ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2014 р.
Справа №917/1690/14

за позовом Дочірнього підприємства
"Укравтогаз" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" в особі
Регіонального виробничого управління
"Харківавтогаз" Дочірнього
підприємства "Укравтогаз" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", пров. Інженерний-1а, м.Харків,
61145

до Публічного акціонерного товариства
"Комсомольське автотранспортне
підприємство 15347", вул.Портова-11,
м.Комсомольськ, Полтавська область,39800

про стягнення грошових коштів

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: Михайлов-Абрахімов Р.Г.

від відповідача: представник не
з'явився

У судовому засіданні 14.10.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за Договором №16-Х про
купівлю-продаж стиснутого природного
газу від 01.06.2010р. у розмірі 79448,58грн., у
т.ч. 67687,70грн. - сума основного боргу,
8278,21грн. - інфляційні нарахування,
3482,67грн. - 3% річних

11.09.2014р. за вхід. №11734 від позивача
надійшла заява про зменшення позовних
вимог, в якій позивач просить суд
стягнути з відповідача 77790,81грн., у т.ч.
65000,00грн. - сума основного боргу, 9039,40грн.
- інфляційні нарахування,3751,41грн. - 3%
річних.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ
від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір.

З урахуванням поданої позивачем заяви
про зменшення розміру позовних вимог,
судом розглядаються вимоги про
стягнення 65000,00грн. - сума основного
боргу, 9039,40грн. - інфляційні
нарахування,3751,41грн. - 3% річних

Відповідач представництво у судове
засідання вдруге не забезпечив, вимог
суду (п. 5 ухвали від 18.08.2014р. про
порушення провадження у даній справі
та п. 3 ухвали від 11.09.2014 р. про
відкладення розгляду даної справи) не
виконав, причин щодо цього суду не
повідомив. Останній відповідно до пп.
3.9.1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" був належним чином та
завчасно повідомлений про дату, час і
місце проведення судового засідання,
про що свідчать повідомлення про
вручення поштового відправлення -
вказаних ухвал суду.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для
вирішення спору доказів наявних в
матеріалах справи достатньо для
розгляду справи, а неявка відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті,
то справа розглядається без участі
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
всебічно, повно та об'єктивно
дослідивши і оцінивши подані позивачем
докази, на які він посилався як на
підставу своїх вимог, заслухавши
представника позивача, суд, встановив:

01.06.2010 року між Дочірнім підприємством
«Укравтогаз» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»
(Продавець, Позивач), в особі РВУ
«Харківавтогаз» ДП «Укравтогаз»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз Україна» та Публічним
акціонерним товариством
«Комсомольське автотранспортне
підприємство № 15347» (Покупець,
Відповідач) було укладено договір № 16-Х
про купівлю-продаж стиснутого
природного газу.

Відкрите акціонерне товариство
«Комсомольське автотранспортне
підприємство №15347» змінило назву на
Публічне акціонерне товариство
«Комсомольське автотранспортне
підприємство №15347», що підтверджується
листом № 148 від 24.06.2014 року.

В пункті 1.1. розділу 1 «Предмет
договору» договору №16-Х від 01.06.2010 року
вказано, що «Продавець зобов'язується
здійснювати реалізацію стисненого
природного газу за безготівковим
розрахунком в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі, а Покупець
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі, прийняти і
оплатити стиснений природний газ як
моторне паливо».

Розділ 2 «Умови та порядок реалізації
стисненого природного газу» п.2.1
договору №16-Х від 01.06.2010 року
передбачає «Реалізація стисненого
природного газу відбувається шляхом
заправки автомобілів Покупця згідно зі
списком (додаток 1 до договору) в мережі
автомобільних газонаповнювальних
компресорних станцій Продавця».

За умовами вище згаданого договору №
16-Х від 01.06.2010р., а саме Розділу 4
«Порядок розрахунків» п.4.1. «Покупець
здійснює оплату за стиснений природний
газ у безготівковій формі на умовах 100%
передплати на поточний рахунок
Продавця. Датою здійснення передплати
вважається дата зарахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок
Продавця».

