РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р.
Справа № 906/670/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючої судді
Бригинець Л.М.

суддів
Коломис В.В.

суддів
Демидюк О.О.

при секретарі судового засідання
Головченко Д.М.

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача - Державного підприємства
"Олевське лісове господарство" на
рішення господарського суду
Житомирської області від "08" липня 2014 р.
у справі № 906/670/14 (суддя Сікорська Н.А.
)

за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Рівненська дирекція залізничних
перевезень"

до Державного підприємства "Олевське
лісове господарство"

про стягнення 24610,00 грн.

за участю представників:

позивача - Зозуль О.Д. ( довіреність
№НЮ-19 від 01.01.2014р.);

відповідача - Стаднік Р.П. ( довіреність
№81 від 03.03.2014р.)

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
14.10.2014р. у зв'язку із тимчасовою
непрацездатністю судді Тимошенка О.М.
внесено зміни до складу колегії суддів.
У справі № 906/670/14 визначено колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Бригинець Л.М., суддя Коломис В.В. ,
суддя Демидюк О.О.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 08.07.2014р. у
справі № 906/670/14 частково задоволено
позов Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" в особі
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Рівненська дирекція залізничних
перевезень" до Державного підприємства
"Олевське лісове господарство" про
стягнення 24610,00 грн. Зменшено розмір
штрафу до 20000,00грн. Стягнуто з
Державного підприємства "Олевське
лісове господарство" на користь
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" 20000,00
грн. штрафу; 1827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Житомирської області від 08.07.2014р. у
справі № 906/670/14 та прийняти нове
рішення, яким зменшити розмір штрафу,
що підлягає стягненню Державного
підприємства "Олевське лісове
господарство". (На яку суму просить
зменшити розмір штрафу скаржник не
вказує).

Скаржник зазначає про невідповідність
висновків суду першої інстанції
дійсним обставинам справи, а також
вказує на те, що сума штрафу у розмірі
20000грн. є надмірно великою у порівнянні
із розміром завданої шкоди.

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
надавши оцінку матеріалам справи,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
13.01.2014р. Державним підприємством
"Олевське лісове господарство" зі
станції Олевськ Південно-Західної
залізниці на адресу фірми "Erder-Tuzser Zrt"
вагоном № 96289087 було відправлено
вантаж: лісоматеріали, маса нетто 63000кг,
тара 24600 кг, вантажопідйомність вагону -
65000 кг, що підтверджується накладною
№34698217 (а.с. 8-9).

15.01.2014р. на підставі показників
тензометричної ваги та акту загальної
форми №60 даний вагон був відчеплений
на станції Здолбунів Львівської
залізниці для комісійного зважування
на статичній вазі.

За результатами контрольного
переважування вагону з вантажем на
вагонних вагах станції Здолбунів
перевізником був складений
комерційний акт серія Б №012976/13 від
16.01.2014р., де зазначено, що працівниками
станції Здолбунів Львівської
залізниці проведено комісійне
зважування маси вантажу на 150-тонних
залізничних вагах, клеймо 2013 та
встановлено, що у вагоні №96289087 було
відправлено вантаж: лісоматеріали,
маса нетто 63000 кг, тара 24600 кг,
вантажопідйомність вагону - 65 000 кг, в
дійсності виявлено: маса нетто 67200 кг,
маса брутто 91800 кг, тара 24600 кг, більше
проти документа 4200кг більше
вантажопідйомності на 2200 кг. Згідно
показників ваги даний вагон був
навантажений понад норму, що в свою
чергу загрожувало безпеці руху
відповідно до Правил технічної
експлуатації вагонів розділ 15 п. 15.27,
вагон було затримано на станції
Здолбунів.

На підставі листа відповідача №98 від
17.01.2014р. (а.с.14) даний вантаж
перевантажено у вагон №68716349 із більшою
вантажопідйомністю, а саме - 71т.

Відповідно до положень ст. 12, 15 Угоди
про міжнародне залізничне вантажне
сполучення, Державним
територіально-галузевого об'єднанням
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Рівненська
дирекція залізничних перевезень"
(позивач у справі) нараховано
Державному підприємству "Олевське
лісове господарство" (відповідач у
справі) штраф у розмірі 24610,00грн.

