ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2014 року Справа № 5010/238/2012-16/12

Вищий господарський суд
України у складі колегії суддів:

головуючого суддіПопікової О.В.
(доповідач у справі)суддів:Гольцової
Л.А., Кролевець О.А.за участю
представників: від позивача (за
первісним позовом):Мартинюк Н.М., Янчик
М.І - за дов. від 15.08.2014р. № 7445від
відповідача-1 (за первісним позовом)
:Крочак О.В., Журба М.В. - за дов. від
26.11.2012р.від відповідача-2 (за первісним
позовом):не з'явились (про дату, час та
місце судового розгляду повідомлено
належним чином)від третьої особи-1:не
з'явились (про дату, час та місце
судового розгляду повідомлено
належним чином)від третьої особи-2: не
з'явились (про дату, час та місце
судового розгляду повідомлено
належним чином)від третьої особи-3:не
з'явились (про дату, час та місце
судового розгляду повідомлено
належним чином)від третьої особи-4:не
з'явились (про дату, час та місце
судового розгляду повідомлено
належним чином)від третьої особи-5: не
з'явились (про дату, час та місце
судового розгляду повідомлено
належним чином)розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк" на
рішеннягосподарського суду
Івано-Франківської області від
28.02.2013р.та на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
23.04.2013 ру справі№ 5010/238/2012-16/12
господарського суду
Івано-Франківської областіза
позовомПублічного акціонерного
товариства "Кредобанк"до1.Товариства з
обмеженою відповідальністю "Калуський
машинобудівний завод", 2.Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Калуський машинобудівний завод"

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні
позивача1.Виробничо-комерційної фірми
"Булат", 2.ОСОБА_8, 3.ОСОБА_9, 4.ОСОБА_10,
5.ОСОБА_11прозвернення стягнення на
майно, що перебуває в іпотеці за
договором іпотеки від 06.12.2007р.та за
зустрічним позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю "Калуський
машинобудівний завод"до1.Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк",
2.Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Калуський машинобудівний
завод"провизнання недійсним договору
іпотеки від 06.12.2007р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариства
"Кредобанк" звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Закритого акціонерного товариства
«Калуський машинобудівний завод» про
стягнення заборгованості за договором
кредитної лінії № 62/2007 від 06.12.2007р. в
сумі 6949201,97грн. шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки за
договором іпотеки від 06.12.2007р., а саме:
нерухоме майно - майновий комплекс, що
знаходиться за адресою:
Івано-Франківська область, м.Калуш,
вул.Долинська (вул.Маркса), 88, зі
способом реалізації - шляхом продажу
на публічних (прилюдних) торгах і
початковою ціною продажу - 9122000грн.

У свою чергу Приватне акціонерне
товариство «Калуський машинобудівний
завод» (до зміни найменування - Закрите
акціонерне товариство «Калуський
машинобудівний завод») звернулось із
зустрічними позовом до Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»,
Приватного акціонерного товариства
"Торговий дім "Калуський
машинобудівний завод" (попереднє
найменування -ЗАТ "Торговий дім
"Калуський машинобудівний завод") про
визнання недійсним договору іпотеки
від 06.12.2007р., укладеного між ВАТ
«Кредобанк», ЗАТ "Калуський
машинобудівний завод" та ЗАТ "Торговий
дім "Калуський машинобудівний завод",
посвідченого приватним нотаріусом
Калуського міського нотаріального
округу ОСОБА_13, зареєстрованого в
реєстрі за № Д-1967.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 20.03.2012р.
залучено до участі у справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача виробничо-комерційну
фірму "Булат", ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та на стороні відповідача
Закрите акціонерне товариство
«Торговий дім «Калуський
машинобудівний завод».

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 03.04.2012р.
залучено до участі у справі в якості
іншого відповідача Закрите акціонерне
товариство "Торговий дім "Калуський
машинобудівний завод".

