КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р. Справа№ 910/7831/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання
Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Публічного акціонерного товариства
«Укргазвидобування», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фаворит
Систем» на рішення господарського суду
міста Києва від 16.06.2014 року

у справі № 910/7831/14 (суддя - Босий В.П.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгова
база «Укрбуд»

до 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей»

2. Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування»

3. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фаворит Систем»

про визнання недійсною
додаткової угоди №7 від 28.08.2012 року до
договору про спільну діяльність № 429
від 13.05.2004 року

за участю представників сторін:

від позивача: Зайченко К.С. - дов. б/н від
18.06.2014 року, Ткаченко К.В. - за
довіреністю від 21.04.2014 року;

відповідача 1: Діденко Ю.О. - за
довіреністю від 23.05.2014 року;

Ротань В.Г. - за
довіреністю від 31.07.2014 року;

Грищенко І.С. - за
довіреністю від 31.07.2014 року;

відповідача 2: Собко О.В. за довіреністю
від 18.03.2014 року №2-314д;

відповідача 3: Волянська О.Ю. за
довіреністю від 26.05.2014 року.

ВСТАНОВИВ:

25.04.2014 року до господарського суду
міста Києва звернулося товариство з
обмеженою відповідальністю «Торгова
база «Укрбуд»» з позовною заявою до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кувейт Енерджі
Юкрейн», нині Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей» (у зв'язку із
зміною назви), публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування» та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фаворит систем» про
визнання недійсною додаткову угоду № 7
від 28.08.2012 року до договору про спільну
діяльність № 429 від 13.05.2004 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що укладенням
додаткової угоди № 7 від 28.08.2012 року
порушено його права, як учасника
спільної діяльності за договором 429 від
13.05.2004 року, оскільки додаткова угода №
6 від 27.01.2010 року, укладенням якої його
залучено до спільної діяльності,
Постановою Вищого господарського суду
від 07.04.2014 року по справі № 5/92 не
розірвана. За твердженням позивача,
укладення спірної додаткової угоди №7
до договору про спільну діяльність без
згоди ТОВ «Торгова база «Укрбуд» є
порушенням ч.1ст.651 ЦК України.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 року позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова база
«Укрбуд» задоволено повністю. Визнано
недійсною додаткову угоду №7 до
договору про спільну діяльність №429
від 13.05.2004 р., укладену 28.08.2012 р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кувейт Енерджі
Юкрейн», Дочірньою компанією
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фаворит Систем».

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей», Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фаворит
Систем» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торгова
база «Укрбуд» судовий збір у розмірі 406
грн. 00 коп. з кожного.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач, ПАТ «Укргазвидобування»
26.06.2014 року подав апеляційну скаргу від
26.06.2014 року, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 року та постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм ст.203, 215, 651 ЦК України,
ст.188 ГК України справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.07.2014 року
апеляційну скаргу ПАТ
«Укргазвидобування» прийнято до
провадження та призначено до розгляду
у судовому засіданні за участю
представників сторін на 04.08.2014 року.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач, ТОВ «Арабський
Енергетичний Альянс Юей» 01.07.2014 року
подав апеляційну скаргу б/н від 27.06.2014
року, в якій просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
16.06.2014 року та постановити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. Апеляційна скарга
мотивована тим, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, судом не прийнято до уваги, що з
моменту прийняття Постанови ВГСУ по
справі № 5/92 позивач перестав бути
учасником спільної діяльності, не є
стороною спірної додаткової угоди.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2014 року
апеляційну скаргу ТОВ «Арабський
Енергетичний Альянс Юей» прийнято до
провадження та призначено до розгляду
у судовому засіданні за участю
представників сторін на 04.08.2014 року.

01.07.2014 року ТОВ «Фаворит Систем» подав
апеляційну скаргу від 27.06.2014 року, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
16.06.2014 року та постановити нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі. Апеляційна скарга
мотивована тим, що оскаржуване рішення
прийнято з порушенням статей 22, 34, 38, 43
ГПК України, ст.ст. 203, 215, 651, 653, 1132, 1141 ЦК
України, висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.07.2014 року
апеляційну скаргу ТОВ «Фаворит Систем»
прийнято до провадження та призначено
до розгляду у судовому засіданні за
участю представників сторін на 04.08.2014
року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.07.2014 року
провадження по розгляду
вищезазначених апеляційних скарг на
рішення місцевого господарського суду
міста Києва від 16.06.2014 року у справі №
910/7831/14 об'єднано в одне апеляційне
провадження.

ПАТ «Укргазвидобування» у судовому
засіданні 04.08.2014 року підтримав вимоги
апеляційної скарги, вважає, що суд
необґрунтовано визнав недійсною
Додаткову Угоду № 7 від 28.08.2012 року,
оскільки таку укладено сторонами саме
на виконання Постанови ВГСУ по справі
№ 5/92 від 25.04.2012 року і на умовах якої
(додаткової угоди №7) сторони працюють
для досягнення мети спільної
діяльності.

ТОВ «Фаворит Систем» у судовому
засіданні 04.08.2014 року підтримав вимоги
апеляційної скарги, вважає, що позивач
не є стороною договору про спільну
діяльність, тому спірна угода не може
зачіпати його прав.

ТОВ «Арабський Енергетичний Альянс
Юей» у судовому засіданні 04.08.2014 року
підтримав вимоги апеляційної скарги,
вважає, що суд необґрунтовано визнав
спірну угоду недійсною, оскільки на
момент прийняття такої та подання
позову позивач не був стороною за
договором про спільну діяльність.

Позивач у судовому засіданні 04.08.2014
року, посилаючись на Ухвалу Вищого
господарського суду від 07.04.2014 року про
роз'яснення Постанови Вищого
господарського суду від 25.04.2012 року,
заперечив доводи апелянтів, просить
апеляційні скарги залишити без
задоволення, рішення господарського
суду міста Києва від 16.06.2014 року без
змін.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

13 травня 2004 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Бурова
компанія «Рудіс» (нині Товариство з
обмеженою відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей», Сторона-1 за
договором) та Дочірньою компанією
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (нині ПАТ
«Укргазвидобування», Сторона-2 за
договором) було укладено договір № 429
про спільну діяльність, метою якої
сторони визначили - отримання прибутку
за рахунок відновлення збільшення
видобутку вігліводнів Більського (№161),
Кухічихінського (№26,15,18), Яблунівського
(№109,112), Абазівського,
Західно-Солохівського (№81) родовищ, а
також інших свердловин, які будуть
визначені сторонами, як об'єкти
спільної діяльності у додатках до
цього договору (п. 2.1 договору). Згідно
цього договору сторони прийняли на
себе зобов'язання об'єднати свої
грошові кошти, матеріальні, трудові,
інформаційні ресурсі,
виробничо-технічний потенціал для
спільного досягнення міни спільної
діяльності шляхом: опрацювання
техніко-геологічної інформації по
свердловинах; здійснення робіт
направлених на відновлення та
збільшення видобутку вуглеводнів із
застосуванням різних технологічних
методів та обладнання, а також
подальшої експлуатації вище
визначених свердловин; видобування та
реалізація вуглеводнів; отримання
прибутку (п.2.2 договору).

Договором сторони визначили: програму
спільної діяльності (п.3 договору);
розподіл часток майна (внески, створене
та придбане) - 50х50 (п.4.2 договору); розмір
та порядок внесення сторонами грошових
та майнових внесків (п.5 договору);
визначення та розподіл фінансових
результатів у співвідношенні 50х50 (п.10
договору); права, обов'язки та
відповідальність сторін (п.п.7, 8, 11
договору). За умовами договору для
координації спільних дій та досягнення
мети сторони, з метою здійснення
контролю за виконанням спільної
діяльності, утворили Комітет
управління спільною діяльністю (п. 6.1
договору), який очолює голова. Комітет
на планових засіданнях (1 раз у квартал)
приймає рішення щодо розподілу
прибутків, покриття збитків,
визначення умов та рівня цін.

Оператором спільної діяльності, який
представляє інтереси спільної
діяльності у взаємовідносинах з
органами державної влади, місцевого
самоврядування, підприємствами та
установами, організаціями та фізичними
особами з питань, що стосується
спільної діяльності, наділений
повноваженнями укладати угоди, та
розпоряджається майном, що знаходиться
у спільній діяльності, згідно п. 4.4, 6.3
договору, визначено Сторону-1.

Договір укладено строком на 10 років
(п.14.2 договору) із застереженням що його
дію сторони вправі продовжити за
взаємним погодженням сторін (п.14.3
договору.). При здійсненні спільної
діяльності сторони зобов'язалися
керуватися чинним законодавством, цим
договором і внесення змін до договору
здійснюється сторонами за взаємним
погодженням шляхом укладення
відповідних додаткових угод ( п.п.2.4,2.5
договору).

В ході виконання договору сторони
уклали додаткові угоди № 1 від 2004 року,
№2 від 1 жовтня 2005 р., №3 від 1 січня 2006 р.,
№4 від 7 лютого 2006 р., №5 від 5 лютого 2006
р., якими вносили зміни до умов договору
в тому числі й щодо строку дії договору.
Так, в п. 22 Додаткової угоди № 1 сторони
визначили термін дії договору 10 років
із зазначенням, що у випадку
продовження термінів дії ліцензій
(спеціальних дозволів) строк дії
договору автоматично продовжується на
термін дії відповідної ліцензії.

Додатковою угодою № 6 від 27.01.2010 року
(а.с.34) до участі у спільній діяльності
за договором № 429 від 13.05.2004 року було
залучено товариство з обмеженою
відповідальністю «Торгова база
«Укрбуд» (Сторона-3), що відповідає
умовам п.12 договору про спільну
діяльність, яке наділяється функціями
Оператора спільної діяльності.
Додатковою угодою № 6 сторони,
визначили розмір внеску Сторони-3,
перерозподілили частки спільної
часткової власності відповідно: 25% -
Сторона-1, 50%-Сторона-2 і 25%-Сторона-3 та
розподілення прибутку у
співвідношенні відповідно: 25% -
сторона-1, 50% -Сторона-2 і 25%-Сторона-3. При
цьому, за умовами п.5 додаткової угоди №
6, прибуток за результатами діяльності
у 2009 році розподіляється між сторонами
1 і 2 у співвідношенні 50х50.

З вищенаведеного вбачається, що між
позивачем та відповідачами у справі
виникли зобов'язання, які мають ознаки
договору про спільну діяльність,
згідно якого в силу вимог ст. ст. 1130-1132
ЦК України, сторони (учасники)
зобов'язуються спільно діяти без
створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не
суперечить законові у формі простого
товариства шляхом об'єднання своїх
вкладів та спільно діяти з метою
одержання прибутку або досягнення
іншої мети.

Проте, у червні 2011 року Дочірня
компанія «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» (нині ПАТ
«Укргазвидобування», Сторона-2 за
договором) звернулася до суду з позовом
до Сторони-1 та Сторони-3 про розірвання
договору про спільну діяльність № 429
від 13.05.2004 року, оскільки оператором за
договором не виконувалися визначені
договором обов'язки з управління
діяльністю, не проводилися у термін,
визначений договором планові
засіданні комітету управління
спільної діяльності, не розподілявся
прибуток спільної діяльності.

За результатами розгляду справи № 5/92
господарським судом міста Києва
прийнято рішення від 11.10.2011 року, яке
залишено без змін Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 06.12.2011 року, про
розірвання договору про спільну
діяльність № 429 від 13.05.2004 року.

Постановою Вищого господарського суду
України у справі № 5/92 від 25.04.2012 року
зазначені судові рішення скасовані в
частині задоволення позовних вимог про
розірвання договору про спільну
діяльність № 429 від 13.05.2004 року між ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» та ТОВ «Бурова компанія
«Рудіс». В цій частині прийнято нове
рішення, яким в позові відмовлено. В
частині задоволення позову про
розірвання договору про спільну
діяльність № 429 від 13.05.2004 року між ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» та ТОВ «Торгова база «Укрбуд»
рішення господарського суду міста
Києва 11.10.2011 року та Постанова
Київського апеляційного
господарського суду від 06.12.2011 року
залишені без змін.

28.08.2012 року між ТОВ «Кувейт Енерджі
Юкрейн» (правонаступник ТОВ «Бурова
компанія «Рудіс», нині Товариство з
обмеженою відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей», у зв'язку із
зміною назви,Сторона-1), ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» (нині ПАТ
«Укргазвидобування»,Сторона-2) та ТОВ
«ФАВОРИТ - СИСТЕМ» (Сторона-3) укладено
Додаткову угоду № 7 до договору про
спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 року.,
якою сторони у зв'язку з розірванням
договору про спільну діяльність з ТОВ
«Торгова база «Укрбуд», залучили до
спільної діяльності Сторону-3 - ТОВ
«ФАВОРИТ - СИСТЕМ», наділивши його
повноваженнями оператора спільної
діяльності, визначили розмір частки
Сторони-3 та строк її внесення, внесли
зміни та доповнення до умов договору
про спільну діяльність.

