ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р.Справа № 922/3452/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Запорізький
електроапаратний завод", м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Серп і Молот Плюс", м.
Харків про стягнення 26 220,00 грн. за
участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Лужнін В.І., довіреність
б/н від 03.10.2013 р.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Запорізький електроапаратний завод"
(позивач) звернулося до господарського
суду із позовною заявою, в якій просить
суд стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Серп і Молот Плюс"
(відповідача) вартості своєчасно
непоставлених відливок корпусів
електроконфорок в розмірі 26 220,00 грн.
Позивач також просить суд стягнути з
відповідача судовий збір в розмірі 1
827,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.04.2011 р.
відповідач прийняв від позивача
давальницьку оснастку для
виготовлення відливок, а саме: модель
конфорка діаметром 180, ЕЦАИ. 724211.010 в
кількості двох комплектів та модель
конфорка діаметром 145, ЕЦАИ. 724211.009 в
кількості чотирьох комплектів, що
підтверджується актом
приймання-передачі від 28.04.2011 р.
Зазначені моделі є власністю позивача,
оскільки були придбані на підставі
договору №9-09 від 13.03.2009 р., укладеного
між позивачем та ЗАТ "Дніпромліт" на
суму 26 220,00 грн., що підтверджується
актом здачі-приймання виконаних робіт
№ДП-1 від 26.10.2009 р. та накладною ВДП-378
від 26.10.2009 р.

16.08.2011 р. позивач надіслав відповідачу
вимогу № 31/9 про повернення
вищезазначеної давальницької оснастки
у загальній кількості шість
комплектів. Але з отриманих шести
комплектів моделей відповідач
повернув позивачеві лише три комплекти
моделей, а саме: модель конфорка
діаметром 180, ЕЦАИ. 724211.010 в кількості
двох комплектів та модель конфорка
діаметром 145, ЕЦАИ. 724211.009 в кількості
один комплект. Інші три комплекти
моделей конфорка діаметром 145
відповідач позивачеві не повернув у
зв'язку з їх зникненням.

19.08.2011 р. між позивачем та відповідачем
було підписано акт узгодження
взаємозаліку, за умовами якого
відповідач зобов'язався замість
зниклих моделей корпуса діаметром 145,
виготовити електроконфорки діаметром
180 у кількості 1560 шт. на
загальну суму 26220,00 грн. та поставити їх
позивачеві до 20.09.2011 р. Однак до 20.09.2011 р.
відповідач зазначений товар
позивачеві не поставив.

08.07.2014 р. позивач надіслав
відповідачеві претензію №3-5/105 від
08.07.2014 р., в якій повідомив про те, що
через порушення відповідачем
виконання зобов'язання з поставки
зазначеного товару дане зобов'язання
втратило інтерес для позивача, а також
повідомив відповідач про відмову від
виконання відповідачем договірних
зобов'язань щодо поставки позивачеві
зазначеного товару та просив повернути
збитки у вигляді повернення вартості
непоставлених своєчасно відливок в
розмірі 26 220,00 грн. Дана претензія
отримана відповідачем 16.07.2014 р., але
залишена ним без відповіді і
задоволення, що стало підставою для
звернення позивача до суду з даним
позовом.

У додатковому правовому обґрунтуванні
позовних вимог (а.с. 42-43) позивач також
зазначив про те, що вищезгаданий акт
узгодження взаємозаліку від 19.08.2011р.
містить, на його думку, ознаки договору
поставки, а збитки у вигляді вартості
непоставлених своєчасно виливок в
розмірі 26 220,00 грн. є попередньою
оплатою, розмір якої позивач просить
суд стягнути з відповідача на користь
позивача у відповідності до приписів
ч.2 ст. 693 ЦК України.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, у минулому
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні та у відзиві на позов (а.с. 56-59)
позовні вимоги не визнає, просить суд у
позові відмовити. При цьому відповідач
стверджує, що позивач дійсно передав
відповідачеві моделі конфорки
діаметром 145мм у кількості трьох штук
на підставі акту приймання-передачі
давальницької оснастки від 28.04.2011 р. з
метою виготовлення дослідної партії
електроконфорок та укладення договору
поставки виливок електроконфорок.
19.08.2011 р. сторонами було підписано акт
узгодження взаємозаліку, за умовами
якого відповідач зобов'язався замість
зниклих моделей корпуса діаметром 145
виготовити електроконфорки діаметром
180 у кількості 1560 шт. на загальну суму
26220,00 грн. та поставити їх позивачеві до
20.09.2011 р.

