ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2014 р.
Справа № 920/934/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя
Барбашова С.В. , суддя Гончар Т. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідачі - Шевцова П.В. за
довіреністю № 15-17560 від 23.12.13 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №
2377С/3-11) на рішення господарського суду
Сумської області від 07.07.2014 р. у справі
№ 920/934/14

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах, м. Суми

до ПАТ "Сумихімпром", м. Суми

про стягнення 67722,94 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 р. Управління Пенсійного
фонду України в м. Сумах звернулось до
господарського суду Сумської області з
позовом про стягнення ПАТ
"Сумихімпром" заборгованності по
фінансових санкціях та пені в розмірі
67722,94 грн.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 07.07.2014 р. по справі № 920/934/14
(суддя Миропольський С.О.) позов
задоволено. Стягнуто з ПАТ
"Сумихімпром" на користь Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах 67722,
94 грн. заборгованості. Стягнуто з ПАТ
"Сумихімпром" в доход державного
бюджету судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Відповідач з рішенням господарського
суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
зазначене рішення скасувати та
прийняти нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. Судові
витрати покласти на позивача.

Так, в обґрунтування своєї апеляційної
скарги відповідач вказує на те, що
судом першої інстанції не було
враховано того, що ухвалою
господарського суду Сумської області
від 24.10.2011 р. порушено провадження у
справі про банкрутство відповідача та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів, в зв'язку з цим, у
відповідності до п. 2 ст. 14 ЗУ «Про
відновлення платоспроможності
боржника, або визнання його банкрутом»
позовні вимоги є погашеними.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 29.08.2014 р.
апеляційну скаргу відповідача було
прийнято до провадження і призначено
її до розгляду на 22.09.2014 р.

Позивач надав 04.08.2014 р. за вх. № 6263
заперечення на апеляційну скаргу, в
яких проти апеляційної скарги
відповідача заперечує, просить її
залишити без задоволення, а
оскаржуване рішення суду - без змін,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції повно та всебічно досліджені
усі фактичні обставини справи, яким
надана належна правова оцінка.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014 р.
розгляд справи було відкладено на
15.10.2014 р.

Відповідачем 13.10.2014 р. за вх. № 8919 були
надані додаткові пояснення до
апеляційної скарги.

Позивачем 13.10.2014 р. за вх. № 8920 були
надані додаткові пояснення в
обґрунтування своєї позиції по справі.

Відповідачем 13.05.2014 р. за вх. № 3753 були
письмові пояснення з посиланням в
обґрунтування вимог апеляційної
скарги.

В судове засідання, призначене на 15.10.2014
р. представник позивача не з'явився,
причину неявки не повідомив, хоча у
відповідності до вимог чинного
законодавства про дату, час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином, будь-яких
письмових клопотань (в т.ч. і про
відкладення розгляду справи) не
заявляв.

Враховуючи належне повідомлення
позивача про час та місце засідання
суду, відсутність будь-яких клопотань,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу
відповідача за відсутності
представника позивача, за наявними у
матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені у апеляційній скарзі та
відзиві на неї доводи сторін,
вислухавши пояснення представників
сторін, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу в порядку
ст. 101 ГПК України, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
відповідача підлягає задоволенню, а
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню, виходячи з наступного.

З урахуванням положень п. 15 ст. 106 «Про
загальне обов'язкове державне пенсійне
страхування» та ч. 7 ст. 12 ГПК України
суд першої інстанції дійшов висновку
про задоволення позовних вимог, з чим
не погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції, з огляду на
наступне.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач - ПАТ "Сумихімпром",
зареєстрований як юридична особа та
відповідно до вимог Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування" є страхувальником та
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в м. Сумах.

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 24.10.2011року у справі №
5021/2509/11 порушено провадження у справі
про банкрутство ПАТ "Сумихімпром",
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів. На даний час боржник
знаходиться в процедурі санації.

03.08.2010 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Зарічному районі на
підставі п.2 ч.9 ст. 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" прийнято рішення № 385 про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальником страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду, яким до публічного
акціонерного товариства "Сумихімпром",
м. Суми застосовано фінансові санкції у
вигляді стягнення суми штрафу в
розмірі 17466,95 грн. та нарахування пені в
розмірі 50225,99 грн.