У квітні 2014 року ТОВ «Торгова база
«Укрбуд» звернулося до суду з вимогою
про визнання недійсною Додаткову угоду
№7 від 28.08.2012 року, згідно ч.1 ст. 215 ЦК
України у зв'язку з недодержанням на
момент вчинення даного правочину
сторонами вимог встановлених ч.1-3, 5-6 ст.
203 ЦК України, оскільки угоду укладено з
порушенням ч.1 ст. 651 ЦК України.

Позивач стверджує, він є стороною
договору про спільну діяльність № 429,
оскільки додаткова угода № 6 до даного
договору, за умовами якої він увійшов
до участі у спільну діяльність за
зазначеним договором не була предметом
розгляду у справі № 5/92, і його
правовідносини, як значиться у
Постанові Вищого господарського суду
№ 5/92 від 25.04.2012 року та Ухвалі Вищого
господарського суду № 5/92 від 13.06.2014
року, з ТОВ «Бурова компанія «Рудіс»
(нині Товариство з обмеженою
відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей») не розірвано.
Отже, як стверджує позивач, Додаткова
угода №7 порушує його права, як
учасника товариства, оскільки прийнята
без його участі.

Місцевий господарський суд,
посилаючись на приписи ст.ст. 11, 13, 202, 651
ЦК України, ст. 188 ГК України, Постанову
Вищого господарського суду № 5/92 від
25.04.2012 року та Ухвалу Вищого
господарського суду № 5/92 від 13.06.2014
року дійшов висновку, що оскільки
додаткова угода № 6 від 21.01.2010 року до
договору № 429 від 13.05.2004 року не
розірвана, правовідносини між
позивачам та ТОВ «Бурова компанія
«Рудіс» (нині Товариство з обмеженою
відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей») також не
розірвано, а відтак визнав
правомірними позовні вимоги позивача
та визнав недійсною Додаткову угоду № 7
від 28.08.2012 року до договору про спільну
діяльність № 429 від 13.05.2004 року,
укладену між ТОВ «Кувейт Енерджі
Юкрейн» (правонаступник ТОВ «Бурова
компанія «Рудіс», нині Товариство з
обмеженою відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей») ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» (нині ПАТ
«Укргазвидобування») та ТОВ «ФАВОРИТ -
СИСТЕМ», як таку, що прийнято з
порушенням прав позивача, без його
згоди.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду, вважає даний
висновок необґрунтованим, таким, що
суперечить вимогам чинного
законодавства України з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Підставою для недійсності Додаткової
угоди №7 позивачем визначається
вчинення такого правочину за
відсутності його волі, як учасника
договору про спільну діяльність, з чим
помилково погодився місцевий
господарський суд.

Колегія суддів апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що при розгляді
справи № 5/92 касаційна інстанція
встановила (Постанова ВГСУ від 25.04.2012
року), що суди першої та апеляційної
інстанції дійшли вірного висновку щодо
розірвання договору про спільну
діяльність № 429 від 13.05.2004 року в
частині правовідносин ТОВ «Торгова
база «Укрбуд» з іншими учасниками
спільної діяльності, оскільки, як
встановлено судами, ТОВ «Торгова база
«Укрбуд» систематично істотно
порушувало умови договору про спільну
діяльність, внаслідок чого ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» та ТОВ «Бурова компанія
«Рудіс» були значною мірою позбавлені
того, на що вони розраховували при
укладені спірного договору. Отже, з
постанови касаційної інстанції чітко
вбачається, що правовідносини позивача
за договором про спільну діяльність
розірвано з усіма учасниками договору.
Висновки суду наведені в мотивувальній
частині підтверджуються змістом
резолютивної частини, пункти 3-4 якої
чітко визначають, що рішення місцевого
господарського суду від 11.04.2011 року та
постанова апеляційного суду від 06.12.2011
року у справі № 5/92 скасовані лише в
частині задоволення позовних вимог про
розірвання договору про спільну
діяльність № 429 від 13.05.2004 року між ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» та ТОВ «Бурова компанія
«Рудіс» і в цій частині прийнято нове
рішення, яким в позові відмовлено.

Отже, зі змісту вищезазначених судових
актів, які набрали законної сили,
вбачається, що Постановою ВГС України
від 25.04.2012 року прийнято нове рішення
про відмову у розірванні договору про
спільну діяльність між ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» та ТОВ «Бурова компанія
«Рудіс», в решті частини рішення
місцевого господарського суду та суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Враховуючи, що предметом спору у справі
№ 5/92 був договір № 429 від 13.05.2004 року із
змінами та доповненнями, внесеними до
нього додатковими угодами, укладеними
між сторонами за спірним договором на
момент виникнення спору, в тому числі
додатковою угодою № 6 від 27.01.2010 року, і
які є невід'ємною частиною договору
про спірну діяльність, твердження
позивача про те, що додаткова угода № 6
не була предметом спору є таким, що не
відповідає фактичним обставинам
справи та суперечить вимогам ст. ст. 653,
654 ЦК України.

З огляду на приписи ст.ст.202, 509, 626, 638, 653,
654 ЦК України додаткова угода до
договору - це документ, який вчиняється
у такій самій формі, що і основний
договір. Додаткова угода є похідним
документом від договору, але може
містити істотні умови договору,
доповнювати, змінювати або скасовувати
зобов'язання. Додаткова угода виражає
волевиявлення сторін, однак може
розглядатися виключно у взаємозв'язку
з основним текстом договору. Отже
додаткова угода є невід'ємною частиною
договору у значенні договірного
зобов'язання.

Враховуючи норми ст. 651 ЦК України, ст. 188
ГК України, колегія суддів дійшла
висновку, що у разі ухвалення рішення
про розірвання договору про спільну
діяльність (простого товариства)
додаткові угоди до такого договору про
спільну діяльність вважаються
розірваними з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
розірвання договору про спільну
діяльність.

Водночас, приймаючи до уваги приписи
ст. ст. 598, ч.7 ст.1141 ЦК України, колегія
зазначає, що договір про спільну
діяльність підлягає припиненню між
тими суб'єктами господарювання,
здійснення якими спільної діяльності є
неможливим через неможливість
досягнення мети спільної діяльності.
Таким чином, з моменту розірвання
договору на підставі рішення суду
припинилися договірні правовідносини
за договором про спільну діяльність
між одним із діючих учасників спільної
діяльності та учасником, щодо якого
договір був розірваний, без участі
учасника, вклад якого забезпечував
досягнення мети спільної діяльності.

Відтак, правовідносини між учасником,
щодо якого договір був розірваний і
іншими учасниками спільної діяльності
припинилися і ця сторона втратила
статус сторони договору з моменту
припинення з нею договору в наслідок
його розірвання на підставі судового
рішення з одним із учасників, та
припинення договору між ним та іншим
учасником в силу закону. Наведене
відповідає представленому в
матеріалах справи Висновку
науково-правової експертизи щодо
питань припинення договору про спільну
діяльність Ради науково-правових
експертиз при Інституті держави і
права ім. В.М.Корецького НАН України.

На переконання колегії апеляційного
інстанції місцевий господарський суд
помилково визначив правову природу
додаткової угоди №6 від 27.01.2010 року, як
самостійну угоду, між тим зі змісту
останньої вбачається, що додаткова
угода № 6 є зміною умов основного
договору про спільну діяльність та не
може існувати окремо від договору про
спільну діяльність, в силу умов п.12,17.6
договору № 429 від 13.05.2004 року, п.1 п.п.2)-19),
п.8 додаткової угоди № 6.

Колегія звертає увагу на те, що
судовими рішеннями у справі № 5/92
розірвано договір про спільну
діяльність саме в частині
правовідносин позивача з усіма
учасниками спільної діяльності за
договором про спільну діяльність від
13.05.2004 року № 429, тим самим, в силу
приписів ч.1 п.4 ст. 1141 ЦК України,
припинилась участь ТОВ «Торгова база
«Укрбуд» у спільній діяльності за
зазначеним договором.

За таких обставин, решта учасників
спільної діяльності за договором № 429,
не позбавлені права на свій розсуд та
за взаємною згодою укладати будь-які
угоди про внесення змін та доповнень до
договору, оскільки договір, Постановою
ВГС України від 25.04.2012 року, було
збережено для сторони-1 та Сторони-2 за
договором.

На момент укладення додаткової угоди №
7 від 28.08.2012 року ТОВ «Торгова база
«Укрбуд» припинило участь у спільній
діяльності у зв'язку з розірванням
договору в частині його участі у
договорі № 429, тому його згоди на
внесення змін до договору не
вимагалося.

При укладені спірної додаткової угоди
№ 7 від 28.08.2012 року до договору про
спільну діяльність № 429 від 13.05.2004 року
учасниками спільної діяльності, щодо
яких договір не було розірвано,
додержано всі вимоги, які встановлено
частинами 1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України, умови
договору № 429, отже спірна додаткова
угода відповідає нормам чинного
законодавства, не порушує прав
позивача, відповідно відсутні підстави
визнання її недійсною.

