ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2014 р.
Справа № 914/1914/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Юрченка Я.О.

суддів
Давид Л.Л.

Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання
Бараняк Н.Я.,

за участю представників:

позивача (за первісним позовом):
Найденко І.О. - представник;

відповідача (за первісним позовом):
Мітічкін А.С. - представник;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі відокремленого
підрозділу "Атомкомплект" Державне
підприємство "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом",
вих. № 7046/51 від 28.07.2014р.

на рішення Господарського суду
Львівської області від 14.07.2014р.

у справі № 914/1914/14

за первісним позовом: Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" Державне підприємство
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом", м. Київ;

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-виробниче
підприємство "Ременерго", м. Львів

про стягнення неустойки в розмірі 754 015,
83 грн

за зустрічним позовом: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інженерно-виробниче підприємство
"Ременерго", м. Львів;

до відповідача: Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом",
м. Київ

про визнання договору частково
недійсним.

Державне підприємство "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі відокремленого
підрозділу "Атомкомплект" Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
звернулося до Господарського суду
Львівської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-виробниче
підприємство "Ременерго" про стягнення
неустойки в розмірі 754 015, 83 грн.

Після порушення провадження у справі,
на адресу місцевого господарського
суду від товариства з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-виробниче
підприємство "Ременерго" надійшла
зустрічна позовна заява про визнання
договору поставки № від 25.12.2012р.
частково недійсним.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 12.06.2014р.
зустрічну позовну заяву прийнято до
розгляду.

Позовні вимоги заявлено на підставі
договору поставки № від 25.12.2012р.,
укладеного позивачем з відповідачем.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 14.07.2014р. у справі
№ 914/1914/14 (суддя Крупник Р.В.) в
задоволенні первісного позову
відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Визнано недійсним договір поставки №
від 25.12.2012р., укладений державним
підприємством "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інженерно-виробниче підприємство
"Ременерго" в частині специфікації № 1
до договору щодо посилання в графі
"Термін поставки" на п. 4.2.1. цього
договору.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач - ДП "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" в особі відокремленого
підрозділу "Атомкомплект" ДП
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" звернулось до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду
Львівської області від 14.07.2014р., та
прийняти нове судове рішення, яким
задоволити первісний позов повністю, в
задоволенні зустрічного позову
відмовити, мотивуючи свої доводи
порушенням місцевим господарським
судом норм процесуального та
матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що
місцевим господарським судом
неправильно застосовано ч. 5 ст. 40 ЗУ
«Про здійснення державних закупівель»,
а саме що умови договору суперечать
приписам зазначеної норми закону.

Також зазначає про обов'язковість
виконання договору та вільне
волевиявлення відповідача в момент
підписання договору.

Крім того, вказує що суд дійшов хибного
висновку, що встановлений строк
поставки прямо впливає на неможливість
відповідача скористатись своїм правом
на припинення виконання своїх
зобов'язань.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 08.08.14
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 30.09.14.

Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених в ухвалі суду від 30.09.2014р.

8 жовтня 2014 року позивач (за первісним
позовом), скориставшись своїм правом,
передбаченим ст. 96 ГПК України, подав
заперечення на апеляційну скаргу (вих.
№ 301 від 08.10.2014р.), в якому просить
залишити рішення Господарського суду
Львівської області від 14.07.14 у справі №
914/1914/14 без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

В даному судовому засіданні
представники сторін підтримали власні
доводи та заперечення, викладені в
апеляційній скарзі та запереченнях на
неї.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги, запереченнях на неї, вивчивши
матеріали справи, наявні в ній докази,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що у задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а рішення
Господарського суду Львівської
області від 14.07.2014р. у справі № 914/1914/14 -
залишити без змін, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідно до оголошення про
проведення процедури закупівлі № 200815
(ТРП), що було опубліковане в державному
офіційному друкованому виданні з
питань державних закупівель 21.05.2012р.,
позивачем за первісним позовом було
проведено процедуру закупівлі в одного
учасника предмета закупівлі: 29.11.3 -
Вузли до турбін (запасні частини до
турбіни К-1000-60/3000 для ВП
«Южно-Українська АЕС» ДП НАЕК
«Енергоатом» - 1004 шт. та 1 кг).

