м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
до Державної спеціалізованої
бюджетної установи Аграрний фонд
про стягнення грошових коштів
Суддя Лиськов М.О.
Представники сторін:
Від позивача Деруга Е.О. за
довіреністю № 135 від 06.05.2014
Від відповідача Пронін О.А. за
довіреністю № 356 від 08.01.2014
В судовому засіданні 22.10.2014, відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
09.10.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва від Публічного
акціонерного товариства "Аграрний
фонд" (позивач) на розгляд суду надійшла
позовна заява № 2460 від 07.10.2014 в якій
викладені позовні вимоги про стягнення
з Державної спеціалізованої бюджетної
установи Аграрний фонд (відповідач)
заборгованості в розмірі 100 656,73 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, як Поклажодавець, своїх
обов'язків за договором складського
зберігання зерна № 8/13 від 07.05.2013 року не
виконав, зокрема, не перерахував
грошових коштів на рахунок Товариства
з обмеженою відповідальністю "Прогрес",
як Зернового складу, за послуги
зберігання по відповідному договору
та/або позивача, як Нового кредитора,
який набув право вимоги виконання
зобов'язання за договором складського
зберігання зерна № 8/13 від 07.05.2013 на
підставі договору про відступлення
права вимоги № 422-05/14 ВІД 29.08.2014, у
зв'язку з чим позивач і звертається до
суду з вимогами стягнути з відповідача
суму боргу за договором складського
зберігання зерна № 8/13 від 07.05.2013 в
судовому порядку.
Відповідач відзиву на позовну заяву до
суду не надав, при цьому, у своїх
письмових поясненнях № 41-07/1750 від 20.10.2014
підтвердив свою заборгованість за
послуги зберігання надані ТОВ "Прогрес"
за договором складського зберігання №
8/13 від 07.05.2013 та зазначив про
відсутність коштів для здійснення
оплати у зв'язку з відсутністю
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.10.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження у
призначено на 22.10.2014.
В судове засідання, призначене на
22.10.2014, з'явились представники сторін та
надали пояснення по справі.
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -
Між ТОВ "Прогрес" (надалі - Зерновий
склад) та Державною спеціалізованою
бюджетною установою "Аграрний фонд"
(далі - Поклажодавець) був укладений
договір складського зберігання зерна
№ 8/13 від 07.05.2013 (далі - Договір, копія
міститься в справі), відповідно до п. 1.1.
якого Поклажодавець зобов'язується
передати на зберігання Зерновому
складу зерно пшениці 2,3 класів якість
яких відповідає ДСТУ, за заліковою
вагою в кількості, яка визначається по
фактичній кількості зерна, що надійшло
на карточку Поклажодавця і
засвідчується відповідними
складськими документами, а Зерновий
склад зобов'язується прийняти таке
зерно для зберігання на визначених
договором умовах і в установлений
строк повернути його Поклажодавцеві
або особі, зазначеній ним як одержувач,
у стані, передбаченому договором та
Пунктом 3.1.5. Договору визначено, що
після прийняття зерна на зберігання
Зерновий склад зобов'язаний видати
складські документи на зерно.
На підтвердження прийняття зерна від
Аграрного фонду ТОВ "Прогрес" видав
складські квитанції на зерно від 12.09.2013
№ 518114 (149), від 12.09.2013 № 518115 (150), від 01.11.2012
№ 256679 (532), від 04.02.2014 № 518406 (441), від 05.09.2013
№ 518171 (205), яка відповідно до п. 24 ст. 1
Закону України "Про зерно та ринок
зерна в Україні" та розділу 3 Положення
про обіг складських документів на
зерно, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики від
27.06.2003 № 198 є товаророзпорядчим
документом, що видається зерновим
складом власнику зерна як
підтвердження прийняття зерна на
Зберігання та посвідчення наявності
зерна і зобов'язання зернового складу
(копія квитанції в справі).
Відповідно до п. 4.4. Договору
Поклажодавець відшкодовує витрати із
зберігання зерна з моменту передачі
зерна Поклажодавця на зберігання
Зерновому складу на підставі актів
наданих послуг та розрахунку обсягів
коштів зберігання зерна як об'єкту
державного цінового регулювання.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
"Прогрес" надав Аграрному фонду акти
виконаних робіт з розрахунками обсягів
коштів зберігання зерна.
Виходячи з вищевикладеного та
враховуючи те, що відповідно до п. 5.3
Договору розмір відшкодування витрат
за зберігання за тонну за місяць
становить 17,50 грн., Зерновим складом
Аграрному фонду за даний період було
надано послуги із зберігання зерна на
загальну суму 100 656,73 грн.
Отже, Агарний фонд не виконавши своє
зобов'язання, заборгував ТОВ "Прогрес"
за послуги зберігання 100 656,73 грн.
Відповідно до статті 9 Закону України
"Про державну підтримку сільського
господарства України" Аграрний фонд є
державною спеціалізованою установою,
уповноваженою Кабінетом Міністрів
України проводити цінову політику в
агропромисловій галузі економіки
України. Аграрний фонд є бюджетною
організацією, має свій кошторис,
рахунки та здійснює неприбуткову
діяльність в межах, визначених цим
Законом. Аграрний фонд
підпорядковується, є підзвітним та
підконтрольним центральному органу
виконавчої влади, що реалізує державну
аграрну політику, політики у сфері
сільського господарства.
