ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року Справа № 910/24672/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Іванової Л.Б.
(доповідач), Гольцової Л.А., Козир
Т.П.,розглянувши касаційну скаргу
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі відокремленого
підрозділу "Атомкомплект"на рішення та
постанову Господарського суду міста
Києва від 27.02.2014 Київського
апеляційного господарського суду від
27.08.2014у справі№ 910/24672/13 Господарського
суду міста Києва за первісним
позовомДержавного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
відокремленого підрозділу
"Атомкомплект"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Інжинірингова
компанія "Атомінжиніринг"простягнення
24480,00 грн.та за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інжинірингова
компанія "Атомінжиніринг"доДержавного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Атомкомплект"простягнення 78669,36 грн. та
визнання недійсним п. 4.4 договору
поставки № від 30.08.2012 рокуза
участю представників сторін:

позивача за первісним позовом: Муляр
Є.Г., дов. від 10.07.2014 №144/10

відповідача за первісним позовом:
Клімчук О.С., дов. від 21.03.2014 б/н

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі відокремленого
підрозділу "Атомкомплект" звернулося
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інжинірингова
компанія "Атомінжиніринг" про
стягнення 24480,00 грн. пені.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інжинірингова
компанія "Атомінжиніринг" подало
зустрічний позов до Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Автокомплект" про стягнення 78669,36 грн.
та визнання недійсним п. 4.4 договору
поставки № від 30.08.2012.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 27.02.2014 у справі № 910/24672/13
(суддя Ковтун С.А.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 27.08.2014 (колегія
суддів у складі: головуючого судді
Майданевича А.Г., суддів Лобаня О.І.,
Федорчука Р.В.), у задоволенні
первісного позову відмовлено повністю;
зустрічний позов задоволено частково;
стягнуто з Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інжинірингова компанія
"Атомінжиніринг" 3024,00 грн. інфляційних
втрат, 15185,09 грн. 3% річних та 442,90 грн.
судового збору; в іншій частині
зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції та постановою суду
апеляційної інстанції, Державне
підприємство "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" звернулося до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову Київського
апеляційного господарського суду від
27.08.2014 повністю, рішення Господарського
суду міста Києва від 27.02.2014 скасувати
частково в частині відмови у стягненні
з відповідача за первісним позовом
штрафних санкцій у розмірі 24480,00 грн. та
в частині стягнення з позивача за
первісним позовом штрафних санкцій у
розмірі 18631,99 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення з
касаційною скаргою, скаржник
посилається на порушення та
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Сторони згідно з приписами статті 111-4
Господарського процесуального кодексу
України були належним чином
повідомлені про день, час і місце
розгляду касаційної скарги та
скористалися передбаченим законом
правом на участь у перегляді справи в
суді касаційної інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
оскаржуваних судових актів, вважає
касаційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим та апеляційним
господарськими судами та
підтверджується матеріалами справи,
30.08.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Інжинірингова
компанія "Атомінжиніринг" (далі -
постачальник) та відокремленим
підрозділом "Атоменергокомплект"
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" (далі - покупець) було
укладено договір поставки №
(далі - договір), відповідно до умов
якого постачальник зобов'язався
поставити обмежувачі перенапруги
виробництва компанії SIEMENS AG, Німеччина,
для ВП "Рівненська АЕС" ДП НАЕК
"Енергоатом", а покупець зобов'язався в
порядку і на умовах, визначених у
договорі, прийняти і оплатити
продукцію (п. 1.1 договору).

Найменування, одиниці виміру і
загальна кількість продукції, її
номенклатура і ціни зазначені в
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору.

Згідно із п. 3.1 договору ціна договору
становить 1440000,00 грн.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що
покупець перераховує аванс у розмірі 30%
суми договору, що становить 432000,00 грн.
Оплата авансу здійснюється протягом 15
банківських днів з дати укладання
договору. Оплата авансу здійснюється
за умови надання постачальником
гарантійного документу згідно з п. 4.3
договору.