Позивач виконав свої зобов'язання за
договором №16-Х від 01.06.2010 року та
відпустив Відповідачу товар стиснений
природний газ, що підтверджується
актом здачі-прийняття стисненого
природного газу № 557 від 31.10.2012 року на
суму-94 525 гривень 20 копійок.

Відповідач 31.10.2012 року отримавши
стиснений природний газ від Позивача
на суму 94 525 гривень 20 копійок
своєчасно розрахунок з Позивачем в
повному обсязі не провів, в наслідок
чого у Відповідача виникла
заборгованість на суму - 65000,00грн., чим
Відповідач порушив умови договору №16-Х
від 01.06.2010 року та норми діючого
законодавства України.

Підтвердженням порушення умов
договору Відповідачем є підписаний
акт звірки від 20.06.2014 року, де
Відповідач засвідчив, що сума
заборгованості Відповідача за
отриманий природний газ перед
Позивачем становить - 67 687 (шістдесят
сім тисяч шістсот вісімдесят сім)
гривень 70 копійок.

Позивач заявив лист вимогу №1032-24/10 від
12.06.2013 року та претензії №54-24/10 від
16.01.2014 року та № 753-24/07 від 20.05.2014 року до
Відповідача про порушення грошового
зобов'язання, які Відповідачем були
отримані, та у відповідь було
направлено на адресу Позивача
гарантійні листи за №19 від 07.02.2014 року
та №120 від 24.05.2014 року про зобов'язання
погашення заборгованості.

05.05.2014 року за вихідним номером 657-24/07
Позивач направив лист запит
Відповідачу чи підтверджує, Відповідач
що визнає грошові вимоги Позивача на
суму - 87 687,70 гривень. Відповідач визнав
станом на 15.05.2014 року свою
заборгованість перед Позивачем в
розмірі - 72 687,70грн.

Позивач листом № 999-24/08 від 24.05.2014 року
направив Відповідачу оригінал рахунку
№ 207 від 23.06.2014 року для погашення
заборгованості та проведення повного
розрахунку. Відповідач отримав рахунок
про що свідчить повідомлення про
отримання та опис листа з квитанцію на
відправлення листа № 999-24/08 від 24.05.2014
року

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та в
установлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною першою ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п.7.1 Розділу 7 «За
невиконання або не належне виконання
зобов'язань по Договору Сторони несуть
майнову відповідальність у
відповідності з діючим законодавством
України».

Зважаючи на вимоги п.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, відповідальність за
невиконаня грошових зобов'язань
передбачена в розмірі 3% річних від
несплаченої суми, та в розмірі
компенсації збитків від інфляції за
кожний день прострочення оплати.

Так, сума 3% річних за період з 31.10.2012
року по 10.09.2014 року складає - 3 751,41грн., а
збитки від інфляції, відповідно до
офіційно встановлених індексів
споживчих цін в Україні за період з
31.10.2012 року по 10.09.2014 року становлять
9039,40грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Дослідивши та оцінивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно повно
та об'єктивно за своїм внутрішнім
переконанням оцінивши всі обставин
справи в їх сукупності, суд дійшов
висновку про задоволення позову
повністю.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комсомольське
автотранспортне підприємство №15347»
(39803, Полтавська область, м.
Комсомольськ, вул. Портова, 11, р/р
4001, в ПАТ «Полтавабанк» м.
Комсомольськ, МФО 331489, )
на користь Дочірнього підприємства
«Укравтогаз» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (03134, м.
Київ, вул. Григоровича-Барського, 2, ) заборгованість за
Договором №16-Х про купівлю-продаж
стиснутого природного газу від 01.06.2010р.,
а саме - 65000,00грн. - суму основного боргу,
3% річних за період з 31.10.2012 року по
10.09.2014 року у розмірі - 3 751,41грн., та
збитки від інфляції за період з 31.10.2012
року по 10.09.2014 року у розмірі - 9039,40грн.,
а також судовий збір у розмірі 1827,00грн.

Видати наказ з набранням цим рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 15.10.2014р.

Суддя
Кльопов І.Г.