м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Універсал Акустікс"
доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Хеппілон
Представники сторін:
від позивача: Гузєв А. В. - директор
від відповідача: не з`явився
Заявлено позов про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хеппілон Україна"
заборгованості за Договором від 17.12.2012
1095,97 грн. 3% річних.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує
неналежним виконанням відповідачем
договору поставки та інсталяції
обладнання, внаслідок чого у
відповідача виникла заборгованість за
інсталяцію обладнання.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.08.2014 порушено провадження
призначено на 29.09.2014 року.
Разом з позовною заявою позивачем
заявлено про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на грошові
кошти Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хеппілон Україна" на
вказаних поточних рахунках та
зобов'язати ТОВ "Хеппілон Україна" всі
наявні кошти направляти на погашення
заборгованості в позачерговому
Розглянувши подану заяву про
забезпечення позову, суд її відхиляє,
виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.
Таким чином, вжиття заходів до
забезпечення позову є правом суду.
Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України, позов
забезпечується, зокрема, накладанням
арешту на майно або грошові суми, що
належать відповідачеві.
Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Заходи до
забезпечення позову застосовуються
господарським судом як гарантія
реального виконання рішення суду.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України N 16
від 26.12.2011, у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Отже, вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд повинен
брати до уваги інтереси не лише
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

Позивач не надав суду доказів того, що
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
позивач не надав суду, а також нічим не
підтвердив припущення, що майно (в тому
числі грошові суми), яке є у
відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути або
зменшитись.

За таких обставин суд не вбачає підстав
для задоволення клопотання позивача.

26.09.2014 від представника відповідача
через відділ діловодства суду надійшов
відзив на позов, в якому відповідач
визнав заборгованість перед позивачем
на суму в розмірі 29340,84 грн. та зазначив,
що заборгованість в розмірі 62992,73 грн.
позивачем нарахована у зв'язку зі
зміною курсу долару відповідно до
національної валюти. Проте, між
сторонами не було досягнуто згоди про
зміну вартості поставленої продукції
та виконаних робіт по договору. Також
відповідач заперечив проти позовних
вимог про стягнення 3% річних
нарахованих на заборгованість
іноземній валюті та пені.

В судових засіданнях 29.09.2014 та 13.10.2014, у
відповідності до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено перерву до 13.10.2014 та
до 20.10.2014 відповідно.

Представник позивача в судовому
засідання 13.10.2014 подав заяву про
зменшення розміру позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить
стягнути з відповідача 29340,84 грн.
основного боргу, 7409,26 грн. пені, 608,98 грн.
3% річних та збитків від інфляції в
розмірі 6694,79 грн.

Враховуючи норми ст. 22 ГПК України, а
також те, що дана дія не суперечить
законодавству та не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів суд приймає до
розгляду заяву про зменшення розміру
позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції від 26.12.2011 № 18, у разі
прийняття судом зміни (в бік збільшення
або зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні 20.10.2014 підтримав позовні
вимоги з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання 20.10.2014 не з'явився, проте
через відділ діловодства суду подав
клопотання про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з неможливістю
представника відповідача бути
присутнім у призначеному судовому
засіданні.