Рішення про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені №385 від
03.08.2010р. було оскаржене відповідачем в
судовому порядку. Постановою Сумського
окружного адміністративного суду від
18.10.2010р. по справі №2-а-6872/10/1870 в
задоволенні адміністративного позову
ПАТ „Сумихімпром" до управління про
визнання протиправним та скасування
рішення відмовлено. На зазначену
постанову ПАТ „Сумихімпром" було
подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.12.2010 р. в
задоволенні апеляційної скарги ПАТ
„Сумихімпром" було відмовлено,
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.10.2010р. по
справі №2а-6872/10/1870 залишено без змін. На
зазначену ухвалу ПАТ "Сумихімпром" було
подано касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17.04.2014р. № К/9991/1889/11 в
задоволенні касаційної скарги ПАТ
"Сумихімпром" було відмовлено, а ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.12.2010 р. та
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 18.10.2010 р.
залишено без змін. Ухвала Вищого
адміністративного суду України від
17.04.2014р. по справі № К/9991/1889/11 надійшла
на адресу управління 13.05.2014р. (копія
ухвали з відміткою штампу вхідної
кореспонденції управління додається),
й ця дата стала датою виникнення боргу.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач зазначив, що враховуючи, що він
отримав Ухвалу ВАСУ від 13.05.2014 р. №
К/9991/1889/11 тільки 13.05.2014р.,
заборгованість, яка нарахована
відповідачу згідно рішення позивача №
385 від 03.08.2010р., є поточною, оскільки
вищевказане рішення оскаржувалось в
судовому порядку і термін сплати по
ньому настав після порушення
провадження у справі про банкрутство, у
зв'язку з чим на неї не поширюється дія
мораторію на задоволенні вимог
кредиторів і вона не підлягає списанню,
відповідно до ч.2 ст. 14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
та підлягає стягненню з відповідача в
позовному провадженні.

Дослідивши матеріали справи та
апеляційної скарги колегія суддів
ввжає за потрібне зазначити, що
відповідно до статті 1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції закону, до набрання
чинності законом від 22.12.2011р. №4212),
конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство. До конкурсних кредиторів
відносяться також кредитори, вимоги
яких до боржника виникли внаслідок
правонаступництва за умови виникнення
таких вимог до порушення провадження у
справі про банкрутство. Поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство.

Частиною 1 ст. 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції станом на 22.09.2011року)
передбачено, що конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
протягом тридцяти днів від дня
опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

В матеріалах справи міститься заява
Управління Пенсійного фонду України в
м. Сумах про визнання та включення до
реєстру вимог кредиторів ПАТ
"Сумихімпром" кредиторських вимог на
суму 73635718,85 грн. Проте, згідно
розрахунку заборгованості по
фінансовим санкціям та пені, доданого
до заяви, до вказаної суми сума
заборгованості за рішенням позивача №
385 від 03.08.2010 р. не увійшла.

Проте, матеріали даної справи не
містять доказів своєчасного звернення
позивача з заявою про визнання та
включення його кредиторських вимог,
заборгованість по яким виникла на
підставі рішення № 385 від 03.08.2010 р., до
господарського суду Сумської області у
справі про банкрутство відповідача.

Що стосується доводів позивача, що ці
вимоги є поточними, оскільки рішення
"Про застосування фінансових санкцій
та нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальником страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду" № 385 від 03.08.2010 року
оскаржувалось в судовому порядку та, у
зв'язку з цим призупинило свою дію,
колегія суддів їх відхиляє, оскільки
виходячи з терміну "конкурсних та
поточних кредиторів", наведених у
статті 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
положення цієї норми регулюють момент
виникнення вимог кредиторів, а не
термін їх виконання. Крім того, ухвала
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 20.12.2010 р.. у
справі №2-а-242/10/1870, згідно норм Кодексу
про адміністративне судочинство,
набрала чинності з моменту її
проголошення, тобто з 20.12.2010 р., а тому є
конкурсними вимогами, оскільки виникли
до порушення провадження у справі про
банкрутство.

Тобто, позивачем його вимоги, які
виникли на підставі рішення "Про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальником страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду" № 385 від 03.08.2010р.
повинні бути заявлені у справі про
банкрутство, як конкурсні, протягом
30-ти днів з дня оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
вимоги конкурсних кредиторів, що
заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, - не розглядаються і
вважаються погашеними, про що
господарський суд зазначає в ухвалі,
якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, фінансові санкції та пеня,
визначені рішенням позивача № 385 від
03.08.2010 р. та заявлені позивачем до
стягнення у цій справі є конкурсними
вимогами та вважаються погашеними, у
відповідності до вищенаведених норм
Закону, а тому не підлягають стягненню
з відповідача в рамках даного
позовного провадження.

Згідно ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також, інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на приписи статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи встановлені обставини,
колегія суддів апеляційної інстанції
дійшла висновку про необґрунтованість
заявлених вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що твердження
відповідача, викладені ним в
апеляційній скарзі ґрунтуються на
положеннях чинного законодавства, тоді
як господарським судом першої
інстанції не в повній мірі з'ясовані та
правильно оцінені обставини у справі, а
тому ухвалене ним рішення підлягає
скасуванню, а у задоволенні позовних
вимог позивача має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 99, 101,102, п.2 ст. 103, п. 4 ч. 1
ст. 104, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Сумихімпром", м.
Суми на рішення господарського суду
Сумської області від 07.07.2014 р. у справі
№ 920/934/14 задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської
області від 07.07.2014 р. у справі № 920/934/14
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду
України в м. Сумах () на
користь публічного акціонерного
товариства "Сумихімпром" (40000, м. Суми,
вул. Харківська, п/в 12, код 05766356) судовий
збір за подання апеляційної скарги в
сумі 913, 50грн.

Повний текст постанови складено та
підписано 16.10.2014 року

Головуючий суддя
Слободін М.М.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Гончар Т. В.