ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2014 року
Справа № 904/7351/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (
доповідач ),

суддів: Євстигнеєва О.С.,
Кузнецова В.О.

секретар судового засідання:
Назаренко С.

Представники сторін:

від позивача: Трепалюк О.В., довіреність
№ 010-01/7004 від 31.08.12, представник;

від відповідачів-1,2,3,4: не з'явились

Пдставник ві

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний

банк України", м. Київ
особі філії АТ „Укрексімбанк" в м.

Дніпропетровську на
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.09.2014 р.
про повернення позовної заяви,
прийнятої за результатами розгляду
справи

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний

банк України", м. Київ
особі філії АТ „Укрексімбанк"

в м. Дніпропетровську,
м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Т.Л. АВТО",

м. Київ

до відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю
„РЕКУПЕРАЦІЯ СВИНЦЮ", м.
Дніпропетровськ

до відповідача-3: Товариства з
обмеженою відповідальністю „ВЕСТА
ІНДАСТРІАЛ",

м. Дніпропетровськ

до відповідача-4: Публічного
акціонерного товариства „ВЕСТА
ДНІПРО",

м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в розмірі
18 854 979,18 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
„Державний експортно-імпортний банк
України" в особі філії АТ
„Укрексімбанк" в м. Дніпропетровську
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Т.Л. АВТО" (надалі
Відповідач-1), Товариства з обмеженою
відповідальністю „РЕКУПЕРАЦІЯ СВИНЦЮ"
(надалі Відповідач-2), Товариства з
обмеженою відповідальністю „ВЕСТА
ІНДАСТРІАЛ" (надалі Відповідач-3),
Публічного акціонерного товариства
„ВЕСТА ДНІПРО" (надалі Відповідач-4), в
якому просило суд: - стягнути солідарно
з Відповідача-1, Відповідача-2,
Відповідача-3, Відповідача-4 на користь
Позивача заборгованість за основним
боргом за Договором факторингу № 50513Y8
від 04.06.2013 р., що складається з:
простроченої заборгованості за
відступленими правами грошової вимоги
в розмірі 16 677 516,36 грн.; пені за
відступленими правами грошової вимоги
за період 04.04.2014 р. по 12.08.2014 р. у розмірі
758 909,03 грн.; 3 % річних за прострочення
виконання зобов'язання за відступленим
правом грошової вимоги за період з
29.04.2014 р. по 12.08.2014 р. в розмірі 99 143,47 грн.;
інфляційних втрат від прострочення
виконання зобов'язання за
відступленими правами грошової вимоги
за період з 29.04.2014 р. по 12.08.2014 р. в
розмірі 336 656,80 грн.; - стягнути
солідарно з Відповідача-2,
Відповідача-3, Відповідача-4 на користь
Позивача заборгованість із плати за
фінансування за Договором факторингу
№ 50513Y8 від 04.06.2013 р., що складається з:
простроченої плати за фінансування, що
діє в період після дати виконання
зобов'язання Боржником ( Відповідач-1)
за угодою, нарахованої за період з
01.05.2014 р. по 12.08.2014 р. в розмірі 959 465,53
грн.; пені за прострочення плати за
фінансування, що діє в період після
дати виконання зобов'язання Боржником
( Відповідач-1 ) за угодою, нарахована за
період з 08.04.2014 р. по 12.08.2014 р. в розмірі 17
619,03 грн.; 3% річних від простроченої
плати за фінансування, що діє в період
після дати виконання зобов'язання
Боржником ( Відповідач-1 ) за угодою,
нарахована за період з 10.06.2014 р. по 12.08.2014
р. в розмірі 2 220,37 грн.; інфляційних
втрат від прострочення плати за
фінансування, що діє в період після
дати виконання зобов'язання Боржником (
Відповідач-1 ) за угодою, нарахована за
період з 10.06.2014 р. по 12.08.2014 р. в розмірі
3 448,59 грн.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 26.09.2014 р.
у справі № 904/7351/14 зазначену позовну
заяву Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України", м.
Київ особі філії АТ „Укрексімбанк" в м.
Дніпропетровську було повернуто на
підставі п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвала мотивована тим, що в позовній
заяві не викладено обставин, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та в позові
об'єднано кілька позовних вимог, які
виникли з різних підстав, у зв'язку з
чим сумісний розгляд цих вимог значно
ускладнить вирішення спору та
перешкоджатиме з'ясуванню прав та
взаємовідносин сторін.

