номер провадження справи 10/72/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2014
Справа № 908/3204/14

за позовом: Приватного підприємства
"Молокозавод - ОЛКОМ", м. Мелітополь

до відповідача: Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2, с. Зарічне,
Мелітопольського р-ну, Запорізької обл.

про стягнення 55 750 грн. 69 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Попов А. С., на підставі
довіреності б/н від 20.08.2014 р.;

від відповідача - не з'явився;

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява
Приватного підприємства "Молокозавод -
ОЛКОМ", м. Мелітополь до Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2, с. Зарічне про
стягнення заборгованості в розмірі 55 750
грн. 69 коп. за договором поворотної
фінансової допомоги № 38 від 01.06.2011 р.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 04.09.2014 р., справу
908/3204/14 передано на розгляд судді
Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 05.09.2014
р. порушено провадження у справі №
908/3204/14. Справі було присвоєно номер
провадження 10/72/14, її розгляд
призначено на 29.09.2014 р.

Представник відповідача у судове
засідання 29.09.2014 р. не з'явився, відзив
на позовну заяву не направив. Причини
неявки суду невідомі. Про час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.

Представник позивача 29.09.2014 р.
підтримав свої вимоги викладені у
позовній заяві.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що
нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу, є підставою для
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із неявкою в судове засідання
представника відповідача та для
отримання всіх необхідних документів
по справі, судом було відкладено
розгляд справи на 15.10.2014 р. о 09 год. 15 хв.

У судове засідання 15.10.2014 р. представник
позивача надав заяву про уточнення
суми позовних вимог. В своїй заяві про
уточнення суми позовних вимог позивач
зазначає, що під час здійснення
розрахунку суми позовних вимог їм було
допущено ряд арифметичних помилок, що
призвело до помилкового визначення
заявленої до стягнення суми боргу.

Представник відповідача у судове
засідання 15.10.2014 р. вдруге не з'явився,
відзив не надав, на адресу суду жодних
клопотань не направив.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається учасникам спору за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином. Таким чином,
відповідач є повідомленим належним
чином, про час і місце розгляду справи
судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.1997 р.
№ 02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" з
наступними змінами та доповненнями,
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Неявка відповідача не перешкоджала
вирішенню спору, у судовому засіданні
15.10.2014 р., розгляд справи був закінчений,
судом оголошено лише вступну та
резолютивну частини рішення.

Справа розглянута в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами
та без застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним підприємством
"Молокозавод - ОЛКОМ", м. Мелітополь та
Фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 «
01» червня 2011 року було укладено Договір
поворотної фінансової допомоги № 38, за
яким позивач надав відповідачу
поворотну фінансову допомогу в розмірі
50000,00 (п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.)
грн., а відповідач зобов'язався
повернути позивачу фінансову допомогу
в повному обсязі та в строки, визначені
в пунктом 5.1. Договору (пункти 1.1. та 2.1
Договору).

За умовами п. 5.1. Договору, датою
повернення фінансової допомоги
сторони визначеними « 30» листопада 2011
року.

У виконання взятих на себе зобов'язань
позивач « 02» червня 2011 року передав
відповідачу обумовлену суму
фінансової допомоги в розмірі 50000,00
(п'ятдесят тисяч гривень 00 коп.) грн.
Підтвердженням цьому є відповідне
платіжне доручення № 198 від « 02» червня
2011 року та банківська виписка по
рахунку позивача.

Додатковою угодою № б/н від « 28»
листопада 2011 року сторони внесли зміни
до п. 5.1. Договору, виклавши його в
наступній редакції: «дата повернення
фінансової допомоги - « 30» листопада 2012
року».

Додатковою угодою № 2 від « 27»
листопада 2012 року сторони внесли зміни
до п. 5.1. Договору, виклавши його в
наступній редакції: «дата повернення
фінансової допомоги - « 31» серпня 2013
року».

Таким чином, станом на дату звернення
позивача з позовною заявою, відповідач
повністю свої зобов'язання за
договором не виконав, у зв'язку з чим
позивач вимушений звернутись до суду з
цим позовом про стягнення суми
заборгованості в судовому порядку.

15.10.2014 р. позивач надав до суду заяву про
уточнення суми позовних вимог.

Згідно з п. 6.1. Договору, у випадку
прострочення повернення фінансової
допомоги в строк, встановлений пунктом
5.1. цього Договору, відповідач сплачує
позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, що діє
в період прострочення платежу.

Таким чином, з урахуванням заяви
позивача про уточнення суми позовних
вимог на момент розгляду справи по
суті, сума пені згідно з п. 6.1. Договору в
період з 01.09.2013 р. по 28.02.2014 р., становить 3
223, 29 грн.

За правилами ч. 2 статті 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми. якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 6.2. Договору визначено, що у
випадку прострочення повернення
фінансової допомоги в строк,
встановлений пунктом 5.1. цього
Договору, Сторона-2 (відповідач) також
сплачує Стороні-1 (позивач) суму боргу с
врахуванням встановленого індексу
інфляції та двадцять п'ять відсотків
річних від простроченої суми

Таким чином, з урахуванням заяви
позивача про уточнення суми позовних
вимог, інфляційне збільшення суми
боргу в період з 01.09.2013 р. по 28.02.2014 р.
складає 6600, 00 грн., а загальна сума
процентів (25 % річних в період з 01.09.2013 р.
по 28.02.2014 р.) за договором складає 11198, 63
грн., а сума процентів (25 % річних в
період з 25.07.2014 р. по 11.08.2014 р.) за
договором складає 369, 86 грн.

