ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 21» жовтня 2014 р.
Справа №908/2062/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя
Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача - Титаренко А.М., за
довіреністю №645 від 24.03.2014 року;

відповідача - Лучко О.М., за довіреністю
б/н від 04.07.2014 року; Волков Г.М.
(директор);

третя особа - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача -
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
електрична станція», м.Енергодар,
Запорізька область (вх.№3018(З)/1-40) на
рішення господарського суду
Запорізької області від 14.08.2014 року по
справі №908/2062/14,

за позовом Державного підприємства
«Національна атомна енергогенеруюча
компанія «Енергоатом» в особі
відокремленого підрозділу «Запорізька
атомна електрична станція»,
м.Енергодар, Запорізька область,

до Приватного підприємства Фірма
«Стиль», м.Енергодар, Запорізька
область,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агробудсервіс»,
м.Запоріжжя,

про стягнення 325075,00 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

До господарського суду Запорізької
області звернулось Державне
підприємство «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» до Приватного підприємства
Фірма «Стиль» з позовом про стягнення
збитків у розмірі 325075,00 грн.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 14.08.2014 року по
справі №908/2062/14 (суддя Мойсеєнко Т.В.) у
позові відмовлено.

Позивач з вказаним рішенням
господарського суду першої інстанції
не погодився та звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом при прийнятті рішення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
господарського суду Запорізької
області від 14.08.2014 року по справі
№908/2062/14 та прийняти нове судове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі. Крім
того, позивач просить суд стягнути з
відповідача на його користь судовий
збір за подання апеляційної скарги в
розмірі 3250,75 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що у Волкова Г.М. не
було законних підстав для демонтажу
залізничної колії, оскільки він не є
власником її власником, а отже дії були
протиправними, в результаті яких ДП
«НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС»
завдано шкоду.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 06.10.2014 року
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» прийнято до провадження та
призначено до розгляду.

15.10.2014 року від відповідача до суду
надійшли заперечення на апеляційну
скаргу (вх.№9043), в яких просить рішення
господарського суду Запорізької
області від 14.08.2014 року по справі
№908/2062/14 залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції по
справі відповідач зазначає, що
позивачем не доведено складу
цивільного правопорушення для
настання такої відповідальності, як
відшкодування шкоди, тобто факту
завдання збитків у зв'язку із діями
відповідача по розбиранню елементів
залізничної колії, оскільки не довів,
що розібране відповідачем майно
належало позивачу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача відзиву на апеляційну
скаргу не надала, свого представника у
судове засідання Харківського
апеляційного господарського суду не
направила, про причини неявки суд не
сповістила, про час та місце судового
засідання була належним чином
повідомлена. У відповідності до штампу
вихідної кореспонденції Харківського
апеляційного господарського суду
(вих.№014997) ухвала про прийняття
апеляційної скарги до провадження була
направлена 06.10.2014 року у кількості
трьох примірників, що підтверджує
належне надіслання копій
процесуальних документів - ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження від 06.10.2014 року учасникам
судового процесу.

Враховуючи, що наявних в справі
матеріалів достатньо для розгляду
справи по суті, зважаючи на те, що
ухвала про прийняття апеляційної
скарги до провадження направлялась
рекомендованою кореспонденцією, а
також на те, що явка представників
учасників процесу у судове засідання
не була визнана обов'язковою, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в даному судовому засіданні за
відсутності представника третьої
особи.

У судовому засіданні Харківського
апеляційного господарського суду
21.10.2014 року представник позивача
підтримав доводи та вимоги апеляційної
скарги в повному обсязі та просив її
задовольнити.

Представник відповідача проти позиції
апелянта заперечував з підстав,
викладені у його відзиві.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а також повноту встановлених обставин
справи та відповідність їх наданим
доказам у відповідності до ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

На підставі наказів відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
електрична станція» ДП «НАЕК
«Енергоатом» №287 від 29.03.2012 року, №603
від 04.07.2012 року проведена вибіркова
інвентаризація основних засобів
(залізничних колій), які закріплені за
ЕРП. У ході інвентаризації встановлено,
що фактичний стан залізничної колії №3
посту АЕС №1 (інвентаризаційний номер
8545) не відповідає даним
бухгалтерського обліку.

