ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.10.14р. Справа № 904/7144/14

За позовом Компанії "Камелі Бізнес ЛТД",
м. Вікторія, Мае, Республіки
Сейшельські острови

до відповідача-1: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АКТИВ-АГРО", м.
Дніпропетровськ

відповідача-2: Публічного
акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ
ДНІПРО", м. Дніпропетровськ

про визнання кредитного договору
недійсним

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Заєць П.Л.,
довіреність № 127 від 22.07.2013 р.

Суть спору:

Компанія "Камелі Бізнес ЛТД" (далі -
позивач) звернулася до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АКТИВ-АГРО" (далі -
відповідач-1) та до Публічного
акціонерного товариства "БАНК КРЕДИТ
ДНІПРО" (далі - відповідач-2) про
визнання недійсним кредитного
договору № 120613/1-КЛН від 12.06.2013
року, укладеного між відповідачем-1 та
відповідачем-2 та витрати на оплату
судового збору покласти на
відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається те, що рішення прийнятті
відносно укладання кредитного
договору та укладання
забезпечувальних договорів на його
виконання, прийняті особами без
достатніх на те повноважень, оскільки
повноваження були передані позивачу на
підставі рішення, викладеного у
протоколі № 22/01/13 від 22.01.2013 р. тож, за
відсутності згоди вищого органу
управління товариства, виконавчий
орган, в особі керівника, не мав
повноважень на укладання кредитного
договору № 120613/1-КЛН від 12.06.2013 року.

Представник позивача у судові
засідання не з'явився, про місце, дату
та час судового засідання повідомлений
належним чином.

Представник відповідача-1 у судове
засідання 23.10.2014 р. не з'явився, до суду
надав заяву про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з відрядженням
повноважного представника
відповідача-1.

Клопотання відповідача-1 про
відкладення розгляду справи не
підлягає задоволенню, оскільки
відповідач, як юридична особа був
повідомлений належним чином про час та
місце розгляду справи та, відповідно до
ст. 28 ГПК України надання повноважень
на представництво інтересів сторони у
процесі не обмежено будь-яким певним
колом осіб.

Відповідно до абзацу п'ятого підпункту
3.6. пункту 3 Роз'яснень Президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.97р. N
02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) господарський суд
з урахуванням обставин конкретної
справи може не брати до уваги доводи
учасника судового процесу -
підприємства, установи, організації,
іншої юридичної особи, державного чи
іншого органу щодо відкладення
розгляду справи у зв'язку з відсутністю
його представника (з причин, пов'язаних
з відпусткою, хворобою, службовим
відрядженням, участю в іншому судовому
засіданні і т.п.). При цьому
господарський суд виходить з того, що у
відповідних випадках такий учасник
судового процесу не позбавлений права
і можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою-четвертою статті 28
ГПК, з числа як своїх працівників, так і
осіб, не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника відповідачем не
доведена.

Крім того, відкладення розгляду справи
є правом, а не обов'язком суду, якщо суд
дійде висновку про можливість
вирішення спору в даному судовому
засіданні.

Статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

За таких обставин, господарський суд
вважає, що позивач та відповідач-1 не
скористався своїм правом на участь
представника у судовому засіданні.

Представник відповідача-2 у судових
засіданнях заперечував проти позовних
вимог, з підстав викладених у відзиві
на позовну заяву.

Згідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

При розгляді справи судом досліджені
письмові докази, що містяться в
матеріалах справи.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 18.09.2014 р.
по справі № 904/7144/14 порушено
провадження і розгляд справи
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 07.10.2014 р.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 07.10.2014 р.
розгляд справи відкладено на 23.10.2014 р.

В порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 23.10.2014 р. оголошені
вступна та резолютивна частини
судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
відповідачів-1,-2, оцінивши надані
докази в їх сукупності, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "АКТИВ-АГРО"
(позичальник) та Публічним акціонерним
товариством "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (банк)
укладений Кредитний договір № 120613/1-КЛН
(надалі - Договір) за умовами п. 1.1. якого
банк відкриває позичальнику не
відновлювану кредитну лінію в
іноземній валюті з лімітом
кредитування у сумі 6 000 000, 00 доларів
США. Позичальник зобов'язується
повернути кредити, отримані в межах в
межах кредитної лінії, не пізніше 01
грудня 2013 року та сплатити проценти за
користування кредитами, на умовах
передбачених цим Договором.

Кредити надаються на наступні цілі:
поповнення обігових коштів (п. 1.2.
Договору).

Згідно умов п. 1.4. Договору процентна
ставка за користування кредитами за
цим Договором встановлюється у розмірі
13% процентів річних за користування
кредитними ресурсами.

Відповідно до п. 1.5. Договору основним
забезпеченням своєчасного погашення
кредитів, наданих за цим Договором,
сплатити процентів та пені є:

1.5.1 Порука фізичної особи - ОСОБА_4,
згідно Договору поруки № 120613/1-П від
12.06.2013 р.

1.5.2. Порука фізичної особи - ОСОБА_5,
згідно Договору поруки № 120613/4-П від
12.06.2013 р.

Цей Договір набуває чинності з моменту
його підписання обома сторонами і діє
до закінчення строку зазначеного в п.
1.1. цього Договору, а в невиконаній
частині - до повного виконання
зобов'язань сторонами за цим Договором
(п. 5.1. Договору).

