ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014 р.
Справа №917/1601/14

За позовом Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Лубнигаз", вул. Л. Толстого, 87, м. Лубни,
37500

до Лубенського комунального
підприємства фірма "Житло", вул.
Радянська, 99, м. Лубни, 37000

про стягнення 17 353,69 грн

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Лук'янова Ю.В.,
довіреність №6 від 14.02.2014р.

від відповідача: Лисенко А.Ф.,
довіреність б/н від 20.08.2014р.

Рішення приймається після перерви,
оголошеної в судовому засіданні
22.09.2014р.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення та
повідомлено про дату складання повного
рішення у відповідності до вимог ст. 85
ГПК України.

Суть спору: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача 17 353,69
грн заборгованості за договором на
постачання природного газу за № 01-Л від
03.01.2014 р., з яких: 10 253,39 грн боргу за
природний газ, 3 048,17 грн пені, 978,91 грн- 3%
річних, 3 073,22 грн інфляційних.

Представник позивача у клопотанні (вх.
№ 13542) від 15.10.2014 р. повідомив суд про
сплату відповідачем після порушення
провадження у справі суми основного
боргу в повному обсязі.

Також, від представника позивача
надійшла заява (вх. № 13548) від 15.10.2014 р.
про відмову від позовних вимог у
частині стягнення 3% річних у розмірі
978,91 грн та інфляційних у розмірі 3 073,22
грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22, ст. 78 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення у
справі, зокрема, відмовитись від
позову, про що зазначає в адресованій
господарському суду письмовій заяві.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Оскільки, відмова від позову не
суперечить законодавству, не порушує
інтересів інших осіб, суд приймає
відмову від позову в частині стягнення
3% річних у розмірі 978,91 грн, інфляційних
у розмірі 3 073,22 грн та припиняє
провадження у справі в цій частині
позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

03.01.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Лубнигаз" (далі за
текстом - позивач, Постачальник) та
Лубенським комунальним підприємством
фірма "Житло" (далі за текстом -
відповідач, Споживач) укладено договір
№ 01-Л на постачання природного газу за
регульованим тарифом (надалі -
договір).

Згідно з п. 1.1. договору, позивач
постачає природний газ Споживачу в
обсягах і порядку, передбачених
договором для забезпечення потреб
Споживача, а Споживач оплачує
Постачальнику вартість послуг з
постачання газу у розмірах, строки,
порядку та на умовах, передбачених
договором.

Згідно з п. 2.6 договору послуги з
постачання газу підтверджуються
підписаним Сторонами актом
приймання-передачі газу між
Постачальником та Споживачем.

На виконання умов договору позивач
поставив протягом січня - грудня 2013
року, а відповідач прийняв природний
газ, що підтверджується підписаними
актами приймання - передачі, а саме: №
б/н від 31.01.2013 р. на суму 3 721,07 грн, № б/н
від 28.02.2013 р. на суму 3 721,07 грн, № б/н від
31.03.2013 р. на суму 3 721,07 грн, № б/н від
30.04.2013 р. на суму 3 721,07 грн, № б/н від
31.05.2013 р. на суму 3 721,07 грн, № б/н від
30.06.2013 р. на суму 3 721,07 грн, № б/н від
31.07.2013 р. на сума 3 721,07 грн, № б/н
від 31.08.2013 р. на суму 3 721,07 грн, № б/н від
30.09.2013 р. на суму 3 721,07 грн, № б/н від
31.10.2013 р. на суму 3 502,42 грн, № б/н від
30.11.2013 р. на суму 3 502,42 грн, № б/н від
31.12.2013 р. на суму 3 502, 42 грн (а.с. 19 - 30).

Зазначені акти підписані сторонами та
скріплені їх печатками, оригінали
актів оглянуті у судовому засіданні.

Таким чином, відповідно до умов даного
договору ПАТ "Лубнигаз" передало
протягом січня-грудня 2013 року у
власність КП "Житло" природний газ на
загальну суму 43 997,01 грн.

Згідно з п. 4.6. договору оплата послуг з
постачання газу здійснюється
Споживачем авансовими платежами,
шляхом 100% попередньої оплати.

Остаточний розрахунок за фактично
поставлений газ здійснюється до 10-ого
числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Проте, в порушення вищенаведених
положень договору відповідачем
несвоєчасно та не в повному обсязі
проводились розрахунки за поставлений
природний газ, зокрема, по акту від
31.01.2013 року на суму 3 721,07 грн відповідач
повинен був розрахуватися до 10.02.2013 р.,
але повністю розрахувався лише 16.12.2013
р.; б/н від 28.02.2013 р. на суму 3 721,07 грн. до
10.03.2013 року, але відповідач повністю
розрахувався лише 16.12.2013 р.; по акту від
31.03.2013 р. на суму 3 721,07 грн - до 10.04.2013 р.,
але відповідач повністю розрахувався
лише 27.01.2014 р.; по акту від 30.04.2013 р. на
суму 3 721,07 грн - до 10.05.2013 р., але
відповідач повністю розрахувався лише
11.03.20.14 р.; по акту від 31.05.2013 р. на
суму 3 721,07 грн - до 10.06.2013 р., але
відповідач повністю розрахувався лише
24.03.2014 р.; по акту від 30.06.2013 р. на суму 3
721,07 грн - до 10.07.2013 р., але відповідач
повністю розрахувався лише 07.04.2014 р.; по
акту від 31.07.2013 р. на сума 3 721,07 грн - до
10.08.2013 р., але відповідач повністю
розрахувався лише 07.04.2014 р.; по акту від
31.08.2013 р. на сума 3 721,07 грн - до 10.09.2013 р.,
але відповідач повністю розрахувався
лише 20.05.2014 р.; по акту від 30.09.2013 р. на
сума 3 721,07 грн - до 10.10.2013 р., але
відповідач повністю розрахувався лише
30.07.2014 р.; по акту від 31.10.2013 р. на сума 3
502,42 грн - до 10.11.2013 р., але відповідач
повністю розрахувався частково, а саме:
253, 88 грн - 30.07.2014 р. сплачено, залишок
боргу - 3 248,55 грн на 05.08.2014 р.; по акту від
30.11.2013 р. на суму 3 502,42 грн - до 10.12.2013 р. -
борг на 05.08.2014 р.; по акту від 31.12.2013 р. на
суму 3 502,42 грн - до 10.01.2014 р. - борг на
05.08.2014 р.

Таким чином, загальна сума
заборгованості по вищевказаних актах
на момент подання позову складала 10 253,39
грн.

Як досліджено судом, після порушення
провадження у справі відповідач
сплатив суму основного боргу в розмірі
10 253,39 грн, тому на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
ГПК України суд в цій частині припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Таким чином, позивач просить суд
стягнути з відповідача 3 048,17 грн пені.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти стягнення пені у
розмірі 3 048,17 грн не заперечував.

Відповідно до ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Враховуючи правову природу
укладеного договору, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини з
договору поставки.

Статтею 712 ЦК визначено, що
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

У відповідності до ст. 526
Цивільного Кодексу зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
в установлений строк відповідно до
умов договору та вимог цивільного
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частиною 1 статті 216 ГК України
встановлено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 6.2.2. договору передбачено, що у
разі порушення Споживачем строків
оплати, передбачених договором, із
Споживача стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Згідно зі ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

За розрахунком, здійсненим позивачем
та перевіреним судом до стягнення з
відповідача підлягає 3 048,17 грн пені.

З огляду на вищевикладене, суд
задовольняє позовні вимоги частково.

станом на 05.08.2014 р.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 43 - 44, 49, 78, 82 - 85, п. п. 1-1, 4
ч. 1 ст. 80 ГПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Лубенського комунального
підприємства фірми "Житло", вул.
Радянська, 99, м. Лубни, 37000, , р/р 01 Банк "Фінанси та
Кредит", МФО 331832 на користь Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Лубнигаз", вул. Л. Толстого, 87, м. Лубни,
Полтавська область, 37500, , п/р 102 в ПАТ "Банк
Петрокоммерц-Україна", МФО 300120, ІПН
46 - 3 048,17 грн пені, 1827,00 грн судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В частині стягнення з відповідача
суми основного боргу у розмірі
10 253,39 грн, 978,91 грн - 3% річних, 3 073,22 грн
інфляційних провадження у справі
припинити.

Повне рішення складено 20.10.2014 р.

Суддя
Сірош Д.М.