09.08.2012 року постановою УД461212 пр в.о.
прокурора м. Енергодар за заявою
позивача порушено кримінальну справу
за фактом демонтажу залізничної колії
№3 ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП
«Запорізька АЕС» за ознаками злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального
кодексу України.

26.02.2013 року інформація про вказане
кримінальне правопорушення внесена до
Єдиного державного реєстру досудових
проваджень під номером - 000011.

25.09.2013 року слідчим спеціальної міліції
СУ ГУМВС України в Запорізькій області
прийнято рішення про закриття
кримінального провадження на підставі
п. 2 ч. 1 ст. 284 Кримінально
процесуального кодексу України у
зв'язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення.

Протоколом засідання
інвентаризаційної комісії ВП ЗАЕС від
27.12.2012 року встановлена нестача
основного засобу «Під'їзний
залізничний шлях з тупиком»
(інвентаризаційний номер 8366).

25.09.2013 року за дорученням начальника
відділу СУ ГУМВС України в Запорізькій
області слідчим спеціальної міліції СУ
ГУМВС України в Запорізькій області
розпочато досудове розслідування у
кримінальному провадженні №0000197
за фактом нестачі основного засобу
«Під'їзний залізничний шлях з тупиком»
інв. №8366, який закріплений за
гідротехнічним цехом ВП «ЗАЕС» за
ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст.
185 Кримінального кодексу України.

За наслідками досудового
розслідування слідчим спеціальної
міліції СУ ГУМВС України в Запорізькій
області винесено постанову від 30.11.2013
року про закриття кримінального
провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284
Кримінально процесуального кодексу
України у зв'язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення.

Державне підприємство «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
електрична станція» вважає, що
відповідач демонтував елементи
залізничної колії №3 (інв. номер 8545), яка
належить позивачу, чим спричинив
позивачу збитки на загальну суму 325075,00
грн., розмір яких підтверджується
звітом з незалежної оцінки майна від
31.10.2012 року приватного підприємства
«Укрбізнесконсалтінг».

Таким чином, позивач просить суд
стягнути з відповідача суму збитків у
розмірі 325075,00 грн. на підставі статей
1172, 1192 Цивільного кодексу України.

Загальне положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди втілено
у статті 1166 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу
України з урахуванням обставин справи
суд за вибором потерпілого може
зобов'язати особу, яка завдала шкоди
майну, відшкодувати її в натурі
(передати річ того ж роду і такої ж
якості, полагодити пошкоджену річ тощо)
або відшкодувати завдані збитки у
повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягає
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду. Для
відшкодування завданої шкоди
необхідно довести такі факти як
неправомірність поведінки особи; вина
завдавача шкоди; наявність шкоди;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є
обов'язковою для прийняття судом
рішення про відшкодування шкоди.
Відсутність хоча б одного з цих
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на
позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою.

Згідно ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу
України під збитками розуміються
витрати, зроблені управненою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а
також не одержані нею доходи, які
управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

Стаття 225 Господарського кодексу
України визначає, що до складу збитків,
які підлягають відшкодуванню особою,
яка допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Позивачем у підтвердження свого права
власності на колію №3 надав: 1) акт
робочої комісії про приймання
закінченої будівництвом споруди,
будівлі №306 від 24.09.1984 року, в якому
зазначено про прийняття в експлуатацію
колії №3 в районі Північного
стройдвору; 2) інвентарну картку 8545
обліку основних засобів, в якій
значиться залізнична колія №3 в районі
Північного стройдвору із такими
характеристиками: колія № 3 - ходова,
від стрілочного переводу №151 до
стрілочного переводу №163 через
стрілочний перевод №161, повна довжина -
380 м, рейки Р65с/г - 380 пог.м. шляху, баласт
щебневий - 25 см під шпалою; 3) постанову
Донецького апеляційного
господарського суду від 13.03.2013 року по
справі №5009/3658/12 за позовом ДП «НАЕК
«Енергоатом» в особі ВП «Запорізька
АЕС» до Приватного акціонерного
товариства «Київ - Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту» в особі
Енергодарської філії та до
Міністерства інфраструктури України
про визнання права власності, згідно з
яким визнано право власності за
державою в особі Міністерства палива
та енергетики України на праві
господарського відання за ДП «НАЕК
«Енергоатом» в особі ВП «Запорізька
АЕС» на тимчасові будівлі та споруди,
влаштування та розбирання залізничних
шляхів № № 3, 117, 118, 119 в районі
стройдвору (акт робочої комісії про
приймання закінченої будівництвом
споруди, будівлі №306 від 24.09.1984 року).

