КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2014 р. Справа№ 911/2936/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Пупиніна Л.О., Мазур Т.А.,

від відповідача -Боков І.О.,

від третьої особи-не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу публічне
акціонерне товариство "Київська
пересувна механізована колона-2" №138
від 09.09.2014

на ухвалу Господарського суду
Київської області від 04.09.2014

у справі № 911/2936/14

за позовом Державна іпотечна установа,
м. Київ

до публічного акціонерного товариства
"Київська пересувна механізована
колона-2", м. Київ

третя особа: публічне акціонерне
товариство "Автокразбанк", м. Кременчук

про звернення стягнення на предмет
іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.09.2014 (суддя Лилак Т.Д.)
направлено дану справу за
територіальною підсудністю до
господарського суду міста Києва. Суд
дійшов висновку, що оскільки предметом
спору у даній справі є вимога про
виконання господарських договорів, а
саме: стягнення заборгованості за
кредитним договором № 89/4 від 19 квітня
2013 року шляхом звернення стягнення на
предмет іпотеки, то даний спір не є
спором про право власності на майно або
про витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном, тому
підстави для визначення підсудності за
правилами ч. 2 ст. 16 Господарського
процесуального кодексу України
відсутні. Враховуючи викладене, суд
визначив підсудність у даній справі на
підставі ч. 2 ст. 15 ГПК України за
місцезнаходженням відповідача.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою в якій просив її скасувати,
справу направити до Господарського
суду Київської області для розгляду по
суті. Апелянт зазначив, що оскільки
предметом позовних вимог є визнання
права власності на майно, яке
знаходиться у Київській області, то
позов згідно ч. 3 ст. 16 ГПК України має
розглядатись Господарським судом
Київської області в порядку виключної
підсудності за місцезнаходженням
цього майна і не може розглядатись за
загальними правилами ч. 2 ст. 15 ГПК
України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просив залишити оскаржувану ухвалу
суду без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення та зазначив, що даний спір
не є спором про право власності,
підсудність у якому є виключною
відповідно до ч. 3 ст. 16 ГПК України і
визначається місцезнаходженням
спірного майна, а таким, що виник при
виконанні господарських договорів.

Представник третьої особи в судове
засідання апеляційної інстанції не
з'явився, про час і місце розгляду
апеляційної скарги повідомлений
належним чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору. Неявка
представника третьої особи не
перешкоджає розгляду скарги. Отже,
постанова приймається за наявними в
справі матеріалами, яких достатньо для
повного розгляду скарги.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх
представників сторін, колегія суддів
апеляційного господарського суду
враховує наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до господарського
суду з позовом до ПАТ "Київська
пересувна механізована колона-2" про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що спір виник
внаслідок неналежного виконання ПАТ
«Автокразбанк» (третя особа-боржник)
умов кредитного договору № 89/4 від 19
квітня 2013 року з повернення суми
кредиту та відповідних відсотків.
Виконання грошового зобов'язання за
вказаним кредитним договором
забезпечене договором іпотеки
майнових прав на нерухоме майно від
19.04.2013 №89/4, за реєстровим номером 975,
укладеним між позивачем та
відповідачем, тому позивачем заявлено
вимогу до відповідача (як майнового
поручителя ПАТ «Автокразбанк») щодо
звернення стягнення на предмет
іпотеки, нерухоме майно житлового
призначення, яке розташовано за
адресою: Київська обл., Обухівський
район, місто Українка, вулиця Київська,
будинок: "Висотний
багатофункціональний житловий
комплекс із вбудованими приміщеннями
та зблокований з паркінгом", а саме:
майнові права на квартири в секції А: 3,
4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 23, 28, 29, 32,
33, 34, 37, 38, 39, 40, 42, 43, 44, 48, 49, 53, 54, 58, 59, 60, 63, 64,
66, 67, 68, 69, 70, в секції В: 215, 216, 219, 220, 221, 222,
223, секції Б: 149, 150, 152, 153.

Як зазначалось вище Господарським
судом Київської області направлено
дану справу за територіальною
підсудністю до господарського суду
міста Києва. Суд дійшов висновку, що
оскільки предметом спору у даній
справі є вимога про виконання
господарських договорів, а саме:
стягнення заборгованості за кредитним
договором №89/4 від 19 квітня 2013 року
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, то даний спір не є спором про
право власності на майно або про
витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном, тому
підстави для визначення підсудності за
ч. 2 ст. 16 Господарського процесуального
кодексу України відсутні. Враховуючи
викладене, суд визначив підсудність у
даній справі на підставі ч. 2 ст. 15 ГПК
України за місцезнаходженням
відповідача.

Проте, апеляційний господарський суд
не погоджується з таким висновком суду
першої інстанції, враховуючи наступне.

Загальні правила територіальної
підсудності справ господарському суду
встановлені ст.15 ГПК України. Так,
відповідно до ч. 2 названої статті,
справи у спорах, що виникають при
виконанні господарських договорів та з
інших підстав, а також справи про
визнання недійсними актів
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням відповідача.

Згідно ч. 3 ст. 16 ГПК України справи у
спорах про право власності на майно або
про витребування майна з чужого
незаконного володіння чи про усунення
перешкод у користуванні майном
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням майна.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем укладено
лише один правочин - договір іпотеки.
При цьому відсутніми є докази щодо
невиконання або неналежного виконання
відповідачем умов укладеного з
позивачем договору іпотеки, а відтак
між сторонами не існує спору щодо
укладення, зміни та розірвання або
недійсності договору іпотеки.

Таким чином, так як предметом позовних
вимог є визнання права власності на
майно, яке знаходиться у Київській
області, позов має розглядатись
Господарським судом Київської області
в порядку виключної підсудності за
місцезнаходженням майна згідно вимог
ч. 3 ст. 16 ГПК України і не може
розглядатись за загальними правилами
підсудності, визначеними ч. 2 ст. 15 ГПК
України.

Враховуючи викладені вище обставини,
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що ухвала суду першої
інстанції підлягає скасуванню, а
справа -передачі за територіальною
підсудністю до Господарського суду
Київської області для розгляду по суті.

Керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Київської
області від 04.09.2014 року у справі №911/2936/14
скасувати.

2. Матеріали справи № 911/2936/14 повернути
до господарського суду Київської
області для розгляду.

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко