ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа № 915/1445/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М. при
секретарі судового засідання Д'яченко
К.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Державного підприємства
"Одеський морський торговельний порт",
пл. Митна, 1, м. Одеса, 65026

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Містобудівельний
загін № 73", вул. Новозаводська 5, м.
Миколаїв, 54031

про стягнення заборгованості по
договору № КД-178117 від 02.07.2012 року в сумі
1 634, 60 грн., в тому числі: 1 494,00 грн. -
основної заборгованості; 109, 41 грн. -
пені; 31, 19 грн. - 3 % річних

за участю представників сторін:

від позивача Юськова Вікторія
Сергіївна, довіреність № 20/7-763 від
10.06.2014 року;

від відповідача Пірог Сергій
Васильович, довіреність № 306 від 01.10.2014
року.

Державне підприємство "Одеський
морський торговельний порт" звернулось
до господарського суду Миколаївської
області з позовними вимогами до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Містобудівельний
загін № 73" про стягнення
заборгованості по договору № КД-178117
від 02.07.2012 року в сумі 1 634, 60 грн., в тому
числі: 1 494,00 грн. - основної
заборгованості; 109, 41 грн. - пені; 31, 19
грн. - 3 % річних

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 12.09.2014 року
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 02.10.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 02.10.2014 року
розгляд справи було відкладено на
16.10.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 16.10.2014 року позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд позов задовольнити. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог представником позивача
зазначено наступне.

02.07.2012 року між Державним підприємством
«Одеський морський торговельний порт»
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Містобудівельний
загін № 73» було укладено договір №
КД-17817, відповідно до якого порт
зобов'язується надати послуги, що
вказані у п. 1.1.1-1.1.11 Договору, а
відповідач - своєчасно оплачувати
рахунки позивача.

Відповідно до п. 2.2.4 Договору позивач
зобов'язується оформити та підписати
Акт виконаних робіт із зазначенням
тривалості та вартості наданих послуг
безпосередньо після закінчення
виконання заявлених послуг і відразу
передати його відповідачу для
підписання.

Відповідно до п. 2.1.7 Договору
відповідач зобов'язується забезпечити
належне підписання актів виконаних
робіт (надання послуг) безпосередньо
після закінчення виконання заявлених
послуг (робіт).

За надані відповідно до Договору
послуги позивачем був виставлений
відповідачу до оплати рахунок № 740571
від 11.11.2013 року на суму 1 494, 00 грн.

Актом № 1 від 24.10.2013 року
підтверджується, що позивачем були
надані всі послуги згідно договору.
Послуги надані в повному обсязі і
сторони претензій один до одного не
мають.

Факт отримання відповідачем рахунків
на оплату наданих послуг
підтверджується копією журналу видачі
рахунків з підписом представника
відповідача від 11.11.2013 року.

Обов'язок з оплати наданих позивачем
послуг відповідачем у встановлений
договором строк виконаний не був.

Із посиланням на приписи ст. 525, 526, 530, 549,
550, 610-612, 625, 629 ЦК України, ст. 193, 216, 230, 231
ГК України та умови договору позивач
просив суд стягнути з відповідача 1 494,
00 грн. - заборгованості по рахунку; 109, 41
грн. - пені внаслідок невиконання
грошового зобов'язання по оплаті в
розмірі та в строки передбачені
договором; 31, 19 грн. - 3 % річних від
простроченої суми за невиконання
грошового зобов'язання.

Представник відповідача в судовому
засіданні 16.10.2014 року позов визнав в
частині нарахування заборгованості за
договором в сумі 1 494, 00 грн.,
заперечував проти нарахування пені та
трьох відсотків річних та просив суд в
цій частині позову відмовити.

Проти нарахування пені в сумі 109, 41 грн.
та 3 % річних в сумі 31, 19 грн. представник
відповідача заперечував з підстав
відсутності вини відповідача у
виникненні заборгованості за
договором.

На підтвердження доводів щодо
відсутності вини відповідача у
неналежному виконанні зобов'язань за
договором з позивачем, представником
відповідача подано суду докази
листування з контрагентами, з яких
вбачається неналежне виконання
зобов'язань контрагентами в частині
проведення оплат з відповідачем (арк.
справи 35-45).