Розглянувши дане клопотання, суд його
відхиляє з тих підстав, що нормами
чинного законодавства України не
обмежено коло осіб, які можуть
представляти особу в судовому процесі,
тому неможливість одного з
представників відповідача бути
присутнім у судовому засіданні не
перешкоджає реалізації права учасника
судового процесу на участь у судовому
засіданні його іншого представника.
Проте відповідач наданими йому
процесуальними правами не скористався.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті, а
матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, господарський суд, вважає за
можливе розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 20.10.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.12.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Універсал Акустік"
(позивач, продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Хеппілон
Україна" (відповідач, покупець)
укладено договір № 20/11, відповідно до
умов якого продавець зобов'язується
поставити покупцю у визначений даним
договором строк обладнання,
комплектуючі, витратні матеріали
(надалі обладнання) в асортиментів,
кількості і по цінам, визначеним в
специфікації поставки обладнання
(додаток № 01 до даного договору) і
здійснити монтаж і запуск в
експлуатацію обладнання (надалі
інсталяція) у відкритому парку
атракціонів «Хеппілон», розташованого
за адресою: м. Київ, вул. Горького, 176, а
покупець зобов'язується оплатити
вартість обладнання та інсталяцію в
порядку, передбаченому даним договором
(п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2 договору загальна
вартість обладнання та інсталяції
складає 1553172,00 грн.: вартість
обладнання, комплектуючих і витратних
матеріалів складає 1052872,00 грн.; вартість
інсталяції складає 500300,00 грн.

Покупець здійснює передоплату по
даному договору за обладнання,
комплектуючі та витратні матеріали в
сумі 1052872,00 грн. протягом 5 банківських
днів з моменту підписання даного
договору та отримання рахунку (п. 2.7
договору).

Покупець здійснює передоплату по
даному договору за інсталяцію в сумі
250300,00 грн. через 10 календарних днів від
дати підписання договору та отримання
рахунку (п. 2.8 договору).

Покупець здійснює оплату по даному
договору за інсталяцію, протягом п'яти
банківських днів від дати приймання
інсталяції і підписання акту
приймання-здачі робіт в сумі 250000,00 грн.
(п. 2.9 договору).

Обладнання поставляється продавцем за
адресою: м. Київ, вул. Горького, 176,
протягом 60 календарних днів після
надходження платежу, передбаченого п.
2.7 даного договору, на розрахунковий
рахунок продавця (п. 3.1 договору).

Датою поставки вважається день
передачі обладнання повноважному
представнику покупця. В момент
поставки обладнання проводиться
приймання обладнання за участю
повноважного представника продавця.
Після здачі-приймання обладнання
оформлюється накладна (п. 3.4 договору).

Після проведення інсталяції
обладнання проводиться приймання
діючої системи та оформлення акту
виконаних робіт, який включає в себе
інструкцію з експлуатації комплексу
декоративного освітлення і звуку у
вигляді окремого додатку (п. 3.13
договору).

Даний договір вступає в силу з моменту
його підписання обома сторонами і діє
до виконання сторонами всіх
зобов'язань по ньому (п. 8.1 договору).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від
20.12.2012 загальна вартість обладнання та
робіт по даному складає 120030,31 грн.:
вартість обладнання становить 80166,31
грн.; вартість робіт складає 39864,00 грн.
Покупець здійснює переоплату по даній
додатковій угоді в наступному порядку:
10% від суми, визначеної додатковою
угодою сплачуються покупцем до 27.12.2012.
40% від суми, визначеної додатковою
угодою сплачуються покупцем до 15.01.2013.
Покупець проводить кінцеву оплату в
розмірі 50% від суми зазначеної в
додатковій угоді протягом 3
банківських днів від дати підписання
акту здачі-приймання робіт.

Відповідно до додаткової угоди № 2 від
01.04.2014 загальна вартість обладнання та
робіт по даному становить 34770,92 грн.:
вартість обладнання становить 19336,02
грн.; вартість робіт складає 15434,90 грн.
Покупець здійснює оплату за цією
угодою в наступному порядку: 19336,02 грн.
за обладнання сплачуються протягом 3
банківських днів, після дати
підписання цієї угоди. 7717,45 грн. за
роботи сплачуються покупцем протягом 3
банківських днів, після дати
підписання цієї угоди. 7717,45 грн. роботи
сплачуються покупцем протягом 3
банківських днів, після дати
підписання актів прийому-передачі
виконаних робіт.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від
11.04.2014 загальна вартість обладнання та
робіт по даному становить 188402,10 грн.:
вартість обладнання становить 148642,10
грн.; вартість робіт становить 39760,00 грн.
Покупець здійснює оплату за цією
угодою в наступному порядку: 148642,10 грн.
за обладнання сплачуються протягом 3
банківських днів, після дати
підписання цієї угоди. 31808,00 грн. за
роботи сплачуються покупцем протягом 3
банківських днів, після дати
підписання цієї угоди. 7952,00 грн. роботи
сплачуються покупцем протягом 3
банківських днів, після дати
підписання актів прийому-передачі
виконаних робіт.