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 25.05.2012
р., залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 23.07.2012р. у
задоволенні первісного позову
відмовлено, а зустрічний позов
задоволено, визнано недійсним договір
іпотеки від 06.12.2007 р.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.12.2012р. рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 25.05.2012р.
та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23.07.2012р.
скасовано, справу передано на новий
розгляд до місцевого господарського
суду.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 05.02.2013р.
здійснено заміну сторін їх
правонаступниками, а саме: Приватне
акціонерне товариство "Калуський
машинобудівний завод" на Товариство з
обмеженою відповідальністю "Калуський
машинобудівний завод", Приватне
акціонерне товариство "Торговий дім
"Калуський машинобудівний завод" на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Калуський машинобудівний завод".

За результатами нового розгляду
справи, рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 28.02.2013 р.
(суддя Малєєва О.В.), залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 23.04.2013р.
(головуючий суддя Новосад Д., судді
Михалюк О, Гриців В.) у задоволенні
первісного позову відмовлено, а
зустрічний позов задоволено, визнано
недійсним договір іпотеки від 06.12.2007р.

Рішення місцевого суду та постанова
апеляційної інстанції обґрунтовані
приписами статті 65 Господарського
кодексу України, статей 41, 46 Закону
України "Про господарські товариства",
ч.2 статті 203, статей 215, 216, 241, 246
Цивільного кодексу України, з огляду
на встановлення тих обставин, що
оспорюваний правочин було укладено
генеральним директором Закритого
акціонерного товариства "Калуський
машинобудівний завод" із перевищенням
повноважень, передбачених статутом
товариства, та на підставі незаконного
рішення наглядової ради товариства.
При цьому суди дійшли висновку, що дії,
які вчинені одноособово генеральним
директором Закритого акціонерного
товариства "Калуський машинобудівний
завод", зокрема, підписання актів
перевірки наявності, кількості, стану
та умов збереження майна, переданого в
іпотеку та укладення договору
добровільного страхування цього
нерухомого майна, не є доказами
наступного схвалення оспорюваного
договору саме уповноваженим органом
товариства.

Не погодившись з рішенням та
постановою, Публічне акціонерне
товариство "Кредобанк" звернулось до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нове рішення, яким
первісний позов задовольнити, а у
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

В обґрунтування своєї правової позиції
скаржник посилається на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, зокрема, ч. 3 статті 92, статті 241,
ч.2 статті 214 Цивільного кодексу
України, статей 32-36, 43 Господарського
процесуального кодексу України. При
цьому скаржник наголошує на
відсутності правових підстав для
визнання договору іпотеки недійсним з
огляду на вчинення дій зі схвалення
правочину та підтверджується
підписанням генеральним директором
Закритого акціонерного товариства
"Калуський машинобудівний завод актів
перевірки наявності, кількості, стану
та умов збереження майна, переданого в
іпотеку та укладенням договору
добровільного страхування цього
нерухомого майна, що свідчить про
наступне схвалення оспорюваного
договору уповноваженим органом
товариства.

Постановою Вищого господарського суду
від 27.01.2014р. у даній справі рішення
місцевого суду від 28.02.2013р. та
постанова апеляційної інстанції від
23.04.2013р. залишені без змін, а касаційна
скарга Публічного акціонерного
товариства "Кредобанк" - без
задоволення.

Постановою Верховного Суду України від
19.08.2014р. Постанову Вищого
господарського суду України від
27.01.2014р. скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду касаційної
інстанції. При цьому Верховний Суд
України визнав помилковими висновки
судів першої, апеляційної та
касаційної інстанцій про наявність
правових підстав для визнання договору
іпотеки недійсним з підстав, що
передбачені статтею 215 Цивільного
кодексу України без здійснення
правової кваліфікації наступних дій
повноважного органу юридичної особи
щодо схвалення правочину в розумінні
статті 241 Цивільного кодексу України.

Від Публічного акціонерного
товариства "Кредобанк" надійшли
додаткові пояснення, у яких банк
підтримує доводи поданої касаційної
скарги, та з урахуванням висновків,
викладених у Постанові Верховного Суду
України від 19.08.2014р. у даній справі,
просить її задовольнити.