22.10.2012 р. відповідач надіслав
позивачеві листа за вих. № 22/1 від 22.10.2012
р., в якому повідомив позивача про те, що
відповідачем знайдено моделі конфорки
діаметром 145 у кількості трьох штук та
пропонував направити уповноважених
представників ПАТ "Запорізький
електроапаратний завод" за адресою: м.
Харків, вул. Залютінська, 6, з метою
передачі знайденого майна за актом
приймання-передачі. Позивач з
пропозицією прийняти знайдене майно
погодився, але у листі від 29.10.2012 р.
№Э5/142 позивач просив надіслати
зазначені конфорки на адресу позивача
кур'єрською поштою. 29.10.2012 р. відповідач
повернув позивачеві моделі конфорки
діаметром 145 у кількості трьох штук.

З огляду на викладене, відповідач
вважає позовні вимоги позивача
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки зазначені конфорки прийняті
позивачем і до цього часу не повернуті
відповідачеві. Крім того, відповідач
вважає, що акт узгодження взаємозаліку
від 19.08.2011 р. не містить істотних умов
договору поставки (предмету договору
поставки), а тому вартість несвоєчасно
повернутого майна не є сумою
попередньої оплати.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вислухавши
пояснення представника відповідача,
всебічно та повно дослідивши надані
сторонами докази у їх сукупності, суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
28.04.2011 р. між позивачем та відповідачем
було підписано акт приймання-передачі
давальницької оснастки, відповідно до
якого позивач передав відповідачеві
давальницьку оснастку для
виготовлення виливок, а саме: модель
конфорка діаметром 180, ЕЦАИ. 724211.010 в
кількості двох комплектів та модель
конфорка діаметром 145, ЕЦАИ. 724211.009 в
кількості чотирьох комплектів з метою
виготовлення дослідної партії
корпусів електричних конфорок, а також
для укладання договору поставки
виливок у разі позитивних результатів
їх виготовлення (а.с. 8).

Дане майно було набуте позивачем на
підставі договору №9-09 від
13.03.2009 р. укладеного між ЗАТ
"Запорізький електроапаратний завод"
та ЗАТ "Днепромліт" на суму 26220,00 грн., що
підтверджується актом здачі -
приймання виконаних робіт №ДП-1 від
26.10.2009 р. та накладною №ДП-378 від
26.10.2009 р. (а.с. 9-12).

16.08.2011 р. позивач надіслав
відповідачеві вимогу вих. № Є1/9 від
16.08.2011 р., в якій просив відповідача
повернути позивачеві у семиденний
термін з дня отримання даної вимоги
давальницьку оснастку - модель
конфорка діаметром 145, ЕЦАИ. 724211.009 в
кількості чотирьох комплектів,
отриману відповідачем згідно з актом
прийому-передачі давальницької
оснастки від 28.04.2011р. (а.с. 16).

19.08.2011 р. між позивачем та відповідачем
було підписано акт узгодження
взаємозаліку між позивачем та
відповідачем, за умовами якого позивач
та відповідач дійшли згоди про те, що у
зв'язку з пропажею і неможливістю
повернення позивачу моделей корпуса
конфорки в кількості трьох штук,
отриманих згідно з актом
прийомки-передачі давальницької
оснастки від 28.04.2011 р. вартістю 26 220,00
грн., відповідач взяв на себе
зобов'язання замість повернення
виливної моделі діаметром 145 мм у
кількості трьох штук, виготовити та
передати позивачу до 20.09.2011 року
виливки корпуса діаметром 180 мм в
кількості 1560 шт. на суму 26 220,00 грн. Крім
того, у даному акті зазначено про
списання позивачем спірної оснастки
для виготовлення електроконфорок
діаметром 145 мм. в кількості трьох штук
(а.с. 17).

22.10.2012 р. відповідач листом вих. № 22/1 від
22.10.2012 р. повідомив позивача про те, що
відповідачем знайдено втрачене майно
(моделі конфорки діаметром 145 мм у
кількості трьох штук), та запропонував
позивачеві направити уповноважених
представників ПАТ "Запорізький
електроапаратний завод" за адресою: м.
Харків, вул. Залютінська, 6 з метою
передачі цього майна за актом
приймання-передачі (а.с. 62).