Крім того, позивач надав копію договору
купівлі-продажу №1 від 20.11.2000 року, за
яким ДП «НАЕК «Енергоатом» (покупець,
позивач у справі) придбало у Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агробудсервіс» (продавець, третя
особа у справі) споруду - під'їзний
залізничний шлях з тупиком довжиною 225
метрів погонних, який розташований в
районі Північного стройдвору
промислового майданчику ВП «ЗАЕС».
Відповідно до цього договору право
власності на об'єкт переходить до
покупця з моменту підписання акту
приймання-передачі за умови фактичної
передачі.

09.07.2001 року був підписаний акт
приймання-передачі під'їзного
залізничного шляху з наступними
характеристиками: довжина - 225 м.п.;
введення в експлуатацію - 1975 рік; рейки -
тип Р-65 (замінені в 1995 році); шпали -
дерев'яні пропитані, тип П-360 шт.
(замінені в 1995 році); крестовина - тип 1/9 -
шт.; перевод стрілочний - Р/65; балласт -
щебень фр. 20/40 мм - товщиною 25 м.

На підставі договору купівлі-продажу
№1 від 20.11.2000 року ВП «Запорізька АЕС»
ДП «НАЕК «Енергоатом» у жовтні 2001 року
прийняло на баланс під'їзний
залізничний шлях з тупиком за актом
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів. Однак,
позивачем ані в суді першої інстанції,
ані в суді апеляційної інстанції не
надано доказів сплати за вказаний
об'єкт, а також не надано документів,
передбачених у п.4 договору
купівлі-продажу №1 від 20.11.2000 року, а
саме: технічного паспорту БТІ на
придбаний об'єкт та державного акту на
право користування земельною ділянкою,
які зобов'язався передати за договором
продавець.

В матеріалах справи наявна інвентарна
картка 8366 на під'їзний залізничний шлях
з тупиком (довжина - 225 м. погон.), дата
постановлення на бухгалтерський облік
ВП «ЗАЕС» - 01.10.2001 року.

Згідно бухгалтерських довідок ВП
«ЗАЕС» під'їзний шлях з тупиком інв.
№8366 та залізнична колія №3 інв. №8545
станом на 30.06.2012 року обліковувалися на
балансі ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП
«ЗАЕС».

Матеріали справи також свідчать, що
12.03.2001 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агробудсервіс»
(продавець) та Приватним підприємством
«Стиль» (покупець, відповідач у справі)
укладено договір купівлі-продажу
нерухомого майна, за яким продавець
зобов'язався продати та передати у
власність покупця нерухоме майно -
адміністративно-побутовий корпус з
гаражем за адресою: м.Енергодар,
Запорізька область, Північний
стройдвір промислового майданчика
ЗАЕС, а покупець зобов'язався прийняти
дане майно та сплатити за нього суму
грошових коштів.

Згідно з додатковою угодою №1 від 09.10.2003
року до вказаного договору, право
власності на об'єкт переходить від
продавця до покупця після повної
оплати об'єкта та дати підпису акту
приймання-передачі. Поштовою адресою
об'єкта є Промислова зона, 41,
м.Енергодар.