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про здійснення
державних закупівель», закупівля в
одного учасника - це процедура,
відповідно до якої замовник укладає
договір про закупівлю з учасником
після проведення переговорів з одним
або кількома учасниками та акцепту
пропозиції переможця процедури
закупівлі в одного учасника.

Листом від 23.03.2012р. № 2662/42 ДП НАЕК
"Енергоатом" звернувся до ТОВ "ІВП
"Ременерго" з пропозицією надання
останнім техніко-комерційної
пропозиції для участі в процедурі
закупівлі в одного учасника з метою
укладення договору на постачання
товару.

У відповідь листом № 105 від 05.04.2012р. ТОВ
"ІВП "Ременерго" надіслав
Техніко-комерційну пропозицію щодо
постачання предмету закупівлі,
відповідно до якої термін постачання
складає 70 календарних днів з дати
проплати авансу. Умови оплати: 100%
попередня оплата (перший авансовий
платіж в розмірі 50%; вартості комплекту
робочих лопаток - напротязі 10-ти
робочих днів з дати підписання
контракту, другий авансовий платіж в
розмірі 50% вартості комплекту робочих
лопаток - напротязі 40 днів від дати
підписання контракту).

ДП НАЕК "Енергоатом" 22.05.2012р. прийнято
рішення про акцепт пропозиції за
результатами застосування процедури
закупівлі в одного учасника, що
підтверджується повідомленням про
акцепт № 21 від 22.05.2012р.

Згідно п. 2.4 повідомлення про акцепт,
строк поставки товарів, виконання
робіт чи надання послуг: протягом 70
календарних днів від оплати авансу.

25 грудня 2012 року Державним
підприємством "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі Відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" (Покупець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Інженерно-виробниче
підприємство "Ременерго" (Постачальник)
укладено Договір поставки №
(надалі - Договір), відповідно до п. 1.1.
якого, постачальник зобов'язується в
порядку і на умовах, визначених у
Договорі, поставити запасні частини до
турбіни К-1000-60/3000, виробництва ВАТ
"Силові машини", РФ, для ВП
"Южно-Українська АЕС" ДП НАЕК
"Енергоатом" (надалі - Продукція), а
покупець зобов'язується в порядку та на
умовах, визначених у договорі, прийняти
і оплатити продукцію.

Найменування, одиниці виміру і
загальна кількість продукції, її
номенклатура і ціни зазначені в
Специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору (п. 1.2. Договору).

За приписами п.5.1 Договору в
Специфікації зазначається також строк
поставки продукції.

Як вбачається з положень п.п. 3.1., 4.1., 4.2.,
4.3 Договору його сума становить 26 929
136,95 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 4 488 189,49 грн.
Оплата продукції, що поставляється,
здійснюється покупцем у формі
авансових платежів в наступному
порядку: 50% суми Договору, що становить
13 464 568,47 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 2 244 094,75
грн. сплачується протягом 10 робочих
днів з дати укладення Договору; 50% суми
Договору, що становить 13 464 568,48 грн., у
т.ч. ПДВ 20% - 2 244 094,75 грн., сплачується
покупцем протягом 40 робочих днів з дати
укладення Договору.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за Договором в частині повернення
авансового платежу, передбаченого п.
4.2., постачальник протягом 5 днів від
дати підписання Договору сторонами,
надає банківську гарантію на суму
авансового платежу - 26 929 136,95 грн. у
т.ч. ПДВ.

Термін поставки згідно Специфікації №
1 до Договору, складає 70 календарних
днів з дати оплати авансу
відповідності до п. 4.2.1. Договору.

На виконання умов Договору,
відповідачем за первісним позовом та
ДЛФ ПрАТ СК "Брокбізнес" 18.03.2013р.
підписано страхову гарантію (страховий
сертифікат) до Договору страхування
забезпечення виконання договору про
закупівлю № 002-2982/019ДВ від 18.03.2013р. на
страхову суму 26 929 136, 95 грн.

21 березня 2013 року ДП НАЕК "Енергоатом"
на рахунок ТОВ "ІВП "Ременерго"
перераховано 50% суми Договору, що
підтверджується платіжним дорученням
№1865 від 21.03.2013р. на суму 13 464 568,48 грн.
Решта (друга) частина авансу в розмірі 13
464 568,47 грн. перерахована 17.05.2013р., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями.

На виконання умов Договору,
постачальником поставлено, а покупцем
прийнято продукцію, передбачену
Специфікацією №1 до Договору, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи Актом приймання-передачі ТМЦ
№04-322 від 11.07.2013р.

Відповідальність сторін передбачено
розділом 7 Договору, а саме, п. 7.2.
сторони погодили, що за порушення
строку поставки продукції за
Договором, постачальник зобов'язаний
сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1%
вартості непоставленої в строк
продукції за кожний день прострочення,
але не більше 30% вартості несвоєчасно
поставленої продукції.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
погоджується з тим, що посилання у
Терміні поставки продукції,
визначеному у Специфікації, на п. 4.2.1.
Договору, не відповідає терміну
поставки, визначеному у
Техніко-комерційній пропозиції від
05.04.2012 р., акцептованому відповідачем за
зустрічним позовом у Повідомленні про
акцепт від 22.05.2012 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, ст. 207 ГК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України.
Господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Частиною 5 ст. 40 Закону України "Про
здійснення державних закупівель", в
редакції, яка діяла на день укладення
договору поставки № ,
встановлено, що умови договору про
закупівлю не повинні відрізнятися від
змісту пропозиції конкурсних торгів
або цінової пропозиції (у тому числі
ціни за одиницю товару) переможця
процедури закупівлі.

Отже, воно суперечить нормам ч. 5 ст. 40
Закону України "Про здійснення
державних закупівель", ст.ст. 538, 693 ЦК
України, а також в цілому п. 4.2. Договору
поставки № , який відповідно до
вимог ст. 629 ЦК України є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до Техніко-комерційної
пропозиції, повідомлення про її акцепт
та умов Договору поставки
встановлювалась 100 % попередня оплата
продукції шляхом здійснення двох
авансових платежів та поставка
продукції протягом 70 календарних днів
від дати оплати авансу. Посилання у
специфікації № 1 до Договору в графі
"Термін поставки" на п. 4.2.1 Договору щодо
визначення дати оплати авансу -
необґрунтоване. Порядок сплати авансу
встановлено п. 4.2. Договору поставки в
цілому, тоді як підпункт 4.2.1. договору
врегульовує розмір та порядок сплати
лише першого авансового платежу, а не
авансу в цілому.

Колегія суддів погоджується також з
висновком місцевого господарського
суду, що таке посилання скорочує строк
поставки продукції, вказаний у
Техніко-комерційній пропозиції та
повідомленні про її акцепт, що порушує
права та охоронювані законом інтереси
позивача за первісним позовом і
безпідставно вказує на те, що 100 %
передоплатою (авансом) є лише перший
платіж, який становить всього 50 % від
ціни договору, тобто вартості
продукції. Крім цього, вищезгадане
посилання, з огляду на приписи ч. 2 ст. 712
ЦК України, позбавляє позивача за
первісним позовом права, наданого йому
нормами ст. 693 та ч. 3 ст. 538 ЦК України,
зупинити виконання свого обов'язку за
договором, відмовитися від його
виконання частково або у повному
обсязі, у разі невиконання іншою
стороною у зобов'язанні свого обов'язку
з 100 % передоплати продукції у формі
сплати встановлених договором
авансових платежів.

Доводи відповідача за зустрічним
позовом про те, що у Специфікації № 1 до
договору, шляхом посилання на п. 4.2.1.
Договору, сторони лише уточнили строки
поставки продукції, вказавши, що вона
має відбутись після сплати частини
авансу, яка також є авансом, оскільки
входить до його складу, з огляду на усе
вищевикладене є необґрунтовані та
судом до уваги не беруться.

В п.п. 2.6., 2.11. постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» зазначано, що розірвання
сторонами договору, виконаного
повністю або частково, не позбавляє
сторони права на звернення в
майбутньому з позовом про визнання
такого договору недійсним. Так само не
перешкоджає поданню відповідного
позову закінчення строку (терміну) дії
оспорюваного правочину до моменту
подання позову. За загальним правилом
статті 217 ЦК України правочин не може
бути визнаний недійсним, якщо законові
не відповідають лише окремі його
частини і обставини справи свідчать
про те, що правочин був би вчинений і
без включення до нього недійсної його
частини. У такому разі господарський
суд може визнати недійсною частину
правочину. Недійсними частини
правочину визнаються за загальними
правилами визнання правочинів
недійсними

Відтак, виходячи з вищенаведеного, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що Специфікацію № 1 до
Договору поставки № від 25.12.2012р.,
яка є невід'ємною частиною Договору, в
частині посилання у графі "Термін
поставки" на п. 4.2.1. Договору слід
визнати недійсною.

Позовні вимоги за зустрічним позовом в
частині визнання недійсними пунктів
4.2.1. та 4.2.2. Договору поставки №
від 25.12.2012р. задоволенню не підлягають,
оскільки необхідною умовою
задоволення позову є встановлення
судом тієї обставини, що відповідачем
порушуються прав та охоронюваних
законом інтереси позивача. Пункт 4.2.1.
Договору в частині розміру та строку
сплати першого авансового платежу
повністю відповідає змісту
техніко-комерційної пропозиції. Решта
умов п. 4.2.1. Договору жодним чином не
порушують прав і охоронюваних
інтересів ТзОВ "Інженерно-виробниче
підприємство "Ременерго", належно
виконані сторонами, та не суперечать
змісту техніко-комерційної пропозиції
переможця процедури закупівлі, а лише
деталізують умови її виконання. Пункт
4.2.2. договору відрізняється від змісту
техніко-комерційної пропозиції лише
тим, що у ньому сторонами визначено,
протягом яких саме 40 днів від дати
підписання контракту має бути сплачено
другий авансовий платіж. Така
деталізація техніко-комерційної
пропозиції у договорі необхідна,
оскільки не зрозуміло протягом яких
саме 40 днів з дати укладення договору
(календарних, робочих чи банківських)
покупцем має сплачуватись другий
авансовий платіж постачальнику.
Погодження сторонами у договорі того,
що згаданий платіж має здійснюватись
протягом 40 робочих днів, не порушує
прав та охоронюваних законом інтересів
переможця процедури закупівлі, а
забезпечує чітке й однозначне
тлумачення однієї з істотних умов
договору.

Враховуючи усе вищевикладене, беручи
до уваги невідповідність умов договору
в частині терміну поставки продукції
змісту пропозиції переможця процедури
закупівлі та вимогам Закону, суд не
вбачає підстав для застосування до
постачальника відповідальності у
вигляді сплати пені, встановленої п. 7.2.
договору.

Крім цього, з огляду на встановлену п.
4.2. Договору авансову оплату продукції,
постачальник відповідно до норм ст.ст.
538, 693, 712 ЦК України, вправі зупинити
виконання свого обов'язку, відмовитися
від його виконання частково або в
повному обсязі, у разі невиконання
другою стороною свого обов'язку, у
даному випадку - оплати продукції у
формі здійснення усіх авансових
платежів.

Доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі судова колегія
вважає необґрунтованими та такими, що
не спростовують доводи, викладені в
рішенні місцевого господарського суду,
відтак, підстав для зміни чи скасування
судового рішення судова колегія не
вбачає.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому
законом порядку, не подав належних та
допустимих доказів, які б з
достовірністю підтверджували доводи,
викладені в апеляційній скарзі, та
обґрунтовували неправомірність та
безпідставність заявленого позову,
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, судова колегія
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що рішення Господарського суду
Львівської області відповідає
законодавству, матеріалам та дійсним
обставинам справи, а тому не вбачає
підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Львівської області від 14.07.2014 у справі
№ 914/1914/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу - без задоволення.

2. Судові витрати за перегляд судового
рішення в апеляційному порядку
покласти на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого
господарського суду.

Постанова підписана 24.10.2014

Головуючий суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Давид Л.Л.

Суддя
Хабіб М.І.