Розглянувши касаційну скаргу,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши наявні матеріали
справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи,
повноти їх встановлення в судових
рішеннях і застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 06.12.2007р. між
Відкритим акціонерним товариством
"Кредобанк", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"Кредобанк" та Закритим акціонерним
товариством "Торговий дім "Калуський
машинобудівний завод",
правонаступником якого є товариство з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Калуський машинобудівний завод"
було укладено договір № 62/2007 кредитної
лінії, відповідно до умов якого банк
зобов'язався відкрити позичальнику
кредитну лінію з максимальним лімітом
заборгованості за кредитною лінією у
розмірі 4 500 000 грн., а позичальник
зобов'язався у термін включно до 4
грудня 2009 року повернути кредит і
сплатити проценти у розмірі,
передбаченому умовами договору.

До кредитного договору неодноразово
додатковими договорами вносилися
зміни.

Також судами було встановлено, що
Відкрите акціонерне товариство
"Кредобанк" виконало свої зобов'язання
за договором кредитної лінії в повному
обсязі, що підтверджується випискою з
особового рахунку, меморіальними
ордерами та іншими платіжними
документами.

Закрите акціонерне товариство
"Торговий дім "Калуський
машинобудівний завод" зобов'язання за
цим договором не виконало, внаслідок
чого утворилася заборгованість, а саме:
4 498 348, 07грн. - заборгованість за
кредитом, 1 034 053 грн. - заборгованість зі
сплати процентів, 300 грн. -
заборгованість із комісії, 576 153, 26 грн. -
нарахованої пені та 840347, 65 грн. -
збитків.

В забезпечення виконання
позичальником зазначеного
зобов'язання 06.12.2007р. між Відкритим
акціонерним товариством "Кредобанк",
(іпотекодержатель) та Закритим
акціонерним товариством "Калуський
машинобудівний завод",
правонаступником якого є Товариство з
обмеженою відповідальністю «Калуський
машинобудівний завод» (іпотекодавець)
і Закритим акціонерним "Торговий дім
"Калуський машинобудівний завод"
(позичальник) було укладено договір
іпотеки, посвідчений приватним
нотаріусом Калуського міського
нотаріального округу та
зареєстрований у реєстрі за № Д-1967.

За цим договором предметом іпотеки є
нерухоме майно, а саме: майновий
комплекс за адресою:Івано-Франківська
область, м. Калуш, вул. Долинська (вул.
Маркса), 88, який належить іпотекодавцю
на праві власності. Заставна вартість
предмета іпотеки визначена сторонами у
сумі 9 122 000 грн. (п.1.5. договору).

Звертаючись до суду із зустрічним
позовом, ТОВ "Калуський машинобудівний
завод" посилалось на те, що договір
іпотеки не відповідає вимогам частин
другої, третьої статті 203 Цивільного
кодексу України, з огляду на те, що
представник товариства під час
укладення цієї угоди діяв із
перевищенням наданих йому повноважень
і зазначений правочин у подальшому не
схвалювався відповідним органом
товариства, тому договір є недійсним з
підстав, передбачених статтею 215
Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, третьої
статті 203 Цивільного кодексу України
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Задовольняючи зустрічні позовні
вимоги суди дійшли висновку, що
оспорюваний договір укладений
генеральним директором з перевищенням
повноважень, передбачених статутом
товариства, оскільки рішення
наглядової ради закритого
акціонерного товариства "Калуський
машинобудівний завод" про надання в
заставу об'єктів нерухомості
товариства є неправомочним.

При цьому судами встановлено
відсутність доказів схвалення
повноважною наглядовою радою
товариства чи загальними зборами
договору іпотеки.

За наведених обставин, зважаючи на
вимоги статті 241 Цивільного кодексу
України, суди попередніх інстанцій
дійшли висновку, що дії, які вчинялись
одноособово генеральним директором
товариства, зокрема, підписання актів
перевірки наявності, кількості стану
та умов збереження майна, переданого в
заставу, укладення договору
добровільного страхування не можуть
вважатися доказами наступного
схвалення оспорюваного договору саме
уповноваженим органом товариства.

Проте, касаційна інстанція не може
погодитись з такими висновками з
огляду на наступне.

Згідно із договором іпотеки від 06.12.2007р.
від імені Закритого акціонерного
товариства "Калуський машинобудівний
завод" діяв генеральний директор Стус
Я.М. на підставі статуту Закритого
акціонерного товариства "Калуський
машинобудівний завод", протоколу № 03
засідання наглядової ради Закритого
акціонерного товариства "Калуський
машинобудівний завод" від 27.08.2007 р.,
протоколу № 07-05 засідання наглядової
ради Закритого акціонерного
товариства "Калуський машинобудівний
завод" від 27.11.2007 р. та наказу № 44/к від
28.08.2007 р.

І відповідно під час укладання цього
договору генеральний директор ЗАТ
"Калуський машинобудівний завод" діяв в
межах наданих повноважень і на
підставі відповідних документів.

Відповідно до положень статуту ЗАТ
"Калуський машинобудівний завод"
генеральний директор є виконавчим
органом, який здійснює керівництво
поточною діяльністю товариства і діє
від імені товариства без доручення,
зокрема забезпечує виконання рішень,
прийнятих загальними зборами або
наглядовою радою, укладає угоди на
суму, що не перевищує один відсоток
розміру статутного капіталу
товариства, та вчиняє інші дії у межах
своєї компетенції.

Відповідно до п. 14.2 статуту Закритого
акціонерного товариства "Калуський
машинобудівний завод" (в редакції від
22.12.2006 р). наглядова рада обирається з
числа акціонерів або уповноважених
акціонерами осіб загальними зборами
акціонерів строком на 5 років у
кількості не менше 3 осіб, які можуть
переобиратись необмежену кількість
разів.

Підпунктом "м" п. 14.7 зазначеного статуту
визначено, що до компетенції
наглядової ради належало, зокрема,
надання згоди на укладення від імені
товариства угод стосовно нерухомого
майна та застави, в яких товариство
виступає заставодавцем чи майновим
поручителем.

Згідно п. 14.12, 14.13 вказаного статуту для
ведення протоколів та оформлення інших
документів голова наглядової ради
призначає постійного секретаря;
протоколи засідань підписує голова та
члени наглядової ради. Наглядова рада у
своїй діяльності керується статутом та
чинним законодавством України.

Відповідно до рішення загальних зборів
акціонерів закритого акціонерного
товариства "Калуський машинобудівний
завод", оформленим протоколом № 1 від
27.08.2007р. до складу наглядової ради
Закритого акціонерного товариства
"Калуський машинобудівний завод"
обрано Закрите акціонерне товариство
"Торговий дім "Калуськнй
машинобудівний завод", за дорученнями
від якого діяли ОСОБА_20 (обраний
головою наглядової ради), ОСОБА_21 та
ОСОБА_22 (обрані членами наглядової
ради).

27.11.2007р. було проведено засідання
наглядової ради Закритого
акціонерного товариства "Калуський
машинобудівний завод", оформлене
протоколом № 07-05, яким було вирішено
виступити майновим поручителем
закритого акціонерного товариства
"Торговий дім "Калуський
машинобудівний завод" та надати згоду
на передачу в заставу Відкритому
акціонерному товариству "Кредобанк"
майновий комплекс, що знаходиться за
адресою: Івано-Франківська обл., м.
Калуш, вул. Долинська, буд. 88 і
уповноважити генерального директора
Закритого акціонерного товариства
"Калуський машинобудівний завод" Стуса
Ярослава Михайловича на укладення та
підписання з Відкритим акціонерним
товариством "Кредобанк" договору
іпотеки.

Також судами встановлено, що 20.10.2008р.
між Відкритим акціонерним товариством
"Страхова компанія "Універсальна" та
Закритим акціонерним товариством
"Калуський машинобудівний завод" в
особі генерального директора Стуса
Я.М., який діє на підставі статуту, на
користь вигодонабувача Відкритого
акціонерного товариства "Кредобанк"
було укладено договір 2011/07/054
добровільного страхування нерухомого
майна, що є предметом договору іпотеки
від 06.12.2007р.

Сторонами були складені акти перевірки
наявності, кількості, стану та умов
збереження нерухомого майна,
переданого в заставу, від 19.04.2010р. та від
11.10.2010р., які було підписані генеральним
директором Закритого акціонерного
товариства "Калуський машинобудівний
завод" Стусом Я.М.

Частиною першою статті 92 Цивільного
кодексу України передбачено, що
юридична особа набуває цивільних прав
та обов'язків і здійснює їх через свої
органи, які діють відповідно до
установчих документів та закону.

Відповідно до частини третьої статті 92
Цивільного кодексу України орган або
особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Загальні збори учасників товариства
мають право приймати рішення з усіх
питань діяльності товариства, у тому
числі і з тих, що передані загальними
зборами до компетенції виконавчого
органу (частина перша статті 98
Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 41 Закону України "Про
господарські товариства" (у редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) вищим органом
акціонерного товариства є загальні
збори товариства, до компетенції яких,
між іншим, належить обрання і
відкликання членів наглядової ради
(частина перша, підпункт "в" частини
п'ятої).

Частиною першою статті 46 Закону
України "Про господарські товариства"
(у редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин) в
акціонерному товаристві з числа
акціонерів може створюватися
наглядова рада акціонерного
товариства, яка представляє інтереси
акціонерів у період між проведенням
загальних зборів і в межах компетенції,
визначеної статутом, контролює і
регулює діяльність виконавчого органу.

Аналогічні положення закріплено і в
пунктах 13.1, 13.2, 14.1 статуту ЗАТ
"Калуський машинобудівний завод" у
редакції, зареєстрованій 22 грудня 2006
року.

Відповідно до статті 47 Закону України
"Про господарські товариства" (у
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) виконавчим
органом акціонерного товариства, який
здійснює керівництво його поточною
діяльністю, є правління або інший
орган, визначений статутом.

Виконавчий орган вирішує всі питання
діяльності акціонерного товариства,
крім тих, що віднесені до компетенції
загальних зборів і наглядової ради
товариства.

Виконавчий орган є підзвітним
загальним зборам акціонерів і
наглядовій раді акціонерного
товариства та організовує виконання їх
рішень. Виконавчий орган діє від імені
акціонерного товариства в межах,
встановлених статутом акціонерного
товариства і законом.

Виконавчий орган акціонерного
товариства може бути колегіальним
(правління, дирекція) чи одноособовим
(директор, генеральний директор).

За приписами статті 241 Цивільного
кодексу України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Отже, наступне схвалення юридичною
особою правочину, вчиненого від її
імені представником, який не мав
належних повноважень, унеможливлює
визнання такого правочину недійсним. У
свою чергу настання передбачених
статтею 241 Цивільного кодексу України
наслідків ставиться в залежність від
того, чи було в подальшому схвалено
правочин особою, від імені якої його
вчинено.

Приписами статті 11128 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Невиконання судових
рішень Верховного Суду України тягне
за собою відповідальність, установлену
законом.

Колегія суддів касаційної інстанції,
враховуючи позицію Верховного Суду
України, викладену в постанові від
19.08.2014р. у даній справі, та з огляду на
викладене вважає, що генеральний
директор, як виконавчий орган
товариства, в межах своєї компетенції,
визначеної законом і статутом,
уповноважений вчиняти відповідні дії
від імені товариства, і відповідно
укладення в подальшому договору
добровільного страхування нерухомого
майна на виконання умов договору
іпотеки та підписання актів перевірки
наявності, кількості, стану та умов
збереження нерухомого майна свідчать
про схвалення оспорюваного правочину
Наглядовою радою Закритого
акціонерного товариства «Калуський
машинобудівний завод».

Висновки судів першої та апеляційної
інстанцій про неправомочність
засідання наглядової ради Закритого
акціонерного товариства «Калуський
машинобудівний завод» від 27.11.2007р.
касаційна інстанція визнає
помилковими, оскільки надання
генеральним директором Закритого
акціонерного товариства "Калуський
машинобудівний завод" документів,
необхідних для укладення договору
іпотеки не викликало сумнівів у
Закритого акціонерного товариства
"Торговий дім "Калуський
машинобудівний завод" як сторони цього
договору, а враховуючи, що Закрите
акціонерне товариство "Торговий дім
"Калуський машинобудівний завод" було
єдиним на той час акціонером Закритого
акціонерного товариства "Калуський
машинобудівний завод" та надало згоду
на укладення договору іпотеки на
засіданні наглядової ради та не
порушувало питання про недійсність
вказаного рішення.

Зважаючи на викладене, суд касаційної
інстанції дійшов висновку щодо
відсутності правових підстав для
задоволення зустрічного позову про
визнання недійсним договору іпотеки
від 06.12.2007р., на підставі статті 215
Цивільного кодексу України, як такого,
що не відповідає вимогами ч.2, 3 статті 203
Цивільного кодексу України внаслідок
укладання оспорюваного договору із
перевищенням повноважень за
відсутності наступного схвалення
цього договору відповідним органом
товариства.

І відповідно рішення місцевого
господарського суду та постанова суду
апеляційної інстанції в частині
задоволення зустрічного позову щодо
визнання недійсним договору іпотеки
від 06.12.2007р., які прийняті внаслідок
порушення та неправильного
застосування норм матеріального права,
підлягають скасуванню з прийняттям
нового рішення про відмову у
задоволенні зустрічного позову.

Стосовно первісного позову ПАТ
"Кредобанк", предмет якого становить
вимога про звернення стягнення на
майно, що перебуває в іпотеці за
договором іпотеки від 06.12.2007р., шляхом
продажу предмета іпотеки на публічних
(прилюдних) торгах, слід зауважити
наступне:

Позовні вимоги обґрунтовані належним
виконанням Банком умов договору
кредитної лінії № 62/2007 від 06.12.2007р. щодо
надання кредиту та наявності з боку ЗАТ
"Торговий дім "Калуський
машинобудівний завод" заборгованості
за кредитом у розмірі 4 498 348, 07грн., а
також заборгованості зі сплати
процентів у розмірі 1 034 053 грн. Наведені
обставини слугували підставою для
звернення Банку із згаданим позовом
про стягнення заборгованості.
Враховуючи укладений в забезпечення
виконання зобов'язання позичальника
договір іпотеки від 6.12.2007р., Банк
просить в погашення вказаної
заборгованості звернути стягнення на
предмет іпотеки шляхом продажу
предмета іпотеки на публічних
(прилюдних) торгах, а початковою ціною
предмета іпотеки для його подальшої
реалізації вказати заставну вартість
предмета іпотеки у розмірі 9122000 грн.,
погоджену в п.1.6. договору.

За приписами частини 1 статті 575
Цивільного кодексу України іпотекою є
застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про іпотеку" іпотека - це вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку"
передбачено, що у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, яке здійснюється на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 7 Закону
України "Про іпотеку" за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Якщо вимога за основним зобов'язанням
підлягає виконанню у грошовій формі,
розмір цієї вимоги визначається на
підставі іпотечного договору або
договору, що обумовлює основне
зобов'язання, у чітко встановленій сумі
чи шляхом надання критеріїв, які
дозволяють встановити розмір цієї
вимоги на конкретний час протягом
строку дії основного зобов'язання.

Майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки (ст. 11 цього Закону).

При цьому, враховуючи те, що майно
реалізується в примусовому порядку
вартість предмета іпотеки
визначається суб'єктом оціночної
діяльності відповідно до Закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні" за ринковими цінами, що діють
на день реалізації та визначення
вартості майна, що, зокрема,
передбачено в статтями 54, 58, 62 Закону
України "Про виконавче провадження",
які визначають порядок примусового
виконання рішення суду про звернення
стягнення на заставлене майно.

Відповідно до п. 1.5 договору іпотеки від
06.12.2007р. заставна вартість предмета
іпотеки складає 9122000,00 грн., яка
визначена за домовленістю сторін на
дату укладення договору іпотеки.

Однак, поняття «заставна вартість
предмета іпотеки», яке визначене за
домовленістю сторін та є договірною
категорією не є тотожним поняттю
«вартість предмета іпотеки», що
закріплено в статті 11 Закону України
«Про іпотеку».

Суди попередніх інстанцій, встановивши
належне виконання з Боку банку
договірних зобов'язань за договором
кредитної лінії № 62/2007 від 06.12.2007р. та
обставини порушення з боку
позичальника - ТОВ "Торговий дім
"Калуський машинобудівний завод" щодо
повернення коштів, відмовили у
задоволенні первісного позову
задовольнивши вимоги за зустрічним
позовом про визнання договору іпотеки
недійсним.

При цьому питання правомірності та
обґрунтованості позовних вимог Банку
щодо звернення стягнення на майно, що
перебуває в іпотеці, не були
досліджені та оцінені судами
попередніх інстанцій.

Рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскаржувані судові рішення місцевого
та апеляційного господарських судів
вказаним вимогам не відповідають.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій не з'ясували всі суттєві
обставини справи, що мають значення для
вирішення спору, не надали їм в
порушення статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
належної юридичної оцінки, у зв'язку з
чим дійшли передчасних висновків про
відмову у задоволенні первісних
позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 47
Господарського процесуального кодексу
України судове рішення приймається за
результатами обговорення усіх
обставин справи, а частиною першою
статті 43 названого Кодексу передбачено
всебічний, повний і об'єктивний розгляд
в судовому процесі всіх обставин
справи в їх сукупності. Недодержання
судом першої або апеляційної інстанції
цих норм процесуального права, якщо
воно унеможливило встановлення
фактичних обставин, які мають значення
для правильного розгляду справи, є
підставою для скасування судового
рішення з передачею справи на новий
розгляд до відповідного суду (пункт 3
частини 1 статті 1119 Господарського
процесуального кодексу України),
оскільки касаційна інстанція, згідно
приписів статті 1117 цього Кодексу не має
права сама встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
місцевого чи апеляційного
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

За таких обставин, колегія суддів,
враховуючи приписи статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України, дійшла висновку, що
оскаржувані судові рішення підлягають
скасуванню як такі, що винесені без
дослідження всіх обставин справи, які
мають істотне значення для правильного
розгляду спору по суті, з направленням
справи в частині відмови у задоволенні
первісного позову на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене, вжити
всі передбачені законом засоби для
всебічного, повного і об'єктивного
встановлення обставин справи,
перевірити доводи, на яких ґрунтуються
вимоги та заперечення сторін, дати їм
належну юридичну оцінку, і в залежності
від встановлених обставин вирішити
спір у відповідності з нормами чинного
законодавства, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, з
ухваленням законного й обґрунтованого
судового рішення.

Керуючись статтями 1115, 111 7, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 28.02.2013р.
та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23.04.2013р. у
справі № 5010/238/2012-16/12 в частині
задоволення зустрічного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калуський
машинобудівний завод" про визнання
недійсним договору іпотеки від 06.12.2007р.,
укладеного між Відкритим акціонерним
товариством "Кредобанк", Закритим
акціонерним товариством "Калуський
машинобудівний завод" та Закритим
акціонерним товариством "Торговий дім
"Калуський машинобудівний завод",
посвідченого приватним нотаріусом
Калуського міського нотаріального
округу ОСОБА_13, зареєстрованого в
реєстрі за № Д-1967, скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні зустрічного позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калуський
машинобудівний завод" про визнання
недійсним договору іпотеки від 06.12.2007р.,
укладеного між Відкритим акціонерним
товариством "Кредобанк", Закритим
акціонерним товариством "Калуський
машинобудівний завод" та Закритим
акціонерним товариством "Торговий дім
"Калуський машинобудівний завод",
посвідченого приватним нотаріусом
Калуського міського нотаріального
округу ОСОБА_13, зареєстрованого в
реєстрі за № Д-1967.

В частині відмови у задоволенні
первісного позову Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калуський
машинобудівний завод", Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Калуський машинобудівний завод"
про звернення стягнення на майно, що
перебуває в іпотеці за договором
іпотеки, укладеним 6.12.207р. між
Відкритим акціонерним товариством
"Кредобанк", Закритим акціонерним
товариством "Калуський машинобудівний
завод" та Закритим акціонерним
товариством "Торговий дім "Калуський
машинобудівний завод", посвідченим
приватним нотаріусом Калуського
міського нотаріального округу ОСОБА_13,
зареєстрованим в реєстрі за № Д-1967,
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 28.02.2013р.
та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23.04.2013р. у
справі № 5010/238/2012-16/12 скасувати, а справу
в цій частині направити на новий
розгляд до господарського суду
Івано-Франківської області.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Калуський
машинобудівний завод" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Кредобанк" 573, 50 грн. витрат зі сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги та 802, 90 грн. витрат зі сплати
судового збору за подання касаційної
скарги.

Видачу відповідних наказів доручити
господарському суду
Івано-Франківської області.

Головуючий суддя
О.В. Попікова

Судді:
Л.А. Гольцова

О.А. Кролевець