Не погодившись з ухвалою суду,
Позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій просить суд
скасувати ухвалу господарського суду
як прийняту с порушенням норм
процесуального права та прийняти нове
рішення, яким справу передати до
господарського суду першої інстанції,
для розгляду, оскільки вважає, що
господарський суд неправильно
застосував п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України
та без належних підстав повернув
позовну заяву.

В обґрунтування своєї апеляційної
скарги Позивач посилається на
наступне. Позивачем виконано вимоги п.
5 ч. 2 ст. 63 ГПК України та у позові
викладено обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги; зазначено
докази, що підтверджують кожну
обставину та позов; обгрунтовано
розрахунок сум, що стягуються чи
оспорюються; законодавство, на
підставі якого подається позов. В
оскаржуваній ухвалі господарський суд
одночасно посилаючись на зазначені в
позові обставини, чомусь стверджує про
їх відсутність у позові. При цьому на
стадії прийняття позовної заяви до
провадження суд вже визначає
обґрунтованість позовних вимог з
огляду на наведені Позивачем
обставини, що є неприпустимим, оскільки
вказані питання підлягають з'ясуванню
при вирішенні справи по суті. В даному
позові заявлено одну і ту саму вимогу
до всіх відповідачів - стягнення
простроченої заборгованості за
договором факторингу. Єдина
відмінність у заявленому до
Відповідача - 1 та інших Відповідачів - 2,
- 3, - 4 розмірі цієї вимоги полягає в
тому, що згідно умов договору
факторингу Відповідач - 1 зобов'язаний
сплатити на користь Позивач лише
частину цієї простроченої
заборгованості - несплачену суму
коштів за відступленими правами
грошової вимоги (основний борг) із
нарахованими на цю суму пенею,
інфляційними втратами, 3% річних згідно
ст. 625 ЦК України. В той час як з
Відповідачів - 2, - 3, - 4 Позивач просить
стягнути прострочену заборгованість
за договором факторингу, яка включає не
лише прострочену суму основного боргу,
а також заборгованість із сплати плати
за фінансування із нарахованими на ці
суми пенею, інфляційними втратами, 3 %
річних. Зобов'язання Відповідачів - 3, - 4
як поручителів Відповідача - 2 виникли
на підставі договорів поруки.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.10.2014 р. апеляційна скарга прийнята до
провадження колегією суддів у складі:
Кощеєва І. М. (головуючий ), Євстигнеєва
О. С., Бахмат Р. М.

Розпорядженням секретаря судової
палати від 27.10.2014 р., у зв'язку з
перебуванням судді Бахмат Р. М. - члена
постійно діючої колегії суддів,
визначеної наказом голови суду № 50 від
20.10.2014 року, на лікарняному, та
керуючись ст. 4 6 ГПК України, п. п. 3.1.6, 3.1.7
розділу ІІ Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого

рішенням Ради суддів України № 30 від
26.11.2010 р., наказом голови суду № 7 від
17.01.2011 р. визначена для розгляду справи
колегія суддів у складі: головуючого
судді Кощеєва І.М. (доповідач ), суддів
Євстигнеєва О.С. , Кузнецова В.О.

Представники відповідачів в
судове засідання 28.10.2014 р. не з'явились,
витребуваних судом документів не
надали, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції.