Остаточна оплата у розмірі 70% вартості
поставленої партії продукції повинна
була бути здійснена покупцем протягом
30 робочих днів після підписання акта
приймання-передачі поставленої партії
продукції (п. 4.2.2 договору).

Відповідно до п. 4.3 договору в
забезпечення виконання зобов'язань за
договором в частині повернення
авансового платежу, передбаченого п.
4.2.1, постачальник, протягом 10 днів від
дати підписання договору сторонами
надає покупцю банківську гарантію або
гарантію страхової компанії, яка
пройшла відбір у ДП НАЕК "Енергоатом",
повернення авансового платежу на суму
авансового платежу - 432000,00 грн., у т.ч.
ПДВ. Гарантійний документ має містити
безвідкличне грошове зобов'язання
банку або страхової компанії перед
покупцем протягом 5 (п'яти) робочих днів
сплатити кошти за постачальника в разі
невиконання останнім своїх зобов'язань
повернути авансовий платіж у повному
обсязі у випадку порушення ним умов
договору щодо поставки продукції у
визначений строк та належної якості.
Термін дії гарантійного документу -
термін поставки продукції згідно
специфікації плюс 45 днів. У випадку
переносу терміну постачання продукції
постачальник зобов'язаний протягом 5
робочих днів з моменту внесення змін в
договір змінити термін дії
гарантійного документу з урахуванням
обговорених сторонами термінів
поставки. Гарантійний документ буде
повернено постачальнику протягом 10
днів після повного виконання
постачальником зобов'язань з поставки.

Виходячи з п. 5.1 договору та
специфікації № 1 до договору, поставка
продукції повинна була бути здійснена
протягом 150 днів з дати укладення
договору. Датою поставки вважається
дата видаткової накладної на продукцію
(п. 5.4 договору).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 10.09.2012 відповідач за
первісним позовом надіслав позивачу
страховий сертифікат № 3-005695-1 від
04.09.2012, який відповідав умовам договору
та вимогам щодо обов'язкових умов
гарантії.

На підставі наявних в матеріалах
справи доказів суди першої та
апеляційної інстанції з'ясували, що
відповідач за первісним позовом 13.02.2013
за видатковою накладною № РН-0000001
поставив передбачену умовами договору
продукцію, яка 19.02.2013 була прийнята
уповноваженими особами позивача за
первісним позовом, про що складено акт
приймання-передачі ТМЦ № 041-28/1-13.

Посилаючись на порушення відповідачем
за первісним позовом строків поставки
продукції за договором № від
30.08.2012, позивач звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення 24480,00 грн. пені за
період з 28.01.2013 по 13.02.2013 на підставі п. 7.2
договору.

Предметом зустрічного позову є позовні
вимоги ТОВ "Інжинірингова компанія
"Атомінжиніринг" про стягнення з ДП
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" 78669,36 грн. пені,
інфляційних та процентів річних з
підстав порушення відповідачем за
зустрічним позовом строків оплати
продукції, та визнання недійсним п. 4.4
договору поставки № від 30.08.2012 у
зв'язку із його невідповідністю
вимогам ст. 625 ЦК України та ст. 230 ГК
України.

Відмовляючи у задоволенні первісного
позову суди попередніх інстанцій
виходили з відсутності факту
прострочення відповідачем за
первісним позовом строків поставки
товару та належного виконання ним
вимог п. 4.3. договору.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного
позову в частині стягнення пені у
розмірі 60460,27 грн., суди першої та
апеляційної інстанцій виходили із
недодержання сторонами письмової
форми правочину щодо забезпечення
виконання зобов'язання. Врахувавши при
цьому факт невиконання відповідачем за
зустрічним позовом зобов'язань за
договором в частині повної і
своєчасної оплати за поставлений
позивачем товар, суди задовольнили
позовні вимоги за зустрічним позовом
про стягнення 3024,00 грн. інфляційних та
15185,09 грн. 3% річних.