У відповідь на пропозицію відповідача
позивач повідомив про відсутність у
нього фінансової можливості направити
своїх уповноважених представників за
отриманням знайдених моделей конфорки
та просив відповідача дані моделі
конфорки, а також супровідні документи
до них повернути позивачеві
кур'єрською поштою до 31.10.2012 р. (а.с. 63).

Обставини справи, викладені у
вищенаведеному листуванні сторін, на
думку суду, переконливо свідчать про
те, що сторони змінили домовленості,
зафіксовані в акті узгодження
взаємозаліку від 19.08.2011 року, внаслідок
чого позивач погодився прийняти
давальницьке майно, яке було передано
ним відповідачеві за актом
приймання-передачі давальницької
оснастки від 28.04.2011р. (а.с. 16).

29.10.2012 р. відповідач повернув
позивачеві кур'єрською поштою знайдені
моделі конфорки діаметром 145 мм у
кількості трьох штук, що
підтверджується описом вкладення до
цінного листа та чеком ХД УДППЗ
"Укрпошта" (ВПЗ-177) (а.с. 61).

Крім того, у листі від 12.11.2012 р. вих.№12/1
(а.с. 65) відповідач повідомив позивача
про те, що знайдені моделі конфорки
діаметром 145 мм. у кількості трьох штук
були повернуті позивачеві 29.10.2012 р., що
підтверджується описом вкладення до
цінного листа та чеком ХД УДППЗ
"Укрпошта" (ВПЗ-177) (а.с. 61). Разом з даним
листом відповідач надіслав позивачеві
два оригінали акту приймання-передачі
зазначених конфорок, які пропонував
підписати позивачеві у 3-х денний строк
з моменту отримання даного листа і
повернути відповідачеві оригінал акту.

Позивач стверджує, що відповідач
повернув позивачеві інше ливарне
оснащення ніж те, яке надавалось
відповідачеві за актом
приймання-передачі від 28.04.2011 року. На
підтвердження даного факту позивач
посилається на акт комісії про
відкриття посилки від 05.11.2012 р. (а.с. 70).

При цьому позивач у своєму позові та у
додатковому правовому обґрунтуванні
позовних вимог (а.с. 42-43) зазначив про те,
що акт узгодження взаємозаліку від
19.08.2011 р. містить ознаки договору
поставки, а вартість непоставлених
своєчасно виливок в розмірі 26 220,00 грн.
є попередньою оплатою за товар, розмір
якої позивач просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача у
відповідності до приписів ч. 2 ст. 693 ЦК
України.

Отже, позивач просить суд стягнути з
відповідача грошові кошти у розмірі 26
220,00 грн. як попередню оплату за
непоставлений товар, від отримання
якого позивач відмовився через
порушення відповідачем своїх
зобов'язань з поставки. Водночас
позивач стверджує, що він поніс збитки
в розмірі 26 220,00 грн. у вигляді вартості
своєчасно непоставлених відливок та
просить суд стягнути ці кошти в якості
збитків.

Дослідивши надані сторонами матеріали
справи та проаналізувавши
вищенаведені доводи позивача, суд
вважає їх хибними і такими, що
суперечать приписам чинного
законодавства та спростовуються
наявними у справі матеріалами,
виходячи з такого.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у письмовій
формі. Допускається укладення
господарських договорів у спрощений
спосіб, тобто шляхом обміну листами,
факсограмами, телефонограмами тощо, а
також прийняттям до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Зі змісту акту узгодження
взаємозаліку, підписаного між
сторонами 19.08.2011р., вбачається, що
відповідач взяв на себе зобов'язання
замість повернення втраченого ним
майна, по-перше, виготовити, а по-друге,
передати позивачу до 20.09.2011 р. виливки
корпуса діаметром 180 мм в кількості 1560
шт. на суму 26 220,00 грн. Крім того, у даному
акті зазначено про списання спірної
оснастки для виготовлення
електроконфорок діаметром 145 мм в
кількості трьох штук (а.с. 17).

При цьому, зі змісту даного акту не
вбачається жодного зустрічного
зобов'язання покупця (позивача у даній
справі).

