РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014 року
Справа № 918/1215/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Мамченко Ю.А.

судді
Саврій В.А. ,

судді Дужич
С.П.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Василюк М.М. (договір про
надання правової допомоги адвокатом
№Ю-1/14 від 07.07.2014 року);

відповідача: Бордюженко М.М.
(довіреність №б/н від 19.09.2014 року)

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача Приватного підприємства
"Агро-Експрес-Сервіс" на рішення
господарського суду Рівненської
області від 12.09.2014 року у справі №
918/1215/14 (суддя Корсун В.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приват Лізинг"

до Приватного підприємства
"Агро-Експрес-Сервіс"

про стягнення заборгованості з оплати
відсотків які нараховані за
розстрочений платіж за договором
поставки сільськогосподарської
техніки в сумі 130383,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 12 вересня 2014
року у справі №918/1215/14 позов Товариства
з обмеженою відповідальністю «Приват
Лізинг» (надалі - позивач) до Приватного
підприємства «Агро-Експрес-Сервіс»
(надалі - відповідач) про стягнення в
сумі 130383,09 грн. задоволено /а.с. 100-102/.
Стягнуто з Приватного підприємства
"Агро-Експрес-Сервіс" (35112, Рівненська
область, Млинівський район, с.
Ярославичі, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приват Лізинг" (03191, м.
Київ, вул. Ломоносова, 54 А, офіс 5, ) 130383 (сто тридцять тисяч
триста вісімдесят три) грн. 09 коп.
процентів, що нараховані на
розстрочений платіж за договором
поставки сільськогосподарської
техніки на умовах розстрочення
платежів № 1310/ХМ від 24 вересня 2010 року,
а також 2607 (дві тисячі шістсот сім) грн.
66 коп. судового збору.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що
всупереч умовам договору відповідач
взятий на себе обов'язок по сплаті
кінцевого платежу, встановленого
пунктом 2.4 договору, у розмірі 50% в сумі 1
985 838 грн. 57 коп., що еквівалентно 180 150, 22
євро, виконав несвоєчасно, повністю
розрахувавшись з позивачем лише 23
грудня 2011 року. Факт несвоєчасного
проведення розрахунків відповідачем
підтверджується наданими Товариством
належним чином засвідченими копіями
платіжних доручень із зазначенням
призначень відповідних платежів.
Оскільки заявлений до стягнення розмір
процентів є арифметично правильним, а
також відповідає положенням абзацу 2 ч.
5 ст. 694 Цивільного кодексу України та
положенням договору, на які
посилається позивач, вказаний позов
підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим судом
першої інстанції рішенням, відповідач -
Приватне підприємство
«Агро-Експрес-Сервіс» звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду Рівненської
області по справі №918/1215/14 від 12 вересня
2014 року скасувати частково, в
задоволенні вимог на суму 90938,35 грн.
процентів, що нараховані на
розстрочений платіж за період з 30
вересня 2011 року по 23.12.2011 року за
договором поставки
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежів №1310/ХМ
від 24 вересня 2010 року відмовити /а.с. 107/.
Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт
посилається на порушення
господарським судом Рівненської
області норм матеріального права, а
також на неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції не прийняв до уваги. Зокрема,
апелянт зазначає, що умовами договору
визначено розмір процентів - 25%, сума, на
яку нараховуються проценти - кінцевий
платіж в межах несплаченого залишку
ціни Товару та період нарахування з 01
вересня 2011 року по 29 вересня 2011 року
(відповідно до строку сплати кінцевого
розстроченого кінцевого платежу - п.2.4.3.
Договору). Отже, розмір процентів, що
можуть бути нараховані на розстрочений
платіж за договором поставки
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежів №1310/ХМ
від 24.10.2010 року становить: 39444,74 грн. із
розрахунку 29 днів. Господарський суд
Рівненської області помилково прийшов
до висновку про наявність договірного
зобов'язання по нарахуванню та сплати
процентів на розстрочений платіж до
моменту проведення повного розрахунку
(оплати вартості товару).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 06 жовтня 2014
року апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
дату судового засідання на 22 жовтня 2014
року /а.с. 106/.

Від позивача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Приват Лізинг"
надійшов відзив на апеляційну скаргу,
відповідно до якого останній вважає
оскаржуване рішення законним та
обґрунтованим, прийнятим у повній
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, відтак в
задоволенні апеляційної скарги
просить відмовити, а судове рішення у
справі залишити без змін /а.с. 123-125/.

Безпосередньо в судовому засіданні 22
жовтня 2014 року представники
відповідача та позивача повністю
підтримали вимоги і доводи, викладені
відповідно в апеляційній скарзі та у
відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача,
розглянувши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та відзиву на неї, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, вважає, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, рішення місцевого
господарського суду - залишити без
змін.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, 24
вересня 2010 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Приват
Лізинг» та Приватним підприємством
«Агро-Експрес-Сервіс» був укладений
договір поставки
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежів № 1310/ХМ,
за умовами якого позивач взяв на себе
обов'язок у передбачені цим договором
строки передати відповідачу продукцію
виробничо-технічного призначення, а
останній, у свою чергу, - прийняти і
оплатити вартість вказаного товару, а
також сплатити проценти за придбання
товару у розстрочку в сумі, визначеній
відповідно до умов вказаної.

Вказана угода підписана сторонами та
скріплена їх печатками.

Відповідно до пункту 1.2 цього договору
найменування товару, його кількість,
ціна за одиницю, строк поставки
покупцю, гривнева ціна товару та її
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, порядок та строки оплати ціни
товару (в тому числі тієї частини ціни
товару, яка оплачується авансовим
платежем, а також частин(и), яка(і)
оплачується на умовах розстрочення
платежів) та нарахованих процентів,
інші умови, погоджені сторонами,
визначені в договорі та додатках до
договору, які складають невід'ємну його
частину.

Пунктом 2.1 зазначеної угоди
встановлено, що ціна придбання товару в
розстрочку (ціна договору) вказана у
додатку до договору. Сторони
встановлюють ціну договору в гривнях, а
також визначають її грошовий
еквівалент в іноземній валюті,
вказаній в додатку.

У додатку № 1 до договору сторони
передбачили, що ціна даного договору
становить 3 800 000 грн. 00 коп.

Згідно з пунктом 2.3 цієї угоди покупець
проводить оплату ціни (та процентів,
якщо таке передбачено договором)
придбання товару у розстрочку шляхом
перерахування коштів у розмірі
гривневої суми ціни договору,
вирахуваної відповідно до положень
пункту 2.2 договору, на банківський
рахунок постачальника.

У пункті 2.4 договору (з урахуванням
додатку № 3 від 12 жовтня 2010 року)
сторони погодили, що авансовий платіж у
розмірі 47,37 % в сумі 1 800 000 грн. 00 коп., що
еквівалентно 170 668, 64 євро, покупець
проводить до 30 вересня 2010 року.

Другий платіж у розмірі 2,63 % в сумі 104 517
грн. 93 коп., що еквівалентно 9 481,60 євро,
покупець проводить до 22 серпня 2011 року.

Кінцевий платіж у розмірі 50% в сумі 1 985
838 грн. 57 коп., що еквівалентно 180 150, 22
євро, покупець проводить до 29 вересня
2011 року.

За умовами пункту 5.1 даної угоди
господарські зобов'язання сторін цього
договору, які виникли на його основі,
існують протягом одного року з дня
підписання його тексту представниками
сторін, крім зобов'язань покупця по
оплаті ціни товару та процентів за
придбання товару в розстрочку і
відповідальності покупця, які
припиняються лише їх належним
виконанням.

Судами обох інстанцій встановлено, що
на виконання умов вищезазначеного
договору позивач передав відповідачу
обумовлену в даній угоді продукцію
виробничо-технічного призначення, що
підтверджується актом
приймання-передачі
сільськогосподарської техніки від 21
грудня 2010 року, підписаним
уповноваженими представниками сторін
та скріплений печатками цих юридичних
осіб.

Як вірно зазначено місцевим
господарським судом, про належне
виконання позивачем своїх зобов'язань
за договором поставки
сільськогосподарської техніки на
умовах розстрочення платежів від 24
вересня 2010 року № 1310/ХМ також свідчить
відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
виконавцем умов даної угоди.

Водночас як судом першої так і
апеляційної інстанції встановлено, що
всупереч умовам договору відповідач
взятий на себе обов'язок по сплаті
кінцевого платежу, встановленого
пунктом 2.4 договору, у розмірі 50% в сумі 1
985 838 грн. 57 коп., що еквівалентно 180 150, 22
євро, виконав несвоєчасно, повністю
розрахувавшись з позивачем лише 23
грудня 2011 року. Факт несвоєчасного
проведення розрахунків відповідачем
підтверджується наданими Товариством
належним чином засвідченими копіями
платіжних доручень із зазначенням
призначень відповідних платежів.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного
кодексу України встановлено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
з підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За частиною 1 статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

У пункті 2.5 договору (з урахуванням
додатку № 3 до вказаної угоди від 12
жовтня 2010 року) сторони погодили, що у
випадку прострочення виконання
грошових зобов'язань по пункту 2.4.2
більше ніж на 5 днів, постачальник
нараховує, а покупець сплачує проценти
на розстрочені платежі, починаючи з дня
отримання товару. Розмір процентів, які
покупець сплачує на користь
постачальника за придбання товару в
розстрочку, встановлюється в розмірі 25
% річних від ціни товару, отриманого
покупцем. Проценти нараховуються на
несплачений залишок ціни товару, сума
якого визначається відповідно до
положень пункту 2.2 цього договору для
визначення суми до сплати.

За умовами пункту 2.5.1 договору на
відстрочений кінцевий платіж згідно з
пунктом 2.4.3 додатку № 3 до договору
постачальник нараховує, а покупець
сплачує проценти за розстрочений
платіж, починаючи з 1 вересня 2011 року.
Розмір процентів, які покупець сплачує
на користь постачальника за придбання
товару в розстрочку, встановлюється у
розмірі 25 % річних від ціни товару,
отриманого покупцем. Проценти
нараховуються на несплачений залишок
ціни товару, сума якого визначається
відповідно до положень пункту 2.2 цього
договору для визначення суми до сплати.

За частиною 1 статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті встановлено,
що до договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Частинами 1 - 3 статті 692 Цивільного
кодексу України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. У разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

За користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства
(частини 1, 2 статті 536 Цивільного
кодексу України).

Частиною 1 статті 695 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором про
продаж товару в кредит може бути
передбачено оплату товару з
розстроченням платежу.

До договору про продаж товару в кредит
з умовою про розстрочення платежу
застосовуються положення частин
третьої, п'ятої та шостої статті 694
цього Кодексу (частина 3 вказаної
статті).

Згідно з частиною 5 статті 694 Цивільного
кодексу України якщо покупець
прострочив оплату товару, на
прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати.

Договором купівлі-продажу може бути
передбачений обов'язок покупця
сплачувати проценти на суму, що
відповідає ціні товару, проданого в
кредит, починаючи від дня передання
товару продавцем.

Колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до пункту 1.6 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань"
вбачається, що грошові зобов'язання, як
і будь-які інші цивільно-правові або
господарські зобов'язання, можуть
виникати з підстав, встановлених
статтею 11 Цивільного кодексу України і
статтею 174 Господарського кодексу
України.

У господарських відносинах грошові
зобов'язання найчастіше виникають з
господарських договорів та інших угод,
передбачених законом, або з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать (стаття 174
Господарського кодексу України). Однак
оскільки господарський договір (угода)
є не єдиною підставою виникнення
відповідного зобов'язання, то сама лише
відсутність між сторонами спірних
правовідносин такого договору (угоди)
або незазначення в останньому умов
(пунктів) щодо відповідальності за
порушення грошового зобов'язання не
перешкоджає застосуванню даної
відповідальності, але тільки у разі
якщо підстави такого застосування і
розмір відповідальності передбачено
актами законодавства.

Тобто підставою виникнення зобов'язань
по оплаті відсотків, які нараховані на
розстрочений платіж є користування ПП
"Агро-Експрес-Сервіс" утримуваними
грошовими коштами позивача до моменту
повної оплати ціни товару - до 23.12.2012
року.

Пунктами 6.1, 6.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013 року "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" передбачено, що
проценти річних, про які йдеться у
частині другій статті 625 Цивільного
кодексу України, необхідно відрізняти
від процентів за користування чужими
коштами, передбачених статтею 536
названого Кодексу.