Абзацом 1 п. 3.9.2. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 визначено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

В судовому засіданні 28.10.2014 р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
Позивача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Застосування господарським судом
першої інстанції п. 3 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України є безпідставним, оскільки
судом не враховано, що звертаючись до
суду з позовом, Позивач самостійно
визначає підстави та предмет позову, а
також обставини, які, на його
суб'єктивний погляд, підтверджують
його позовні вимоги. До обставин, на
яких Позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги, відносять обставини, які
становлять предмет доказування у
справі. У предмет доказування
включають факти матеріально-правового
характеру. Доводи суду про відсутність
цих обставин у позові спростовуються
самими позовом та доданими до нього
додатками.

Так, Позивачем наведено у позові
обставини, якими на його думку,
обгрунтовуються вимоги Позивача, а
саме по тексту позову зазначено про
факти: укладення між Позивачам та
Відповідачем договору факторингу №
50513Y8 від 04.06.2013 р; здійснення Позивачем
фінансування Відповідача-2 згідно
договору факторингу під відступлення
Відповідачем-2 на користь Позивача
своїх прав грошової вимоги на оплату до
Відповідача-1 за поставлений товар за
договором купівлі-продажу №60Р-13/АКБ
від 01.08.2013 p.; визнання Відповідачем-1
дійсності обов'язку Відповідача-1 по
оплаті за відступленими правами
грошової вимоги саме на користь AT
«Укрексімбанк»; про надання
Відповідачем-2 поручительства згідно
договору факторингу за зобов'язаннями
Відповідача-1 перед Позивачем по
відступленим правам грошової вимоги;
про укладення між Позивачем та
Відповідачами - 3, - 4 договорів поруки №
№ 50513Р5, 50513Р65 в забезпечення виконання
Відповідачем-2 всіх зобов'язань за
договором факторингу, в тому числі
сплати основного боргу за
відступленими правами грошової вимоги
до Відповідача-1; про невиконання
Відповідачами - 1, - 2 своїх зобов'язань
перед Позивачем; про заявлення
Позивачем вимог по сплаті
заборгованості за договором
факторингу до Відповідачів - 1, - 2, - 3, - 4
та невиконання Відповідачами цих вимог
Позивача. Перелік додатків до позову у
позовній заяві підтверджує наведені у
позові обставини.

Тобто, Позивачем виконано вимоги п.
5 ч. 2 ст. 53 ГПК України та у позові
викладено обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги; зазначено
докази, що підтверджують кожну
обставину та позов; обгрунтовано
розрахунок сум, що стягуються чи
оспорюються; законодавство, на
підставі якого подається позов.

В оскаржуваній ухвалі
господарський суд, посилаючись на
зазначені в позові обставини,
одночасно стверджує про їх відсутність
у позові. При цьому, обґрунтованість
позовних вимог підлягає з'ясуванню при
вирішенні справи по суті.

Безпідставними є і висновки
господарського суду першої інстанції
про повернення позовної заяви без
розгляду з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 63
ГПК України в зв'язку із об'єднанням у
позові кількох позовних вимог, які
виникли з різних підстав, сумісний
розгляд яких на думку суду є
неможливим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК
України, в одній позовній заяві може
бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних
між собою підставою виникнення або
поданими доказами. Під вимогою
розуміється матеріально-правова
вимога, тобто предмет позову, який
являє собою одночасно спосіб захисту
порушеного права. Підстава позову - це
фактичні обставини, на яких
ґрунтується вимога позивача. Отже,
вимоги повинні випливати з тих самих
фактичних обставин, на яких
ґрунтуються ці вимоги.

Доказами в господарському
судочинстві є будь-які відомості,
отримані у визначеному законом
порядку, на підставі яких суд
установлює наявність або відсутність
обставин, на яких обґрунтовуються
вимоги і заперечення осіб, що беруть
участь у справі, та інші обставини, які
мають значення для правильного
розгляду справи.