В якості повернення отриманої
фінансової допомоги відповідач « 24»
липня 2014 року повернув позивачу
частину отриманих коштів в розмірі
20000,00 (двадцять тисяч гривень 00 коп.)

Отже, на момент розгляду справи по суті
з урахуванням заяви позивача про
уточнення суми позовних вимог загальна
сума боргу за договором поворотної
фінансової допомоги № 38 від 01.06.2011 р.
складає 51 391, 78 грн.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представника позивача, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтею 193 Господарського кодексу
України, встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно до частини другої статті 193
Господарського кодексу України,
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України. Якщо
у зобов'язанні встановлений
строк/термін його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк/термін
(ч. 1 ст. 526 та ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України).

Порушенням зобов'язання, в тому числі, є
його невиконання. У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, в тому числі, сплата неустойки
(ст. 610 та п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ст. 625 ЦК
України).

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Пленум Вищого господарського суду
України в п. 4.3 своєї постанови від
29.05.2013 №10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
роз'яснив, що 6-місячний строк,
установлений ч. 6 ст. 232 ГК України, не є
позовною давністю, а визначає
максимальний період часу, за який
можуть бути нараховані штрафні
санкції, якщо інший такий період не
встановлено законом або договором.

Вищий господарський суд України в п. 4
свого інформаційного листа від 17.07.2012
№01-06/928/2012 «Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права» зазначив, що у
вирішенні питань, пов'язаних із
застосуванням ч. 6 ст. 232 ГК України,
господарським судам слід враховувати
те, що нарахування неустойки за
прострочення виконання зобов'язання за
шість місяців, що передують моменту
звернення з позовом, можливе лише в
тому випадку якщо період нарахування
неустойки не перевищує одного року від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, тобто сторони у договорі
можуть визначити початок нарахування
пені інакше, ніж від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано, але в
межах одного року від цього дня.

У порушення зазначених норм закону та
умов договору поворотної фінансової
допомоги № 38 від 01.06.2011 р., відповідач
зобов'язання за вказаним Договором
належним чином не виконав, а саме не
сплатив необхідні кошти для погашення
заборгованості.

Відповідно до статті 216 Господарського
кодексу України за невиконання або
неналежне виконання господарських
зобов'язань чи порушення правил
здійснення господарської діяльності
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Ст. 218 Господарського кодексу України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Наведені докази і доводи свідчать про
те, що відповідач Фізична особа
підприємець ОСОБА_2 в односторонньому
порядку протиправно відмовився від
виконання взятих на себе зобов'язань за
умовами укладеного договору
поворотної фінансової допомоги № 38 від
01.06.2011 р. і не бажає добровільно
сплачувати борг.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
договором поворотної фінансової
допомоги № 38 від 01.06.2011 р. становить 51 391,
78 грн., яка складається з основної
заборгованості в розмірі 3 000, 00 грн.,
суми пені в розмірі 3 223, 29 грн., суми
інфляційних витрат в розмірі 6 600, 00 грн.,
25 % річних в період 01.09.2013 р. - 28.02.2014 р. в
розмірі 111 98, 63 грн. та 25 % річних в період
25.07.2014 р. - 11.08.2014 р. в розмірі 369, 86 грн.

Факт порушення відповідачем умов
договору поворотної фінансової
допомоги № 38 від 01.06.2011 р., а також факт
заборгованості за договором,
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання двічі не
з'явився, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином. На адресу суду від відповідача
ніяких заяв та клопотань не надходило.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем були підтверджені належними
доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши надані докази та з
урахуванням заяви позивача про
уточнення суми позовних вимог, суд
задовольняє позов Приватного
підприємства "Молокозавод - ОЛКОМ", м.
Мелітополь до Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2, с. Зарічне про
стягнення заборгованості в сумі 51 391
грн. 78 коп., за договором поворотної
фінансової допомоги № 38 від 01.06.2011 р.,
яка складається з основної
заборгованості в розмірі 3 000, 00 грн.,
суми пені в розмірі 3 223, 29 грн., суми
інфляційних витрат в розмірі 6 600, 00 грн.,
25 % річних в період 01.09.2013 р. - 28.02.2014 р. в
розмірі 111 98, 63 грн. та 25 % річних в період
25.07.2014 р. - 11.08.2014 р. в розмірі 369, 86 грн.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається повністю на
відповідача, внаслідок неправильних
дій якого виник спір у суді.

Керуючись ст. 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
підприємства "Молокозавод - ОЛКОМ", м.
Мелітополь до Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2, с. Зарічне
задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (72336, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер - НОМЕР_1) на користь Приватного
підприємства «Молокозавод - Олком»
(Запорізька обл., м. Мелітополь, вул.
Дзержинського, буд. 289-А,
ідентифікаційний номер 31176910) - основної
заборгованості в розмірі 30 000 (тридцять
тисяч) грн. 00 коп., суми пені в розмірі 3
223 (три тисячі двісті двадцять три) грн.
29 коп., суми інфляційних витрат в
розмірі 6 600 (шість тисяч шістсот) грн. 00
коп., 25 % річних в період 01.09.2013 р. - 28.02.2014
р. в розмірі 111 98 (одинадцять тисяч сто
дев'яносто вісім) грн. 63 коп. та 25 %
річних в період 25.07.2014 р. - 11.08.2014 р. в
розмірі 369 (триста шістдесят дев'ять)
грн. 86 коп. та 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. - судового
збору.

Видати наказ.

Суддя Т.Г.
Алейникова