Колегія погоджується з твердженнями
апелянтів, що місцевий господарський
суд помилково поклав в основу рішення
Ухвалу про роз'яснення судового
рішення, оскільки процесуальним
документом, яким суд приймає остаточне
рішення у справі по суті спору, в силу
вимог ст. ст. 84, 105, 111-11 ГПК України, є
Рішення та Постанова суду, а ухвала, в
порядку ст. 89 ГПК, це процесуальний
документ, яким суд за заявою сторони
роз'яснює рішення, ухвалу, постанову, не
змінюючи при цьому їх змісту.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони у справі (в апеляційних
скаргах, додаткових поясненнях, у
відзиві на апеляційні скарги та в
судовому засіданні) надають
суперечливі пояснення щодо терміну дії
договору про спільну діяльність. Так,
розділом 14 договору визначено строк
дії договору № 429 від 13.05.2004 року 10 років
з моменту його підписання, який може
бути продовжено за взаємною згодою
сторін.

Додатковою угодою № 1 (п. 1. 22) до
договору сторони домовилися, що термін
дії договору автоматично
продовжується у разі продовження
термінів дії ліцензій (спеціальних
дозволів). Згідно п.14.2 договору в
редакції додаткової угоди № 6 від 27.01.2010
року підставою автоматичного
продовження терміну дії договору є
продовження термінів або отримання
нових ліцензій (спеціальних дозволів)
на Кулічихінське та/ або Більське
родовища.

З матеріалів справи вбачається, що на
момент укладення договору про спільну
діяльність строком на 10 років існував
Спеціальний дозвіл на користування
надрами Кулічихінського родовища № 2429,
який було видано 25.03.1999 року строком на
14 років і Спеціальний дозвіл на
користування надрами Більського
родовища № 1803, який було видано 05.04.2001
року строком до 25.03.2018 року. За
твердженням відповідача-2 нові дозволи
під час дії договору не видавався.
Відповідач 1 та відповідач-3,
посилаючись на Закон України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності», Порядок
надання у 2009 році спеціальних дозволів
на користування надрами, затверджений
постановою КМУ від 17.06.2009 року № 608,
Порядок надання спеціальних дозволів
№ 615 від 30.05.2011 року, які по різному
регулювали видачу дозволів у зв'язку з
реорганізацією надрокористувача за
час дії договору, стверджують, що
переоформленням спеціальних дозволів,
яке мало місце продовжено строк дії
договору.

Колегія суду апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що предметом спору
у даній справі є визнання недійсною
угоди з підстав невідповідності її
вимогам закону, тому дія договору або
припинення його дії на момент
винесення рішення не може вплинути на
розгляд спору про визнання правочину
недійсним по суті, тому відхиляє
твердження відповідача-2 на
необхідність припинення провадження у
справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом не повно
досліджено обставини справи та надано
цим обставинам невірну правову оцінку,
тому рішення господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 року у справі № 910/7831/14
не відповідає фактичним обставинам
справи та суперечить чинному
законодавству України, а відтак
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати із сплати судового збору за
розгляд апеляційних скарг
покладаються на позивача у справі .

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» на рішення
господарського суду міста Києва від
16.06.2014 року у справі № 910/7831/14
задовольнити.

2.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей» на рішення
господарського суду міста Києва від
16.06.2014 року у справі № 910/7831/14
задовольнити.

3.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фаворит
Систем» на рішення господарського суду
міста Києва від 16.06.2014 року у справі №
910/7831/14 задовольнити.

3 Рішення господарського суду міста
Києва від 16.06.2014 року у справі № 910/7831/14
скасувати.

4. Прийняти нове рішення.

5. В позові відмовити.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова база
«Укрбуд» на користь Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» 609,00 грн. в
повернення судового збору за розгляд
справи в апеляційній інстанції.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова база
«Укрбуд» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Арабський
Енергетичний Альянс Юей» 609,00 грн. в
повернення судового збору за розгляд
справи в апеляційній інстанції.

8.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова база
«Укрбуд» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фаворит
Систем» 609,00 грн. в повернення судового
збору за розгляд справи в апеляційній
інстанції.

9. Доручити господарському суду міста
Києва відати відповідні накази.

10.Справу № 910/7831/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку відповідно до
вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя
Г.А. Жук

Судді
Л.В. Кропивна

А.О. Мальченко