Отже, можливо об'єднати вимоги, якщо
обставини, на яких вони ґрунтуються,
підтверджуються тими самими доказами.
Позивач має право об'єднати в одній
позовній заяві не лише вимоги до одного
відповідача, а й вимоги до кількох
відповідачів за умови, що ці вимоги
пов'язані між собою підставами
виникнення або доказами, що
підтверджують ці вимоги.

В даному позові заявлено одну і ту
саму вимогу до всіх відповідачів -
стягнення простроченої заборгованості
за договором факторингу. Як вбачається
з позовної заяви, єдина відмінність у
заявленому до Відповідача - 1 та інших
Відповідачів - 2, - 3, - 4 розмірі цієї
вимоги полягає в тому, що згідно умов
договору факторингу Відповідач - 1
зобов'язаний сплатити на користь
Позивач лише частину цієї простроченої
заборгованості - несплачену суму
коштів за відступленими правами
грошової вимоги ( основний борг ) із
нарахованими на цю суму пенею,
інфляційними втратами, 3% річних згідно
ст. 625 ЦК України. В той час як з
Відповідачів - 2, - 3, - 4 Позивач просить
стягнути прострочену заборгованість
за договором факторингу, яка включає не
лише прострочену суму основного боргу,
а також заборгованість із сплати плати
за фінансування із нарахованими на ці
суми пенею, інфляційними втратами, 3 %
річних. Той факт, що зобов'язання
Відповідачів - 3, - 4 як поручителів
Відповідача - 2 виникли на підставі
договорів поруки, не свідчить про різні
підстави виникнення цих вимог,
оскільки зобов'язання поручителя є
похідними від основного зобов'язання,
визначеного договору факторингу,
Відповідачі - 3, - 4 не несуть окремих,
відмінних від основного, зобов'язань
перед Позивачем. Інститут
поручительства полягає в тому, що
Кредитор має право заявити одну і ту ж
саму вимогу за основним зобов'язанням,
забезпеченим порукою, до боржника або
поручителя, або заявити цю вимогу
одночасно до боржника та поручителя як
солідарних боржників.

Ст. 106 ГПК України передбачено
оскарження в апеляційному порядку,
зокрема, ухвали про повернення
позовної заяви без розгляду.
Апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Також, відповідно до ст. 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є порушення або неправильне
застосування норм матеріального,
процесуального права; а також неповне
з`ясування обставин, що мають значення
для справи; їх недоведеність,
невідповідність висновків, викладених
в рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи. При цьому
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

З огляду на викладене, оскаржувана
ухвала підлягає скасуванню, а позовна
заява - направленню до господарського
суду зі стадії прийняття до
провадження, через не надання
апелянтом до апеляційної скарги
оригіналів позовних матеріалів.

Суду першої інстанції здійснити
розподіл сум судового збору,
пов'язаного з розглядом цієї
апеляційної скарги, за результатами
розгляду ним справи, згідно із
загальними правилами ст. 49 ГПК України (
Інформаційний лист Вищого
господарського суду України № 01-06/704/2012
від 23.05.2012 р. "Про деякі питання практики
застосування Закону України "Про
судовий збір" ).

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України", м.
Київ особі філії АТ „Укрексімбанк" в м.
Дніпропетровську у справі № 904/7351/14 -
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 26.09.2014
року у справі № 904/7351/14 про повернення
позовної заяви - скасувати.

Позовну заяву Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України", м.
Київ особі філії АТ „Укрексімбанк" в м.
Дніпропетровську про стягнення
заборгованості в розмірі 18 854 979,18 грн.
направити до господарського суду
Дніпропетровської області зі стадії
прийняття до провадження.

Господарському суду Дніпропетровської
області здійснити розподіл сум
судового збору, пов'язаного з розглядом
цієї апеляційної скарги, за
результатами розгляду ним справи,
згідно із загальними правилами статті
49 Господарського процесуального
кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
через Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у двадцятиденний
строк.

Головуючий суддя
І.М.Кощеєв

Суддя
О.С. Євстигнеєв

Суддя
В.О. Кузнецов