні
2013 року природний газ, позивачем не
враховані положення положення пункту
3.4. договору № ДЭ 9-12-ПР від 17 грудня 2012
року, яким встановлено, що акти є
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами.

Зі змісту акту приймання-передачі
природного газу спожитий відповідачем
у вересні 2013 року, наданого позивачем
до позовної заяви, вбачається, що даний
акт був складений та підписаний
сторонами 31 жовтня 2013 року.

Отже, так як акт приймання-передачі
природного газу за спожитий у вересні
2013 року, який відповідно до умов
договору № ДЭ 9-12-ПР від 17.12.2012р. є
підставою для остаточних розрахунків,
був підписаний лише 31.10.13р., то на 14.10.13р.
у відповідача були відсутні підстави
для здійснення остаточного розрахунку
за спожитий у вересні 2013 року природний
газ.

Остаточний розрахунок за спожитий у
вересні 2013 року природний газ
відповідачем проведено 30 жовтня 2013
року шляхом перерахування грошових
коштів на суму 19 506 798,01 грн.,
із них: 17 998 811,28 грн. - за природний газ, 1
507 986,73 грн. - за транспортування газу.

Пунктом 3.4 договору № ДЭ 9-12-ПР
купівлі-продажу природного газу
передбачено, що не пізніше 8-го числа
продавець зобов'язується повернути
покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
акта, підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта.

Частиною четвертою статті 612
Цивільного кодексу України
встановлено, що прострочення боржника
не настає, якщо зобов'язання не може
бути виконане внаслідок прострочення
кредитора.

Враховуючи ту обставину, що на момент
настання строку для здійснення
остаточного розрахунку за спожитий у
вересні 2013 року природний газ
відповідачем не було отримано акт
приймання-передачі природного газу
спожитий у вересні 2013 року, підписаний
з боку позивача, то прострочення
остаточного розрахунку за поставлений
у вересні 2013 року природний газ було
здійснено відповідачем внаслідок
прострочення позивачем строку
складання та підписання цього акту.

На підставі викладеного, позивачем не
правомірно нараховані відповідачу 3 %
річних, інфляційні втрати та пеню на
загальну суму 223 392,91 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України).

За наведених обставин справи, суд не
вбачає підстав для задоволення позову,
відхиляє доводи позивача у справі,
наведені в обґрунтування заявлених
позовних вимог, оскільки вони є
безпідставними.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по справі покладаються на
позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у
повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 27.10.14р.

Суддя І.Ю. Дубінін