За таких обставин суд не погоджується з
доводами позивача про те, що даний акт
містить суттєві ознаки договору
поставки, передбачені ст. 712 ЦК України,
і не вважає правовідносини, які виникли
між сторонами на підставі цього акту,
правоідносинами з поставки товару.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 693 ЦК України
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Однак, матеріали справи не містять
жодного доказу перерахування
позивачем на рахунок відповідача суми
попередньої оплати в розмірі 26 220,00 грн.
за виливки корпуса діаметром 180 мм в
кількості 1560 шт. на суму 26 220,00 грн. З
огляду на це суд вважає позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
попередньої оплати в розмірі 26 220,00 грн.
неправомірними та необґрунтованими.

З приводу доводів та вимог позивача про
стягнення з відповідача 26 220,00 грн. у
якості збитків, слід зазначити
наступне.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Необхідними умовами для відшкодування
збитків є доведення факту спричинення
збитків саме тією особою, до якої
висунуто вимогу про їх відшкодування.
Крім того, заявлені до стягнення збитки
мають бути завданими внаслідок
порушення відповідачем цивільного
права позивача у справі, а розмір
збитків має перебувати у необхідному і
безпосередньому причинному зв'язку із
вчиненням відповідачем
правопорушення.

Стаття 224 ГК України передбачає
відшкодування збитків стороною, що
припустилася неналежного виконання
зобов'язання.

Слід також зауважити, що відшкодування
збитків можливо лише за наявності
складу правопорушення, до якого
входять наступні елементи: протиправна
поведінка, наявність збитків,
причинно-наслідковий зв'язок між
протиправною поведінкою та
спричиненням збитків, наявність вини.

Відсутність хоча б одного елемента
складу правопорушення виключає
настання відповідальності у вигляді
відшкодування збитків.

Як було зазначено вище, 29.10.2012 р.
відповідач повернув позивачеві
кур'єрською поштою знайдені моделі
конфорки діаметром 145 мм. у кількості
трьох штук, що підтверджується описом
вкладення до цінного листа та чеком ХД
УДППЗ "Укрпошта" (ВПЗ-177) (а.с. 61).

Позивач наполягає на тому, що
відповідач повернув позивачеві інше
ливарне оснащення ніж те, яке йому було
передано позивачем за актом приймання -
передачі від 28.04.2011 року. На
підтвердження цього факту позивачем
складено та надано до матеріалів
справи акт комісії про відкриття
посилки від 05.11.2012 р. (а.с. 70). При цьому
позивач повідомив суду про те, що
отримане ним від відповідача майно
перебуває у позивача на зберіганні.

Дослідивши зміст наданого позивачем
акт комісії про відкриття посилки від
05.11.2012 р., суд вважає, що цей документ не
є належним доказом передачі
відповідачем позивачеві іншого майна у
розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки
даний акт є одностороннім актом, який
складено лише за участю представників
позивача. Жодних інших об'єктивних
доказів, зокрема експертного висновку
або висновку спеціаліста тощо, позивач
до суду не надав.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу (ст. 33 ГПК України).

При цьому згідно зі ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд вважає, що позивачем не доведено за
допомогою належних та допустимих
доказів факту отримання від
відповідача іншого ливарного
оснащення ніж те, яке було йому
передано позивачем за актом
приймання-передачі від 28.04.2011 року.

За таких обставин суд не може дійти
обґрунтованого висновку про те, яке
саме майно зберігає позивач, чи є воно
іншим майном, ніж те, яке було передано
відповідачеві за актом
приймання-передачі від 28.04.2011 року і яке
він був зобов'язаний повернути
позивачеві. Відтак, суд не може зробити
і обґрунтований висновок щодо
наявності або відсутності факту
понесення позивачем збитків у вигляді
вартості втраченого майна.

Враховуючи вище наведені обставини,
суд вважає, що позивач не надав суду
належних та допустимих доказів на
підтвердження факту понесення ним
збитків від неправомірних дій
відповідача та на доведення їх розміру.

За таких обставин, позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
збитків в розмірі 26 220,00 грн. у вигляді
повернення вартості своєчасно
непоставлених відливок є
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
зі сплати судового збору у розмірі слід
покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 181, 224 Господарського кодексу, ст. ст.
11, 22, 626, 693, 712 Цивільного кодексу
України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 12, 22, 32-34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.10.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко