КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р. Справа№ 910/7258/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги № 05/1/3-18055-13 від 06.06.2014 року
заступника прокурора міста Києва на
рішення господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 року

у справі № 910/7258/14 (суддя -
Літвінова М.Є.)

за позовом Першого заступника
прокурора Шевченківського району
міста Києва в інтересах держави в особі

1.Міністерства енергетики та
вугільної промисловості

2.Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»

до Публічного акціонерного
товариства «Київенерго»

про стягнення 57 257 782, 67 грн

за участю представників сторін:

від прокуратури: Греськів І.І. - посв. №
002668 від 05.09.2012 року,

від позивача 1: не з'явилися,

від позивача 2: Чеботарьова І.Г. - дов. №
14-352 від 16.03.2012 року,

від відповідача: Матвєєва В.П. - дов. №
91/2013/10/01-6 від 01.10.2013 року,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2014 року Перший заступник прокурора
Шевченківського району міста Києва
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовною заявою в інтересах
держави в особі Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
та публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» до публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
про стягнення 57 257 782, 67 грн, що
становить: 39 326 904,97 грн пені, 4 174 103,44 грн
інфляційні втрати та 13 756 774,26 грн
річних, які нараховано позивачем за
порушення строків оплати вартості
газу, поставленого за договором №
13/3406-ТЕ-41 від 28.12.2012 року (а.с.6-7).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 року позовні вимоги
позивача задоволено частково. Стягнуто
з публічного акціонерного товариства
«Київенерго» на користь публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» 27 610, 47 грн пені, 22 817, 71 грн
річних та 9 129, 74 грн інфляційних втрат. В
іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ПАТ «Київенерго» в доход
Державного бюджету України судовий
збір - 111, 26 грн та з ПАТ «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» в доход Державного бюджету
України судовий збір - 72 968,74 грн .

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
заступник прокурора м. Києва, 06.06.2014
року подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення Господарського суду
міста Києва від 26.05.2014 року у справі №
910/7258/14 в частині відмови у задоволенні
позовних вимог скасувати та прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити у
повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини
справи, що мають значення для справи.

Зокрема, прокурор вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував ст.604 ЦК
України, безпідставно визнав новацією
договір 6/30 від 08.02.2014 року, оскільки
суб'єктний склад даного договору інший
ніж договору на поставку газу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2014 року
апеляційну скаргу заступника
прокурора міста Києва прийнято до
провадження у складі колегії суддів:
головуючий суддя Жук Г.А., судді
Мальченко А.О., Суховий В.Г. та
призначено до розгляду у судовому
засіданні за участю представників
сторін на 04.08.2014 року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 04.08.2014 року
склад колегії суду по розгляду
апеляційної скарги заступника
прокурора міста Києва по справі №
910/7258/14 змінено, у зв'язку з перебуванням
судді Сухового В.Г. у відпустці.

Прокурор та представник позивача-2 в
судовому засіданні підтримали позовні
вимоги, доводи апеляційної скарги,
просили скасувати рішення місцевого
господарського суду та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 04.08.2014
року та у відзиві на апеляційну скаргу
заперечив доводи скаржника, просить
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін, скаргу - без
задоволення.

Позивач-1 не скористався правом участі
в судовому засіданні 04.08.2014 року, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення прокурора та представників
сторін, дослідивши представлені докази
в їх сукупності, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
встановила наступне.

28.12.2012 року між позивачем-2, як
продавцем, та відповідачем, як
покупцем, було укладено договір
купівлі-продажу природного газу №
13/3406-ТЕ-41 (далі-договір), за умовами
якого (п.п.1.1., 1.2., 2.1.) продавець
зобов'язався передати у власність
покупцю у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити отриманий
природний газ на умовах цього договору.
Газ, що продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, релігійними
організаціями та національними
творчими спілками і їх релігійними
осередками (крім обсягів, що
використовуються для
виробничо-комерційної діяльності).
Продавець передає покупцеві для
теплових мереж ПАТ «Київенерго» з
01.01.2013 року по 31.12.2013 року газ обсягом до
443 729, 00 тис. куб. м.

За умовами договору приймання-передача
газу, переданого продавцем покупцеві у
відповідному місці продажу,
оформлюється актом приймання-передачі
газу. Обсяг споживання газу покупцем
встановлюється шляхом складання
добових обсягів, визначених на
підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця (п.3.3.
договору).

Відповідно до п.3.4. договору покупець не
пізніше 5 числа місяця, наступного за
місяцем продажу газу, зобов'язаний
надати продавцеві підписані та
скріплені печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Акти є
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ та
послуги з його транспортування
встановлюються НКРЕ. Ціна за 1000 куб. м.
газу становить 1 091,00 грн з урахуванням
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом та без
урахування податку на додану вартість.
До сплати за 1000 куб. м. природного газу -
1 091, 00 грн, крім того, ПДВ - 20% - 218, 20 грн,
всього з ПДВ - 1 309, 20 грн (п.п.5.1., 5.2.
договору).

Порядок та умови проведення
розрахунків визначено сторонами в
розділі 6 договору. Так, згідно п.п.6.1., 6.3.
оплата за газ здійснюється виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа наступного за місяцем поставки. В
платіжних дорученнях покупець повинен
обов'язково зазначити номер договору,
дату його підписання та призначення
платежу без зазначення періоду, за який
здійснюється оплата. За наявності
заборгованості у покупця за цим
Договором продавець має право
зарахувати кошти, що надійшли від
покупця, як погашення заборгованості
за газ поставлений в минулі періоди по
цьому договору, в порядку календарної
черговості виникнення заборгованості.

Договором сторони передбачили майнову
відповідальність за порушення
зобов'язань своєчасної оплати вартості
газу у вигляді сплати пені (п.п.7.1., 7.2.
договору) у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Пунктом 11.1. договору передбачено, що
останній набуває чинності з дати його
підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін, діє в
частині реалізації газу до 31.12.2013 року,
а в частині проведення розрахунків - до
їх повного здійснення.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору позивач
передав відповідачу природний газ на
суму 622 847 905,63 грн за період з січня по
жовтень 2013 року та січень 2014 року, що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу
(а.с.21-52), які підписані сторонами без
заперечень чи застережень, підписи
повноважних представників сторін
засвідчено печатками юридичних осіб
сторін за договором.

Відповідач розрахувався за наданий
позивачем природній газ в сумі 622 847 905,63
грн, що підтверджується платіжними
дорученнями від 10.02.2014 року на суму 622 087
315,40 грн, № 3803 від 07.02.2014 року на суму 327
471,48 грн, № 3802 від 07.02.2014 року на суму 433
118, 75 грн, проте порушив строки
виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договір
є підставою виникнення цивільних прав
та обов'язків.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Зазначене також кореспондується з
нормою ст. 526 ЦК України, якою
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З огляду на приписи ст. ст. 525,530,629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, відтак якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. ст. 610, 612 ЦК України).

Місцевий господарський суд правомірно
зазначив, що відносини, які виникають
між господарюючими суб'єктами у зв'язку
з виробництвом, транспортуванням,
постачанням і використанням теплової
енергії, державним наглядом за
режимами споживання теплової енергії,
безпечною експлуатацією
теплоенергетичного обладнання та
безпечним виконанням робіт на об'єктах
у сфері теплопостачання суб'єктами
господарської діяльності незалежно
від форм власності, врегульовані
Законом України «Про теплопостачання»,
згідно вимог статей 8, 20 якого державна
підтримка у сфері теплопостачання
надається відповідно до обсягів
коштів, передбачених Законом про
Державний бюджет України та місцевими
бюджетами на відповідний рік, а також
коштів на проведення науково-дослідних
робіт з удосконалення систем
теплопостачання та енергозбереження.

Відповідно до п.4 Постанови Кабінету
Міністрів України від 29.01.2014 року № 30
«Деякі питання надання у 2014 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування» підставою для
проведення розрахунків з погашення
заборгованості є договір про
організацію взаєморозрахунків, який
укладається підприємствами, що
виробляють, транспортують та
постачають теплову енергію населенню
або надають населенню послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, та іншими учасниками
розрахунків з погашення
заборгованості.

На виконання зазначеної постанови, між
позивачем, відповідачем, Головним
управлінням Державної казначейської
служби України у м. Києві,
Департаментом фінансів виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), Департаментом
житлово-комунальної інфраструктури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) було укладено договір
про організацію взаєморозрахунків з
погашення заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що
вироблялася, транспортувалася та
постачалася населенню, яка виникла у
зв'язку з невідповідністю фактичної
вартості теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи органами
місцевого самоврядування № 6/30 від
08.02.2014 року (а.с.63), предметом якого є
організація проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно до п.24
ст.14 та п.2 ст.16 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» та
Порядку та умов надання у 2014 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування», затверджених
Постановою КМУ від 29.01.2014 року № 30.

Згідно п.7 договору № 6/30 відповідач
перераховує на рахунок позивача кошти
у загальній сумі 622 087 315, 40 грн з
урахуванням ПДВ 103 681 219, 23 грн для
погашення заборгованості за спожитий
природний газ за 2013 рік згідно з
договором від 28.12.2012 року №13/3406-ТЕ-41.

За умови даного договору Казначейство,
на виконання договору на поставку газу
на 2013 рік від 28.12.2012 року №13/3406-ТЕ-41,
перераховує 622087315,40 грн, які надійшли
від продажу облігацій внутрішньої
державної позики згідно з п. 2 ст. 16
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» головному
управлінню Державної казначейської
служби України у м. Києві на підставі
рішення Мінфіну.

Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
перераховує 622087315,40 грн Департаменту
фінансів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) для погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася та
транспортувалася та постачалася
населенню.

Департамент фінансів виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), в свою чергу
перераховує 622087315,40 грн Департаменту
житлово-комунальної інфраструктури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), який перераховує
622087315,40 грн ПАТ «Київенерго» для
погашення заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що
вироблялася та транспортувалася та
постачалася населенню.

ПАТ «Київенерго» перераховує отримані
кошти в сумі 622087315,40 грн НАК Нафтогаз
України для погашення заборгованості
за спожитий природний газ за 2013 рік
згідно договору від 28.12.2012 року №
13/3406-ТЕ-41.

При цьому у відповідності до п.9
договору 6/30 від 08.02.2014 року сторони в
графі платіжного доручення
«призначення платежу» додатково
зазначають «пункт 24 статті 14 та пункт 2
статті 16 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік», а також дату
та номер договору (п.9 договору 6/30).

На виконання зазначеного договору
кошти в сумі 622 087 315, 40 грн по оплаті
вартості спожитого газу були
перераховані відповідачем на рахунок
позивача платіжним дорученням № 13018
від 10.02.2014 року.

Частиною 2 ст. 604 ЦК України передбачено,
що зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація).

Колегія погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що
уклавши договір № 6/30 від 08.02.2014 року,
сторони за договору купівлі-продажу
природного газу від 28.12.2012 року №
13/3406-ТЕ-41 (які є учасниками договору №
6/30 погодили порядок оплати за спожитий
природній газ в сумі 622 087 315, 40 грн за
рахунок коштів субвенції з державного
бюджету місцевому бюджету м. Києва для
погашення заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, що
вироблялася, транспортувалася та
постачалася населенню, що відповідно
до ст. 604 ЦК України є заміною
первісного зобов'язання про оплату
природного газу.

Тобто, в результаті новації було
припинено первісне зобов'язання у
вищевказаній частині та виникло нове,
яке містить умови про інший спосіб
виконання. При цьому, строк виконання
нового зобов'язання пов'язаний з
моментом перерахування територіальним
органом Казначейства грошових коштів з
державного бюджету.

Таким чином, в частині оплати боргу в
сумі 622 087 315,40 грн прострочення
відповідача відсутнє, у зв'язку з чим
колегія суддів визнає правомірним
висновок місцевого господарського
суду, що в частині позовних вимог про
стягнення з відповідача на користь
позивача штрафних санкцій за
прострочення оплати вказаної суми (622 087
315,40 грн) відповідно до вимог ст. ст. 624, 625
ЦК України позов задоволенню не
підлягає.