29.10.2003 року об'єкт був переданий покупцю
за актом приймання-передачі.
Відповідно до пунктів 1, 5 цього акту
продавець передав, а покупець прийняв у
власність побутовий корпус з гаражем
площею 1305,2 кв.м., замощення площею 145,8
м.кв., огорожа штакетна площею 26,6 кв.м
(далі - майно), розташоване за адресою:
м.Енергодар, Запорізька область,
Промислова зона, 41. Також, відповідачу
продавцем передано свідоцтво № 220 від
18.12.2001 року про право власності ТОВ
«Агробудсервіс» на вказаний об'єкт,
видане виконавчим комітетом
Енергодарської міської ради та
технічний паспорт-характеристика на
об'єкт нерухомості - 1 екз. на 9 аркушах.

Свідоцтво про право власності №220 від
18.12.2001 року видано на об'єкт
нерухомості: залізничний тупик,
побутовий корпус з гаражем.

Згідно з технічним паспортом
(інвентаризаційна справа №509, н/ж 3 р.
№674) на плані земельної ділянки, на якій
розташований
адміністративно-побутовий корпус з
гаражем, під №2 позначені залізничні
колії довжиною 235 п.м.

Відповідно до зведеного оціночного
акту від 26.02.2001 року по домоволодінню по
вул.Промислова, 41 в м.Енергодар, який
міститься в матеріалах
інвентаризаційної справи на цей об'єкт,
об'єкт нерухомості складається з
адміністративно-побутового корпусу з
гаражем, замощення, частини
залізничного шляху довжиною 235 м. та
альтанки.

У матеріалах інвентаризаційної справи
на об'єкт нерухомості по вул.
Промислова, 41 в м.Енергодар містяться
записи: 1) від 14.12.2001 року - про
належність об'єкту, який складається з
літери А-2 - побутовий корпус з гаражем,
інв. №000019, та №2 - залізничний тупик інв.
№100041 Відкритому акціонерному
товариству «Запоріжоблагробуд» на
підставі наказу регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області від
29.04.1998 року №439; переліку від 26.11.2001 року
нерухомого майна, яке передано у
власність ВАТ «Запоріжоблагробуд»;
рішення виконкому Енергодарської
міської ради від 21.06.2001 року №152; 2) від
26.12.2001 року - про належність
вищезазначеного побутового корпусу з
гаражем і залізничного тупика
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Агробудсервіс»
згідно свідоцтва про право власності
№220 від 18.12.2001 року, виданого виконкомом
Енергодарської міської ради на
підставі рішення від 17.12.2001 року №322; 3)
від 15.12.2011 року - про належність
адміністративно-побутового корпусу з
гаражем Приватному підприємству
«Фірма «Стиль» згідно свідоцтва про
право власності, виданого виконкомом
Енергодарської міської ради 18.11.2011 року
на підставі рішення від 17.11.2011 року №339.

Отже, у технічній документації БТІ
останнім зареєстрованим власником
залізничного тупика значиться
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агробудсервіс»,
якому на цей об'єкт тільки 18.12.2001 року
видано свідоцтво про право власності.

Проте, станом на даний час реєстрацію
прав на об'єкти нерухомості здійснює
реєстраційна служба.

Згідно ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно.

З витягу Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності №22095231 від 24.05.2014 року
вбачається, що Приватне підприємство
фірма «Стиль» є власником будівлі
адміністративно-побутового корпусу з
гаражем по вул. Промисловій, 41 в
м.Енергодар, до складу якого входять
залізничні колії 235 п.м. Підставою
виникнення права власності зазначено
свідоцтво про право власності, видане
18.11.2011 року виконавчим комітетом
Енергодарської міської ради.

Таким чином, на даний час у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
зареєстровано право власності на
залізничні колії 235 п.м. по
вул.Промисловій, 41 в м. Енергодар за
відповідачем. Це право не оспорювалось
у встановленому законом порядку та
державна реєстрація його не скасована.
Отже, власником залізничні колії 235 п.м.
по вул.Промисловій, 41 в м. Енергодар є
Приватне підприємство Фірма «Стиль», а
позивач, як слідує з матеріалів
інвентаризаційної справи на об'єкт по
вул. Промисловій, 41 в м. Енергодар
ніколи не значився власником цього
об'єкту або його частин.

Позивачем не доведено того, що
демонтована відповідачем частина
залізничної колії є саме колією №3 (інв.
номер 8545), яка, як вказує позивач,
знаходиться у його власності.