Також суди першої та апеляційної
інстанцій інстанції дійшли висновку
про необґрунтованість вимог за
зустрічним позовом про визнання
недійсним про п. 4.4 договору.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується із зазначеними
висновками судів першої та апеляційної
інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Згідно із ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу
України, якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором купівлі -
продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, в строк,
визначений відповідно до ст. 530 цього
Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов'язку
щодо попередньої оплати товару
застосовуються положення ст. 538 цього
Кодексу.

Як визначено ст. 538 Цивільного кодексу
України, виконання свого обов'язку
однією із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку, є зустрічним
виконанням зобов'язання.

При зустрічному виконанні зобов'язання
сторони повинні виконувати свої
обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами
цивільного законодавства, не випливає
із суті зобов'язання або звичаїв
ділового обороту.

Частиною 3 ст. 538 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі
невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або виконає
його не в повному обсязі, друга сторона
має право зупинити виконання свого
обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
обсязі.

Як передбачено ст.ст. 216, 218
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Як передбачено ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що зобов'язання з поставки
продукції за договором є зустрічним
стосовно зобов'язання з попередньої
оплати (авансу), врахувавши порушення
позивачем за первісним позовом
зобов'язань по сплаті авансу та
виходячи з того, що поставка продукції
була здійснена відповідачем за
первісним позовом до сплати позивачем
авансу, дійшли висновку про
відсутність прострочення відповідача
за первісним позовом та порушення у
зв'язку із цим його зобов'язань за
договором, у зв'язку із чим правомірно
відмовили у задоволенні первісних
позовних вимог про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інжинірингова
компанія "Атомінжиніринг" пені за
порушення строку поставки.

Відповідно до статей 526 Цивільного
кодексу України та 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник на вимогу кредитора у
випадку прострочення грошового
зобов'язання повинен сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції та три проценти
річних з простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Місцевий та апеляційний господарський
суди встановили, що ДП "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" свої зобов'язання щодо
оплати продукції належним чином не
виконало, сплативши під час розгляду
справи у суді 23.01.2014 частину боргу у
розмірі 973520,00 грн.

За таких обставин, встановивши факт
неналежного виконання відповідачем за
зустрічним позовом своїх зобов'язань
за договором в частині повної і
своєчасної оплати за поставлену
продукцію, перевіривши
обґрунтованість розрахунку позивача
за зустрічним позовом, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку про часткове задоволення
позовних вимог та стягнення з
відповідача 3024,00 грн. інфляційної
складової боргу та 15185,09 грн. трьох
процентів річних.

Матеріали справи свідчать про те, що
господарськими судами попередніх
інстанції в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України всебічно, повно і об'єктивно
досліджено матеріали справи в їх
сукупності і вірно застосовано норми
процесуального та матеріального права.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України суд
касаційної інстанції лише перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Оцінка та перевірка обставин справи і
доказів не віднесена до повноважень
касаційної інстанції.

Викладені у касаційній скарзі доводи
скаржника по суті зводяться виключно
до заперечень щодо здійсненої судами
першої та апеляційної інстанції оцінки
доказів у справі та доведення інших
обставин, ніж ті, що були встановлені
судами попередніх інстанцій, в той час
як згідно з вимогами статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України, касаційна інстанція не має
права вирішувати питання про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти наявні
у справі докази.

Вказані доводи скаржника були
предметом розгляду у суді апеляційної
інстанції і вказаним доводам
апеляційним господарським судом дана
належна правова оцінка.

Інші твердження скаржника про
порушення і неправильне застосування
судами першої та апеляційної
інстанції норм законодавства при
прийнятті оскаржуваних судових рішень
не знайшли свого підтвердження, у
зв'язку з чим підстав для їх зміни чи
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 27.02.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 27.08.2014 у справі
№ 910/24672/13 залишити без змін.

Головуючий суддя:
Л. Іванова

судді:
Л. Гольцова

Т. Козир