Підпунктом 9.3.4. пункту 9.3. статті 9
Закону України "Про державну підтримку
сільського господарства України"
встановлено, що утримання Аграрного
фонду здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету в межах кошторису,
затвердженого центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики, політики у сфері сільського
Пунктом 15 Положення про Аграрний фонд,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 06.07.2005 № 543
передбачено, що Аграрний фонд
утримується за рахунок коштів
державного бюджету у межах кошторису,
затвердженого Міністром аграрної
політики та продовольства та погоджено
29.08.2014 для забезпечення належного
виконання договору складського
зберігання зерна від 07.05.2013 № 8/13 між ПАТ
"Аграрний фонд" та ТОВ "Прогрес" було
укладено договір про відступлення
права вимоги № 422-05/14 (копія договору в
справі).
Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу
України в даному зобов'язанні було
замінено кредитора, шляхом укладення
договору про відступлення права вимоги
відповідно до умов якого ТОВ "Прогрес"
відступає ПАТ "Аграрний фонд", а ПАТ
"Аграрний фонд" набуває право вимоги,
належне ТОВ "Прогрес", і стає кредитором
за договором складського зберігання
зерна від 06.05.2011р. № 203/11, укладеного між
ТОВ "Прогрес" та Аграрним фондом.
На підставі ст. 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
Так, відповідно до умов договору про
відступлення права вимоги від 29.08.2014 №
422-05/14 ПАТ "Аграрний фонд" отримав право
вимагати від Аграрного фонду належне
виконання всіх зобов'язань за
Договором, а саме, вимагати оплату
грошового боргу (грошового
зобов'язання) у сумі 100 656,73 грн.
Відповідно до норм цивільного
законодавства та умов договору про
відступлення права вимоги від 29.08.2014 №
422-05/14 заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом з обов'язковим повідомленням
09.09.2014 ПАТ "Аграрний фонд" направив на
адресу Аграрного фонду вимогу про
сплату боргу. Станом на день розгляду
справи доказів перерахування коштів до
суду не представлено.
Таким чином, заборгованість Аграрного
фонду перед ПАТ "Аграрний фонд" за
неналежне виконання свого зобов'язання
за Договором, враховуючи умови
договору про відступлення права вимоги
від 29.08.2014 № 422-05/14, становить 100 656,73 грн.
Отже, в порушення умов договору та
чинного законодавства України
відповідач не оплатив зберігання
товару і станом на день розгляду справи
основна заборгованість відповідача
перед позивачем за договором склала - 100
Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 Цивільного
кодексу України, виникли цивільні
права та обов'язки. Оскільки між
сторонами по справі склалися
господарські правовідносини, то до них
слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.
Статтею 626 Цивільного кодексу України
визначено поняття договору, яким є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
відповідно до яких зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу
України за договором зберігання одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.
Договором зберігання, в якому
зберігачем є особа, що здійснює
зберігання на засадах підприємницької
діяльності (професійний зберігач), може
бути встановлений обов'язок зберігача
зберігати річ, яка буде передана
зберігачеві в майбутньому.
Договір зберігання є публічним, якщо
зберігання речей здійснюється
суб'єктом підприємницької діяльності
на складах (у камерах, приміщеннях)
загального користування.
В силу положень ч. 1 ст. 946 Цивільного
кодексу України плата за зберігання та
строки її внесення встановлюються
договором зберігання.
У відповідності до ч. 1 ст.ст. 527, 612
Цивільного кодексу України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто.
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
Особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання, відсутність у боржника
необхідних коштів (ст. 617 Цивільного
За таких обставин, факт несплати
відповідачем позивачу винагороди за
зберігання товару належним чином
доведений, а також доведений обов'язок
відповідача оплатити позивачу
винагороду за зберігання товару
враховуючи при цьому договір про
відступлення права вимоги № 29.08.2014 №
422-05/14. за яким ПАТ "Аграрний фонд"
отримав право вимагати від Аграрного
фонду належне виконання всіх
зобов'язань за договором складського
зберігання зерна № 8/13 від 07.05.2013 , що
надає суду підстави задовольнити позов
позивача щодо стягнення з відповідача
основного боргу в розмірі 100 656,73 грн.
Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
Враховуючи викладене, позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
Судові витрати позивача по сплаті
судового збору пропорційно розміру
задоволених вимог в сумі 2 013,14 грн.
відповідно до положень статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
1. Позов Публічного акціонерного
товариства "Аграрний фонд" -
задовольнити повністю.
2. Стягнути з Державної спеціалізованої
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення
суду, на користь Публічного
акціонерного товариства "Аграрний
інший рахунок, виявлений державним
виконавцем під час виконання рішення
суду, грошові кошти: основний борг - 100 656
(сто тисяч шістсот п'ятдесят шість) грн.
73 коп. та судові витрати - 2 013 (дві
тисячі тринадцять) грн. 14 коп.
Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.10.2014

Суддя
М.О. Лиськов