Стягнення процентів річних є заходом
відповідальності за порушення
грошового зобов'язання і одночасно, як
зазначалося, способом захисту
майнового права та інтересу кредитора,
тобто зобов'язанням сплатити кошти,
тоді як проценти, зазначені у статті 536
Цивільного кодексу України, - це плата
за користування чужими коштами, в тому
числі безпідставно одержаними,
збереженими грішми (стаття 1214
Цивільного кодексу України).

Підставами для застосування до
правовідносин сторін статті 536
Цивільного кодексу України є, по-перше,
факт користування чужими коштами,
по-друге - встановлення розміру
відповідних процентів договором або
чинним законодавством (наприклад,
статтями 1048, 1054, 1061 Цивільного кодексу
України). Спільним для цих процентів є
те, що вони нараховуються саме у зв'язку
з користуванням чужими коштами.
Положення ж частини другої статті 625
Цивільного кодексу України в частині
сплати процентів річних
застосовуються за наявності порушення
грошового зобов'язання. Тому, зокрема,
якщо в законі або в укладеному
сторонами договорі передбачено розмір
процентів за користування чужими
коштами (стаття 536 Цивільного кодексу
України), то це не позбавляє кредитора
права звернутися до боржника з позовом
про стягнення як зазначених процентів,
так і трьох процентів річних (якщо
інший їх розмір не передбачено
договором або Законом) - за наявності
порушення боржником грошового
зобов'язання.

У відповідності з підпунктом 2.5.1 пункту
2.5 Додатку №3 до Договору поставки від 12
жовтня 2010 року, на кінцевий платіж
згідно підпункту 2.4.3 пункту 2.4 Додатку
№3 до Договору поставки від 12 жовтня 2010
року, Постачальник нараховує, а
Покупець сплачує проценти на
розстрочений платіж, починаючи з 01
вересня 2011 року. Розмір процентів, які
покупець сплачує на користь
Постачальника за придбання товару у
розстрочку, встановлюється в розмірі 25
% річних від ціни товару на момент
платежу. Проценти нараховуються на
несплачений залишок ціни товару, сума
якого визначається відповідно до
положень пункту 2.2. Договору поставки
для визначення суми до сплати.

Пунктом 3.4 Договору поставки
передбачено, що покупець зобов'язаний
провести оплату за товар в порядку
передбаченому умовами договору та
сплатити проценти, нараховані на
розстрочені платежі відповідно до умов
цього договору.

Враховуючи вищевикладене, обов'язок
приватного підприємства
"Агро-Експрес-Сервіс" сплачувати
відсотки, які нараховані на
розстрочений платіж, за час фактичного
користування утримуваними грошовими
коштами ТОВ "Приват Лізинг" прямо
передбачено укладеним договором №1310
від 24.09.2010 року.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Приват Лізинг» у
своїй позовній заяві просило суд
стягнути з відповідача проценти на
розстрочений платіж в сумі 130383 грн. 09
коп., нараховані у період з 1 вересня 2011
року по 23 грудня 2011 року.

Колегією суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
перевірено розрахунок процентів на
розстрочений платіж, який долучено до
позовної заяви /а.с.11/ та встановлено, що
він є арифметично вірним, відповідає
обставинам справи та чинним нормам
законодавства.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи, місцевий господарський суд
прийшов до правильного висновку про
підставність стягнення з Приватного
підприємства «Агро-Експрес-Сервіс»
130383,09 грн. процентів на розстрочений
платіж у відповідності до положень
договору та частини 5 статті 694
Цивільного кодексу України.

Інші доводи скаржника не заслуговують
на увагу, оскільки їм була надана
вичерпна правова оцінка судом першої
інстанції на підставі наданих
сторонами доказів, які відповідно до
статей 33, 34 ГПК України засвідчують
певні обставини і на яких ґрунтується
висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103
Господарського процесуального кодексу
України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та зважаючи на наявні в
матеріалах справи докази, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції та не
можуть бути підставою для скасування
рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Рівненської області від 12.09.14 р. у
справі №918/1215/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу № 918/1215/14 повернути
господарському суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Саврій В.А.

Суддя
Дужич С.П.