Відповідач на вимогу позивача від
20.03.2014р. суму нарахованого штрафу не
сплатив, що стало підставою звернення
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Рівненська дирекція залізничних
перевезень" до господарського суду із
позовною заявою про стягнення із
Державного підприємства "Олевське
лісове господарство" 24610,00 грн. штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами виникли правовідносини з
перевезення вантажу залізничним
транспортом.

Згідно ч.2 ст.908 ЦК України загальні
умови перевезення визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно ст.3 Закону України "Про
залізничний транспорт" законодавство
про залізничний транспорт загального
користування складається з Закону
України "Про транспорт", цього Закону,
Статуту залізниць України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України, та інших актів законодавства
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 6 квітня 1998р. №457 затверджено Статут
залізниць України (далі - Статут
залізниць).

Статтею 37 Статуту залізниць
передбачено, що під час здавання
вантажів для перевезення відправник
повинен зазначити їх масу у накладній -
основному перевізному документі, який
підтверджує укладення договору
перевезення вантажу.

За правилами статті 24 Статуту
залізниць залізниці надано право
періодично перевіряти кількість та
масу вантажу, зазначених
вантажовідправником у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць
встановлено відповідальність
вантажовідправника у вигляді штрафу за
неправильне зазначення в накладній
маси вантажу.

Як зазначено в ст.6 Статуту залізниць,
накладна - основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
одночасно є договором на заставу
вантажу для забезпечення гарантії
внесення належної провізної плати та
інших платежів за перевезення.
Накладна супроводжує вантаж на всьому
шляху перевезення до станції
призначення.

Накладна як основний перевізний
документ повинна відповідати вимогам,
встановленим Правилами оформлення
перевізних документів.

Згідно пунктів 1.1, 1.2 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 року №644, на кожне
відправлення вантажу відправник
повинен подати станції навантаження
накладну (комплект перевізних
документів). Форми бланків перевізних
документів, затверджені наказом
Мінтрансу від 19.111998р. №460 "Про
затвердження бланків перевізних
документів". Накладна є складовою
частиною комплекту перевізних
документів, до якого, крім неї, входять:
дорожня відомість, корінець дорожньої
відомості та квитанція про приймання
вантажу. Бланки цих документів
видаються вантажовідправникам за
плату згідно з тарифом. Накладна є
обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажу,
яка укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача. Накладна одночасно є
договором застави вантажу для
забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
разом з дорожньою відомістю
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення, де
видається одержувачу. Квитанція про
приймання вантажу до перевезення
видається відправнику. Усі ці
документи (надалі - перевізний
документ) заповнюються на друкарській
машинці або іншим друкованим способом."

Пунктом 2.3 вказаних Правил передбачено,
що правильність внесених в накладну
відомостей своїм підписом засвідчує
представник відправника.

Згідно статті 24 Статуту залізниць
України залізниця має право перевіряти
правильність зазначених у накладній
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній.

Статтею 4 Статуту залізниць України
встановлено, що перевезення
залізницями вантажів, пасажирів,
багажу і вантажобагажу у міжнародному
сполученні здійснюється відповідно до
угод про залізничні міжнародні
сполучення.

Перевезення вантажів у міжнародному
сполученні здійснюється, зокрема,
відповідно до Угоди про міжнародне
залізничне вантажне сполучення, яка є
чинною для України відповідно до
Закону України "Про правонаступництво
в Україні" та Віденської конвенції про
правонаступництво держав щодо
договорів".

За умовами параграфу 1 статті 7 Угоди
про міжнародне залізничне вантажне
сполучення, одночасно з пред'явленням
вантажу до перевезення
вантажовідправник для кожної
відправки повинен представити станції
відправлення правильно заповнену і
підписану накладну.

Згідно пункту 1.3 Правил оформлення
перевізних документів усі відомості,
передбачені формою бланка перевізного
документа, повинні бути внесені
відправником до відповідних граф.
Виправлення не допускаються. У разі
зміни відомостей, унесених до
перевізного документа, відправник
зобов`язаний заповнити новий
перевізний документ.

У параграфі 6 статті 9 Угоди зазначено,
що вагони можуть бути завантажені
тільки до максимальної
вантажопідйомності, а завантаження
вантажу понад максимальну
вантажопідйомність вважається
перевантаженням.

Згідно із параграфом 2 статті 12 Угоди
залізниця має право перевіряти
правильність відомостей і заяв,
зроблених відправником в накладній.
Якщо при прийомці вантажу на станції
відправлення в накладній будуть
виявлені невірності, то відправник
зобов'язаний скласти нову накладну,
якщо згідно параграфа 5 статті 7
виправлення накладної не допускається.
Перевірка змісту вантажу на шляху
прямування може бути здійснена тільки
за умови, що вона викликана митними або
іншими правилами, а також метою
забезпечення безпеки руху поїздів та
схоронності вантажу на шляху
прямування. Якщо в результаті
перевірки вантажу, здійсненої на шляху
прямування або на станції призначення,
виявилось, що відомості, вказані в
накладній відправником, не
відповідають дійсності, то станція, яка
здійснила перевірку, повинна скласти
комерційний акт у відповідності до
статті 18 та зробити відмітку про акт в
накладній в графі "Комерційний акт".

Параграф 3 статті 12 Угоди про
міжнародне залізничне вантажне
сполучення встановлює, що штраф
стягується при невірному, неповному і
неточному зазначенні в накладній
відомостей чи заяв, внаслідок чого при
завантаженні вантажу відправником
було допущено перевантаження вагону
понад його максимальну
вантажопідйомність (параграф 6 стаття
9).

У цьому випадку штраф стягується
відповідно до статті 15 Угоди у
п'ятикратному розмірі провізної плати
за перевезення надлишку вантажу по
залізниці, на якій було виявлено таке
порушення.

Факт перевантаження вагону
зафіксовано в комерційному акті від
16.01.2014р.

Розмір штрафу за перевезення надлишку
маси вантажу становить 24610,00грн. (4922,00
грн. х 5).

Відповідач у відзиві на позовну заяву
визнав позов в повному обсязі, однак,
посилаючись на відсутність збитків та
вжиття лісогосподарським
підприємством заходів щодо
врегулювання наслідків виявленого
порушення, просив суд на підставі
пункту 3 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
зменшити розмір штрафу (а.с.43).

Згідно частини 3 статті 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу
України передбачено, що у разі якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Стаття 83 Господарського
процесуального кодексу України надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи інтереси сторін, причини
неналежного виконання зобов'язання,
наслідки порушення зобов'язання, в тому
числі, що порушення відповідачем умов
перевезення вантажів не завдало
позивачу значних збитків,
невідповідність розміру стягуваної
неустойки таким наслідкам, поведінки
винної сторони, яка вчинила заходи для
усунення порушення шляхом звернення до
начальника станції Здолбунів
Львівської залізниці, колегія суддів
апеляційного господарського суду
погоджується із висновком суду першої
інстанції про зменшення розміру штрафу
до 20000,00 грн.

Згідно ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Щодо доводів скаржника про те, що сума
штрафу у розмірі 20000грн. є надмірно
великою у порівнянні із розміром
завданої шкоди, колегія суддів
зазначає.

В пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011р. №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи, що у зв"язку із
неправильним зазначенням відповідачем
у накладній маси вантажу позивач
виконав додаткові роботи та поніс
затрати в сумі 19826,90 грн., що
підтверджено актом загальної форми (
а.с.40), колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції правомірно зменшив
розмір штрафу до 20000грн.

Колегія суддів вважає, що приймаючи
оскаржуване рішення, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку та виніс рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права. Доводи апелянта
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому у суду апеляційної
інстанції відсутні підстави для його
скасування чи зміни та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105 ГПК України,
Рівненський апеляційний господарський
суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Олевське лісове
господарство" залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Житомирської області від "08" липня 2014 р.
у справі № 906/670/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Бригинець Л.М.

Суддя
Коломис В.В.

Суддя
Демидюк О.О.