Відповідно до акту робочої комісії №306
від 24.09.1984 року про введення в
експлуатацію колії № 3, вона була
збудована на замовлення позивача та
введена в експлуатацію у 1984 році.
Залізничний тупик, на який
зареєстровано право власності за ПП
фірма «Стиль», був власністю держави та
переданий в процесі приватизації у
власність ВАТ«Запоріжоблагробуд»
(попередника ТОВ «Агробудсервіс»)
згідно з наказом Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області від
29.04.1998 року №439, про що свідчить виданий
останнім перелік нерухомого майна від
26.11.2001 року.

З матеріалів справи також слідує, що
рейки колії № 3 (інв. номер 8545) виконані
на залізобетонних шпалах, про це
зазначено в акті вводу колії в
експлуатацію №306 від 24.09.1984 року, а
відповідачем демонтовані рейки на
дерев'яних шпалах, що підтвердується
звітом з незалежної оцінки майна та з
фотографій, які додані до нього.

Розібрана відповідачем колія не може
бути колією №3, яка значиться серед
основних засобів позивача під
інвентарним номером 8545 і незалежну
оцінку розміру збитків відносно якої
проводив позивач.

Відхиляє колегія суддів доводи
апелянта, викладені ним у апеляційній
скарзі, оскільки, за наслідками
кримінального провадження не було
встановлено з боку відповідача
правопорушення, що спричинило шкоду
позивачу. Право власності на
залізничну колію довжиною 235 м. за
адресою вул.Промислова,41 було
зареєстровано за ТОВ «Агробудсервіс»
лише 18.12.2001 року, про що видано
свідоцтво №220, а тому саме ця колія не
могла бути продана за договором
купівлі-продажу №1 від 20.11.2000 року, який
укладено раніше. Продана за договором
купівлі-продажу №1 від 20.11.2000 року
залізнична колія складає 225м., а колія,
що належала ТОВ «Агробудсервіс» та
знаходилась за адресою вул. Промислова,
41 має довжину 235м. Позивачем не
доведено, що залізнична колія, яка
розташована по вул.Промисловій,41 та
колія, яка є предметом договору
купівлі-продажу №1 від 20.11.2000 року є
однією і тією ж колією та належить
позивачу на праві власності.

Посилання на договір, який був
укладений між ДП «НАЕК «Енергоатом» в
особі ВП «ЗАЕС» та ТОВ «Агробудсервіс»
є необґрунтованим, адже такий договір
не був зареєстрований, а посилання на
акт прийомі-передачі є невірним,
оскільки такий документ не є
правовстановлюючим в силу приписів
діючого законодавства та не
підтверджує право власності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що
доводи апеляційної скарги зводяться до
переліку показань свідків по
кримінальному провадженню, що не є
належними та допустими доказами в
підтвердження його позиції по справі.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується із висновками суду першої
інстанції, що позивачем всупереч ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України не доведено наявності складу
цивільного правопорушення для
настання такої відповідальності, як
відшкодування шкоди, тобто факту
завдання йому збитків саме у зв'язку із
діями відповідача по розбиранню
елементів залізничної колії, оскільки
ним не доведено, що розібране
відповідачем майно належало позивачу.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги в зв'язку з її юридичною та
фактичною необґрунтованістю та
відсутністю фактів, які свідчать про
те, що оскаржуване рішення прийнято з
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
наведені висновки колегії суддів, у
зв'язку з чим апеляційна скарга
Державного підприємства «Національна
атомна енергогенеруюча компанія
«Енергоатом» в особі відокремленого
підрозділу «Запорізька атомна
електрична станція» не підлягає
задоволенню з підстав, викладених вище,
а оскаржуване рішення господарського
суду Запорізької області від 14.08.2014
року по справі №908/2062/14 має бути
залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні апеляційної
скарги, витрати апелянта по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст.
103, ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Національна атомна
енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
в особі відокремленого підрозділу
«Запорізька атомна електрична
станція» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 14.08.2014 року по
справі №908/2062/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 27
жовтня 2014 року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Хачатрян В.С.