Письмового відзиву по суті спору
відповідачем подано не було.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши та оцінивши усі
подані у справу докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

02.07.2012 року між Державним підприємством
«Одеський морський торговельний порт»
(далі - підрядник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Містобудівельний загін № 73" (далі -
замовник) було укладено Договір №
КД-17817 (далі - договір), відповідно до
умов якого підрядник приймає на себе
зобов'язання з надання замовнику
послуг, передбачених п. 1.1.1-1.1.11 Договору
(п. 1.1 Договору) (арк. справи 12-15).

Договір підписано сторонами та
скріплено печатками.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами на підставі Договору виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника -достроково.

Умовами Договору сторони передбачили
наступне.

Відповідно до п. 2.1.7 Договору замовник
зобов'язаний забезпечити належне
підписання Актів виконаних робіт
(надання послуг) безпосередньо після
закінчення виконання заявленої
послуги (роботи).

Відповідно до п. 2.1.8 Договору замовник
зобов'язаний отримати у підрядника під
розпис рахунок для оплати виконаних
послуг (робіт) протягом 3 банківських
днів від дня підписання Акту наданих
послуг (робіт).

Відповідно до п. 2.1.9 Договору замовник
зобов'язаний оплачувати виставлені
підрядником рахунки в строк, вказаний у
п. 3.3 даного Договору.

Відповідно до п. 2.2.1 Договору підрядник
зобов'язаний проводити виконання
послуг (робіт), зазначених у п. 1.1 даного
Договору, заявлених замовником
відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п. 2.2.4 Договору підрядник
зобов'язаний оформити і підписати Акт
виконаних робіт (надання послуг) із
зазначенням тривалості і вартості
наданих послуг безпосередньо після
закінчення виконання заявленої
послуги (роботи) і одразу передати його
замовнику для підписання.

Відповідно до п. 2.2.5 Договору підрядник
зобов'язаний належним чином оформити
рахунок за виконанні послуги (роботи)
на підставі підписаних сторонами Актів
виконаних робіт (послуг) протягом 3-х
банківських днів з моменту підписання
сторонами Акту виконаних послуг
(робіт), а також забезпечити своєчасне
оформлення і передачу замовнику
податкових накладних.

Відповідно до п. 3.1 Договору розрахунки
за послуги (роботи) підрядника
проводяться по місцевим тарифам
підрядника, які діють на момент надання
послуг замовнику.

Відповідно до п. 3.3 Договору оплата
наданих послуг (робіт) проводиться
замовником у національній валюті
України на підставі виставлених
підрядником рахунків, протягом 15-ти
банківських днів з моменту отримання
оригіналу рахунку.

Відповідно до п. 3.4 Договору датою
здійснення платежу вважається дата
надходження коштів на розрахунковий
рахунок підрядника. Витрати за
банківські послуги відносяться на
рахунок замовника.

Відповідно до п. 4.1 Договору сторони
несуть взаємну відповідальність за
невиконання або неналежне виконання
своїх обов'язків за договором.

Відповідно до п. 4.6 Договору у випадку
порушення замовником умов, зазначених
у п. 2.1 даного Договору підрядник має
право відмовитись від виконання послуг
(робіт) заявлених замовником. У всіх
інших випадках, не передбачених даним
договором, сторони керуються чинним
законодавством України, Кодексом
торговельного мореплавства України,
Обов'язковими постановами по Одеському
морському торговельному порту, Зводу
звичаїв Одеського морського
торговельного порту і несуть
відповідальність згідно діючого
законодавства України.

Відповідно до п. 5.1 Договору усі спори
або розбіжності, які виникають у
процесі дії даного договору,
вирішуються згідно діючого
законодавства України.

Судом встановлено наступне.

Позивачем умови Договору виконані в
повному обсязі, надано відповідачу
послуги на загальну суму 1 494, 00 грн. з
ПДВ, що підтверджується Актом надання
послуг № 1 від 24.10.2013 року (арк. справи 16),
який підписаний представниками сторін
та скріплений печатками. Сторони
претензій одна до одної не мають, про що
зазначено в самому Акті та не
заперечувалось представниками сторін
в судовому засіданні 16.10.2014 року.

Судом також встановлено, що позивачем
на виконання умов Договору було
виставлено відповідачу рахунок № 740571
від 11.11.2013 року на загальну суму 1 494, 00
грн., в тому числі 249, 00 грн. ПДВ (арк.
справи 17), який отримано представником
відповідача 11.11.2013 року, що
підтверджується копією журналу (арк.
справи 18).