Як зазначає позивач у позові, Компанія
"Камелі Бізнес ЛТД" набула
корпоративних прав Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АКТИВ-АГРО" відповідно до протоколу №
22/01/13 Загальних зборів Учасників ТОВ
"АКТИВ-АГРО" від 22.01.2013 року.

Учасники ТОВ "АКТИВ-АГРО" ОСОБА_4 (49 %) та
ОСОБА_5 (51 %) прийняли до складу
Учасників Компанію "Камелі Бізнес ЛТД"
та передали їй свої частки
корпоративних прав на підставі
договорів купівлі-продажу № 1, № 2 від
22.01.2013 р. також позивачем зазначено, що
учасники ТОВ "АКТИВ-АГРО" ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 виявили та реалізували своє
бажання вийти зі складу учасників, тому
Товариство з обмеженою
відповідальністю "АКТИВ-АГРО" в особі
керівника не мало повноважень на
укладення Кредитний договір №
120613/1-КЛН від 12.06.2013 р.

Таким чином, позивач звернувся з
вимогою про визнання Кредитного
договору № 120613/1-КЛН від
12.06.2013 р. недійсним, що є причиною
виникнення спору.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203, Цивільного кодексу України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства. Особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або інших сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків,

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу
України, відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.ст. 638, 639 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.

Кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі (ч. 2 ст.
345 Господарського кодексу України),
тобто даний Кредитний договір є
договором, для якого письмова форма є
обов'язковою.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Статтею 1055 Цивільного кодексу України
передбачено, що кредитний договір
укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Статтею 180 Господарського кодексу
України встановлено, що зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Відповідно до положень Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", вирішуючи спір
про визнання договору недійсним,
господарський суд має встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання договору (його
частини) недійсним і настання
відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту договору вимогам
закону, додержання встановленої форми
договору; правоздатність сторін за
договором; у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, що
при отримані кредиту у ПАТ "БАНК КРЕДИТ
ДНІПРО" позичальником - ТОВ "АКТИВ-АГРО"
була надано ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО"
оригінал протоколу № 196/3 загальних
зборів від 14.05.2013 р. на яких було
ухвалено отримати кредит у ПАТ "БАНК
КРЕДИТ ДНІПРО" у сумі 13 500 000 доларів
США. Уповноважити директора (ОСОБА_4.) на
підписання кредитного договору,
договорів поруки. Рішення було
прийнято на підставі присутності
учасників ТОВ "АКТИВ-АГРО" ОСОБА_5 51
голос та ОСОБА_4 49 голосів, що складає 100
%.

Зокрема, ТОВ "АКТИВ-АГРО" було надано
ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" протокол
загальних зборів за участю ОСОБА_5 51
голос та ОСОБА_4 49 голосів про ухвалення
рішення щодо пролонгації кредитного
договору № 120613/2-КЛН від 12.06.2013 р.
укладеного між ТОВ "АКТИВ-АГРО" та ПАТ
"БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" у сумі 2
000 000 доларів США на строк до 20.03.2014 р.

Відповідно до витягу з Державного
реєстру обтяжень рухомого майна з 2010
року терміном дії до 2015 року є
обтяження на частку корпоративних прав
ТОВ "АКТИВ-АГРО" ОСОБА_5 51 % та ОСОБА_4 49 %
та заборонено їх відчужувати.

Станом на січень 2013 року існувала
заборона на відчуження корпоративних
прав ТОВ "АКТИВ-АГРО" до матеріалів
справи долучений протокол № 194 від
16.04.2013 року загальних зборів Учасників,
тобто ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про прийняття
рішення про продовження строку дії
кредитного договору та в свою чергу
продовження строку договорів які
забезпечують його виконання, зокрема
договір застави корпоративних прав.

Таким чином, зміст Кредитного договору
№ 120613/1-КЛН від 12.06.2014 р., укладеного між
ТОВ "АКТИВ-АГРО" та ПАТ "БАНК КРЕДИТ
ДНІПРО", свідчить про те, що при
укладенні договору, сторонами було
дотримано всі передбачені
законодавством істотні умови договору,
котрі були обумовлені згодою сторін, як
узгоджені сторонами, так і прийняті
ними як обов'язкові умови договору.

Вказаний договір не суперечить вимогам
чинного законодавства та моральним
засадам суспільства, особи, які вчинили
правочин, мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності і їх
волевиявлення було вільним і
відповідало їх внутрішній волі,
правочин спрямовано на настання
правових наслідків.

Таким чином, суд вважає доводи
позивача викладені у позовній заяві
безпідставними, не доведеними та
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню з підстав
наведених судом з вищевикладеного, а
тому суд відмовляє в задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст. 1 та ст. 2
Господарського процесуального кодексу
України правом на звернення до
господарського суду за захистом
порушеного права або охоронюваного
законом інтересу наділені
підприємства та організації, права та
інтереси яких дійсно порушені.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги поданими суду доказами.
Обов'язок доказування згідно зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України покладено на сторони, кожна з
яких повинна довести ті обставини на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги необґрунтовані,
безпідставні та такі, що до задоволення
не підлягають.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір по справі слід віднести на
позивача, оскільки в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, ст.ст.
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Суддя
І.А.
Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України "28 " жовтня 2014 р.