Водночас, місцевий господарський суд
дійшов обґрунтованого висновку про
прострочення оплати вартості газу в
сумі 760 590,23 грн (622 847 905, 63 грн - 622 087 315, 40
грн), яка не увійшла до порядку
погашення заборгованості згідно
договору № 6/30.

З матеріалів справи вбачається що
відповідач платіжними дорученнями №
3802 від 07.02.2014 року та № 3803 від 07.02.2014 року
сплатив позивачу відповідно 433118,75 грн
та 327471,48 грн за природний газ та
транспортування за договором від 28.12.2012
року № 13/3406-ТЕ-41. Отже, дана оплата
проведена до укладення договору про
організацію взаєморозрахунків, тому
місцевий господарський суд правомірно
визнав, що оплата 760 590,23 грн проведено
відповідачем з порушенням порядку та
строків встановлених договором про
постачання природного газу.

З огляду на приписи ст.ст. 549, 611, 625 ЦК
України, умов п. 7.2. договору у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, інфляційних втрат та 3%
річних, які правомірно розраховано
судом з суми 760 590,23 грн, що була сплачена
відповідачем з порушенням умов
договору та за період з14.02.2013 року по
13.02.2014 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується із
висновком суду першої інстанції, що
стягненню з відповідача підлягає пеня
в сумі 55 220,93 грн за січень 2013 року, 3%
річних - 22 817,71 грн з 14.02.2013 року по 13.02.2014
року, інфляційні втрати з березня 2013
року по березень 2014 року в сумі 9 129, 74
грн .

Однак, суд першої інстанції, відповідно
до вимог п.3 ст.83 ГПК України, зменшив
розмір пені вдвічі до 27 610,47 грн з чим не
погоджується апеляційна інстанція,
оскільки клопотання відповідача про
зменшення штрафних та фінансових
санкцій від 19.05.2014 року (а.с.105-106) не
містить достатнього обґрунтування для
застосування зазначеної норми.

Колегія суддів звертає увагу на те, що,
згідно з ч.3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Відповідно до ст. 233
ГК України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Згідно п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» при зменшенні
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків).

На переконання колегії суддів
відповідачем не доведено наявності
підстав для зменшення неустойки, не
обґрунтовано винятковості випадку у
правовідносинах сторін щодо обставин
прострочення відповідачем грошового
зобов'язання, а також не доведено факту
порушення інших інтересів відповідача
(крім майнових) внаслідок стягнення
пені.

За даних обставин, колегія дійшла
висновку про те, що рішення суду в
частині стягнення пені підлягає зміні,
і стягненню на користь позивача
підлягає пеня в сумі 55 220, 93 грн .

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом належним
чином досліджено обставини справи та
надано цим обставинам відповідну
правову оцінку, однак апеляційна
інстанція вважає за необхідне змінити
рішення господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 року у справі № 910/7258/14,
в частині розміру стягуваємої пені, яка
підлягає стягненню в сумі 55 220, 93 грн .

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати розподіляються пропорційно
задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника
прокурора міста Києва на рішення
господарського суду міста Києва від
26.05.2014 року у справі № 910/7258/14 залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 26.05.2014 року у справі № 910/7258/14
змінити в частині стягнення неустойки
та розподілу судових витрат.

3.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Київенерго» (01001, м. Київ,
пл. І.Франка, 5, код 00131305) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул.
Б.Хмельницького, 6, код 20077720) 55 220
(п'ятдесят п'ять тисяч двісті двадцять)
грн. 93 коп. пені, 111 (сто одинадцять) грн
25 коп. судових втрат.

4.В решті частині рішення залишити без
змін.

5.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код 20077720) в
доход Державного бюджету України
судовий збір в сумі 72 968 (сімдесят дві
тисячі дев'ятсот шістдесят вісім) грн 75
коп. за розгляд справи в першій
інстанції та 36 540 (тридцять шість тисяч
п'ятсот сорок) грн за розгляд в
апеляційній інстанції.

6. Доручити господарському суду м.
Києва видати накази.

7. Справу № 910/7258/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
Л.В. Кропивна

А.О. Мальченко