Судом також встановлено, що позивач
звертався до відповідача з листом вих.
№ 26/1935 від 02.12.2013 року, у якому просив
погасити заборгованість за договором
№ КД-17817 від 02.07.2012 року у сумі 1 494, 00
грн. (арк. справи 23) та претензією № 20/1-317
від 11.03.2014 року, у якій просив
відповідача сплатити заборгованість у
розмірі 1 494 грн. та штрафні санкції
(арк. справи 20-22).

Факт отримання послуг відповідачем не
заперечується, як і не заперечується
наявна заборгованість у сумі 1 494, 00 грн.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відтак, в силу п. 3.3 Договору у
відповідача виник обов'язок провести
оплату наданих послуг протягом 15-ти
банківських днів з моменту отримання
рахунку.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Отже, 02.12.2013 року - це останній день, коли
зобов'язання з оплати мало бути
виконано відповідачем (11.11.2013 року -
день отримання рахунку + 15 банківських
днів, починаючи з наступного дня після
отримання рахунку відповідачем).

Таким чином, станом на день розгляду
справи заборгованість відповідача
перед позивачем за надані послуги
відповідно до Договору № КД-17817 від
02.07.2012 року становить 1 494, 00 грн. Станом
на день розгляду справи суду не подано
доказів сплати вказаної суми, як і не
спростовано факту наявності вказаної
заборгованості. Судом також враховано
визнання позову відповідачем, що не
суперечить законодавству та не порушує
чиїх-небудь прав та інтересів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимога про стягнення
заборгованості в розмірі 1 494, 00 грн. є
обґрунтованою, підставною та підлягає
задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача пені за період з 02.12.2013 року
по 02.06.2014 року у сумі 109, 41 грн., то слід
зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом та якщо внаслідок прострочення
боржника виконання зобов'язання
втратило інтерес для кредитора, він
може відмовитися від прийняття
виконання і вимагати відшкодування
збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п. 4.4 Договору у випадку
несвоєчасної оплати рахунків замовник
сплачує пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення від несплаченої суми. Всі
перераховані на розрахунковий рахунок
підрядника грошові кошти, в першу чергу
зараховуються в погашення пені та
штрафних санкцій, а залишок - на
погашення основної заборгованості.

Позивачем здійснено нарахування пені
за період з 02.12.2013 року по 14.04.2014 року (134
дні) в сумі 71, 30 грн. та за період з 15.04.2014
року по 02.06.2014 року (49 днів) в сумі 38, 11
грн., всього 109, 41 грн. Детальний
розрахунок пені вказано позивачем у
тексті позовної заяви (арк. справи 6).

Судом встановлено, що позивачем
неправильно зазначено період
нарахування пені, а саме: відповідно до
п. 3.3 Договору оплата наданих послуг
(робіт) проводиться замовником у
національній валюті України на
підставі виставлених підрядником
рахунків, протягом 15-ти банківських
днів з моменту отримання оригіналу
рахунку, який, як було вказано вище,
отримано відповідачем 11.11.2013 року.
Відтак, 02.12.13 року є останнім днем
(граничним строком), коли зобов'язання з
оплати мало бути виконано
відповідачем, а з 03.12.2013 року відповідач
є таким, що прострочив виконання
грошового зобов'язання, й у позивача
виникло право на нарахування пені
відповідно до п. 3.3, п. 4.4 Договору.

Здійснивши перерахунок, заявленого до
стягнення розміру пені судом
встановлено, що розмір пені за період з
03.12.2013 року по 02.06.2014 року становить 108, 88
грн. Розрахунок пені здійснено за
допомогою бази даних "Законодавство
України" (арк. справи 46). Розрахунок пені
здійснено судом відповідно до умов
Договору та в межах піврічного строку
нарахування, встановленого ст. 232 ГК
України, виходячи з подвійної
облікової ставки Національного банку
України, на суму заборгованості в
розмірі 1 494 грн. За таких обставин, пеня
в розмірі 108, 88 грн. є обгрунтованою та
підлягає задоволенню. В решті
нарахованої позивачем пені в сумі 0, 53
грн. слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача суми 3 % річних у розмірі 31,
19 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові (постанова Верховного Суду
України від 23.01.12 року по справі № 37/64).