Відповідно до додаткової угоди № 4 від
28.05.2014 загальна вартість обладнання за
цією угодою становить 23094,06 грн.
Покупець здійснює оплату за цією
угодою на умовах 100% попередньої оплати
за обладнання, яка сплачується
покупцем протягом 3 банківських днів,
після дати підписання цієї угоди.

Відповідно до додаткової угоди № 5 від
31.07.2013 продавець та покупець визначили
остаточну вартість інсталяції за
вказаним договором, яка складає 477205,94
грн.

Відповідно до додаткової угоди № 6 від
27.02.2014 сторони підтвердили, що станом на
27.02.2014, загальна сума заборгованості
покупця перед продавцем за договором
становить 60840,84 грн.

На виконання умов договору позивач
поставив, а уповноважений представник
відповідача прийняв обладнання, що
підтверджується видатковими
накладними: № Ун-0000001 від 14.01.2013, №
Ун-0000003 від 22.04.2013, № Ун-0000006 від 31.05.2013, №
Ун-0000009 від 06.06.2013, № 0000010 від 07.06.2013., №
Ун0000011 від 27.06.2013, № Ун-0000012 від 09.08.2013, №
Ун-0000016 від 30.10.2013, які підписана
уповноваженими представниками обох
сторін, та довіреностями на отримання
матеріальних цінностей: № 14 від 14.01.2013,
№ 68 від 14.04.2013, № 87 від 30.05.2013, № 93 від
06.06.2013, № 94 від 06.06.2013, № 140 від 26.06.2013, № 156
від 12.08.2013.

Виконання інсталяції по договору
підтверджується актами
здачі-приймання робіт (надання послуг):
№ 1 від 15.01.2013, № Ун-0000002 від 28.04.2013, №
Ун-0000003 від 27.06.2013, № Ун-0000004 від 31.07.2014, №
Ун-0000005 від 31.07.2013, № Ун-0000006 від 09.08.2013.

Натомість відповідач, в порушення
взятих на себе зобов'язань за
договором, оплату по договору в повному
обсязі не здійснив, внаслідок чого за
ним утворилась заборгованість в сумі
29340,84 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звертався до відповідача з
претензією про виконання зобов'язань
(вих. №7-09 від 24.09.2014 року).

У відповідь на претензію відповідач
запропонував розстрочити йому
виконання зобов'язання по оплаті за
договором (лист № 06/10 від 08.10.2013).

Листом від 11.10.2014 позивач відмовився
прийняти пропозицію відповідача про
розстрочення заборгованості.

У зв'язку з вищезазначеним, ТОВ
"Універсал Акустікс" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з ТОВ "Хеппілон
Україна" 29340,84 грн. заборгованості, 7409,26
грн. пені, 608,98 грн. 3% річних та збитків
від інфляції в розмірі 6694,79 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими ЦК України з
урахуванням особливостей,
передбачених ГК України, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Положення ч. 1 ст. 174 ГК України, а також
п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, якою закріплений
принцип свободи договору, передбачають
можливість існування змішаного типу
договору, тобто такого договору, який
опосередковує різнорідні відносини та
поєднує умови, які є необхідними для
формування певного виду зобов'язання.

Частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу
України передбачено, що сторони мають
право укласти договір, в якому
містяться елементи різних договорів
(змішаний договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

Договір укладений між сторонами
містить в собі елементи як договору
підряду, так і договору поставки.
Відносини сторін що виникають по
договору з приводу поставки обладнання
регулюються положеннями параграфу 3
глави 54 ЦК України, у главі 61 визначені
положення які регулюють відносини що
виникають з підряду (виконання робіт).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно положень ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Аналогічні положення містяться і в ст.
265 Господарського кодексу України.

Частиною другою статті 712 ЦК України
встановлено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 693 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Як встановлено ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В ч. 1 ст. 614 ЦК України визначено, що
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
При цьому відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідачем не надано до суду жодних
доказів на спростування своєї вини в
невиконанні зобов'язання з повної
оплати по договору. Факт наявності
заборгованості у відповідача перед
позивачем належним чином доведений,
документально підтверджений, у зв'язку
з чим суд вважає заявлені вимоги про
стягнення з відповідача суми
заборгованості обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню в
сумі 29340,84 грн.

Позивач також просить суд стягнути з
відповідача пеню в розмірі 7409,26 грн.
нараховану за період з 27.02.2014 по 14.08.2014.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов визначених
змістом зобов'язання (неналежне
виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено,
що виконання зобов'язання може
забезпечуватись, зокрема, неустойкою.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(частина 3 статті 549 ЦК України).

Пунктом 4.3 договору передбачено, що у
випадку несвоєчасного перерахування
грошових коштів при кінцевому
розрахунку, продавець вправі вимагати
від покупця перерахування пені в
розмірі 0,1% від суми заборгованості за
кожний день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ.

Господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання у ГК України визнаються
штрафними санкціями (частина 1 статті 230
ГК України).

Частина 1 статті 231 ГК України визначає,
що законом щодо окремих видів
зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій, зміна якого за
погодженням сторін не допускається.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань"передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Розмір пені, встановлений договором,
перевищує подвійну облікову ставку
Національного банку України, що діяла у
період, за який повинна сплачуватися
пеня. Тому, при її обчисленні слід
застосовувати саме розмір подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у вказаний період.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Враховуючи вищезазначене, за
розрахунком суду, обґрунтованою та
такою що підлягає стягненню з
відповідача є сума пені в розмірі 3600,23
грн.

Позивач також заявив про стягнення з
відповідача 608,98 грн. 3% річних та
збитків від інфляції в розмірі 6694,79
грн. нарахованої за період з 27.02.2014 по
14.08.2014.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом перевірено правильність
нарахування та відповідність вимогам
чинного законодавства інфляційних
втрат та 3% річних та виявлено
арифметичні помилки. Таким чином судом
здійснено власний розрахунок
інфляційних втрат та 3% річних,
відповідно до якого інфляційні втрати
підлягають стягненню з відповідача у
розмірі 4980,56 грн., а 3% річних у розмірі
608,98 грн.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги та свідчили про
відсутність у нього обов'язку сплатити
заявлену до стягнення заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку про часткове задоволення
позовних вимог з покладенням судового
збору на відповідача у відповідності
до ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І
Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хеппілон Україна"
(03191, м. Київ, вул. Лятошинського
композитора, 14А, ідентифікаційний код
38217009) з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Універсал Акустікс" (02152, м. Київ,
проспект Павла Тичини, 20,
ідентифікаційний код 38408129) 29340
(двадцять дев'ять тисяч триста сорок)
грн. 84 коп. основного боргу, 3600 (три
тисячі шістсот) грн. 23 коп. пені, 608
(шістсот вісім) грн. 98 коп. 3% річних, 4980
(чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят)
грн. 56 коп. та 909 (дев'ятсот дев'ять) грн. 23
коп. судового збору.

3.Після набрання рішенням
господарського суду міста Києва
законної сили видати відповідний
наказ.

4.В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України і може бути оскаржене в
порядку, передбаченому чинним
законодавством.

Повне рішення складено 27.10.2014 року

Суддя

О.А.Грєхова