Позивачем здійснено нарахування 3 %
річних за період з 02.12.2013 року по 12.08.2014
року (254 дні) в сумі 31, 19 грн. Детальний
розрахунок 3% річних вказано позивачем
у тексті позовної заяви (арк. справи 7).

Судом встановлено, що позивачем
неправильно зазначено період
нарахування 3% річних, а саме:
відповідно до п. 3.3 Договору оплата
наданих послуг (робіт) проводиться
замовником у національній валюті
України на підставі виставлених
підрядником рахунків, протягом 15-ти
банківських днів з моменту отримання
оригіналу рахунку, який, як було
вказано вище, отримано відповідачем
11.11.2013 року. Відтак, 02.12.13 року є останнім
днем (граничним строком), коли
зобов'язання з оплати мало бути
виконано відповідачем, а з 03.12.2013 року
відповідач є таким, що прострочив
виконання грошового зобов'язання, й у
позивача виникло право на нарахування 3
% річних.

Здійснивши перерахунок, заявленого до
стягнення розміру 3 % річних, судом
встановлено, що розмір 3 % річних за
період з 03.12.2013 року по 12.08.2014 року
становить 31, 07 грн. Розрахунок 3 % річних
здійснено за допомогою бази даних
"Законодавство України" (арк. справи 47).
За таких обставин, 3 % річних в розмірі 31,
07 грн. є обгрунтованими та підлягають
задоволенню. В решті нарахованих
позивачем 3 % річних в сумі 0, 12 грн. слід
відмовити.

При вирішенні спору, судом також
враховано наступне.

Відповідно до п. 1.10 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.13 року
з наступними змінами за загальним
правилом, закріпленим у частині першій
статті 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання через відсутність у нього
необхідних коштів, оскільки згадане
правило обумовлено замінністю грошей
як їх юридичною властивістю. Тому у
випадках порушення грошового
зобов'язання суди не повинні приймати
доводи боржника з посиланням на
неможливість виконання грошового
зобов'язання через відсутність
необхідних коштів (стаття 607 ЦК України)
або на відсутність вини (статті 614, 617 ЦК
України чи стаття 218 ГК України).

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Вказаною
нормою обов'язок доказування
покладений на сторони процесу.
Доказування полягає у поданні доказів
сторонами та доведенні їх
переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги в частині стягнення
заборгованості за Договором № КД-17817
від 02.07.2012 року по рахунку № 740571 від
11.11.2013 року в сумі 1 494, 00 грн. підлягають
задоволенню, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача пені та трьох
відсотків річних підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір слід відшкодувати позивачу з
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Отже, судовий збір в сумі 1 826, 27 грн.
слід відшкодувати позивачу з
відповідача у зв'язку з частковим
задоволенням позову. В решті судовий
збір в сумі 0, 73 грн. слід покласти на
позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 22, 33, 34, 49, ст. 82 - 84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

частково задовольнити позов
Державного підприємства "Одеський
морський торговельний порт" до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Містобудівельний
загін № 73" про стягнення
заборгованості по договору № КД-178117
від 02.07.2012 року в сумі 1 634, 60 грн., в тому
числі: 1 494,00 грн. - основної
заборгованості; 109, 41 грн. - пені; 31, 19
грн. - 3 % річних.

Стягнути з відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Містобудівельний загін № 73", вул.
Новозаводська 5, м. Миколаїв, 54031 () на користь позивача
Державного підприємства "Одеський
морський торговельний порт", пл. Митна,
1, м. Одеса, 65026 ():

- 1 494, 00 грн. (одна тисяча чотириста
дев'яносто чотири грн. 00 коп.) -
заборгованості по рахунку № 740571 від
11.11.2013 року за Договором № КД-17817 від
02.07.2012 року;

- 108, 88 грн. (сто вісім грн. 88 коп.) - пені за
період з 03.12.2013 року по 02.06.2014 року
внаслідок невиконання грошового
зобов'язання по оплаті, в розмірі та в
строки передбачені Договором № КД-17817
від 02.07.2012 року;

- 31, 07 грн. (тридцять одна грн. 07 коп.) - 3 %
річних за період з 03.12.2013 року по 12.08.2014
року від простроченої суми за
невиконання грошового зобов'язання за
Договором № КД-17817 від 02.07.2012 року;

- 1 826, 27 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять шість грн. 27 коп.) - витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання
рішенням законної сили.

В решті позову в сумі 0, 65 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 21.10.2014 року.

Суддя
Е.М. Олейняш