ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
Рішення

14.10.2014 р.
Справа № 907/749/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства Комерційний банк
„Приватбанк", м.
Дніпропетровськ

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Тячів

про стягнення 29 621 грн. 84 коп., в тому
числі 17 596 грн. 82 коп. заборгованості за
кредитом, 7 531 грн. 44 коп. заборгованості
по відсоткам за користування кредитом,
2 593 грн. 14 коп. пені та 1 900 грн. 44 коп.
заборгованості по комісії,

Суддя господарського суду - Пригара Л.І.

представники:

Позивача - Баблюк О.Б., юрисконсульт,
довіреність № 5209-0 від 15.11.2013 року

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Приватним акціонерним
товариством Комерційний банк
„Приватбанк", м. Дніпропетровськ
заявлено позов до відповідача Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2, м. Тячів про
стягнення 29 621 грн. 84 коп., в тому числі 17
596 грн. 82 коп. заборгованості за
кредитом, 7 531 грн. 44 коп. заборгованості
по відсоткам за користування кредитом,
2 593 грн. 14 коп. пені та 1 900 грн. 44
коп. заборгованості по комісії.

Представник позивача просить суд
задоволити позов в повному обсязі,
обґрунтовуючи позовні вимоги доданими
до матеріалів справи документальними
доказами, зокрема стверджує, що
відповідач своєчасно не виконав звої
зобов'язання згідно умов договору
банківського обслуговування б/н від
19.11.2012 року, а саме неповерненням
грошових коштів в межах наданого
кредитного ліміту, несплатою відсотків
за користування кредитом та комісії за
користування кредитом. Крім того,
позивач просить стягнути з відповідача
2 593 грн. 14 коп. пені (п. 3.18.5.1. Умов)

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи (ухвала суду про порушення
провадження у справі від 01.08.2014 року,
ухвали суду про відкладення розгляду
справи від 15.08.2014 року, від 29.08.2014 року та
від 30.09.2014 року надіслані на адресу
відповідачу, зазначену в позовній
заяві, повідомлення про вручення
ухвали від 01.08.2014 року долучено до
матеріалів справи), у судові засідання
15.08.2014 року, 29.08.2014 року, 30.09.2014 року та
14.10.2014 року явку уповноваженого
представника не забезпечив,
витребувані ухвалами суду документи не
подав, причини невиконання вимог ухвал
суду не повідомив. Із заявами,
клопотаннями до суду не звертався.

Позивачем подано до матеріалів справи
Витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, з якого вбачається, що
станом на 06.08.2014 року Фізична особа -
підприємець ОСОБА_2, зареєстрований як
фізична особа - підприємець, який
знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Таким чином, місцезнаходження
відповідача за адресою, вказаною
позивачем у позовній заяві і на яку
позивач скерував копію позовної заяви
з доданими до неї документами, а суд
ухвали по справі від 01.08.2014 року, від
15.08.2014 року, від 29.08.2014 року та від 30.09.2014
року - відповідає місцезнаходженню
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
відомості про яке містить Єдиний
державний реєстр юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 із наступними змінами та
доповненнями, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку
або повернуто з посиланням на
відсутність (вибуття) адресата, відмову
від одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищевикладене у
відповідності до приписів ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та п. 3.9.2. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 (із змінами і
доповненнями) у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї
із сторін, справа може бути розглянута
без їх участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню, а тому відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 6 Конвенція про захист
прав людини та основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі представника
відповідача за наявними у справі
матеріалами, яких достатньо для
встановлення обставин і вирішення
спору по суті.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представника позивача,

суд встановив:

19 листопада 2012 року Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 (відповідачем) було
підписано заяву про відкриття
поточного рахунку. Згідно заяви
відповідач приєднався до „Умов та
правил надання банківських послуг" та
тарифів банку (позивача), які разом із
заявою про відкриття поточного рахунку
складають договір банківського
обслуговування б/н від 19.11.2012 року.

Пунктом 3.18.1.16 Умов встановлено, що при
укладанні договорів і угод, чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
клієнта до „Умов і правил надання
банківських послуг" (або у формі „Заяви
про відкриття поточного рахунку та
картки із зразками підписів і відбитка
печатки" або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт -
банк/інтернет клієнт - банк, або у формі
обміну паперовою або електронною
інформацією, або в будь - якій іншій
формі), банк і клієнт допускають
використання підписів клієнта у
вигляді електронно - цифрового підпису
та/або підтвердження через пароль,
спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом „першого" підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладання договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до умов договору
банківського обслуговування б/н від
19.11.2012 року банк (позивач) взяв на себе
зобов'язання встановити відповідачеві
кредитний ліміт на поточний рахунок №
НОМЕР_2 в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку та клієнта (відповідача)
(системи клієнт - банк, Інтернет клієнт
банк, sms - повідомлення або інших), що
визначено та врегульовано „Умовами та
правила надання банківських послуг", а
відповідач взяв на себе зобов'язання
повернути отримані грошові кошти
згідно умов договору, сплатити
відсотки та винагороду за користування
кредитними коштами.

Згідно п. 3.18.1.1. Умов кредитний ліміт на
поточний рахунок надається на
поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту банк повідомляє клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банка та клієнта. Кредит
надається в обмін на зобов'язання
клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди (п. 3.18.1.3 Умов).

Відповідно до п. 3.18.1.8 Умов проведення
платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до „Умов і правил
надання банківських послуг" (або у
формі „Заяви про відкриття поточного
рахунку та картки із зразками підписів
і відбитка печатки" або у формі
авторизації кредитної угоди в системах
клієнт - банк/інтернет, клієнт - банк,
або у формі обміну паперовою або
електронною інформацією, або в
будь-якій іншій формі - „Угода").

Пунктом 3.18.1.6. Умов сторони погодили, що
ліміт може бути змінений банком в
односторонньому порядку,
передбаченому Умовами, у разі зниження
надходжень грошових коштів на поточний
рахунок або настання інших факторів,
передбачених внутрішніми нормативними
документами банку. Підписавши угоду,
клієнт висловлює свою згоду на те, що
зміна ліміту проводиться банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи клієнт
- банк, інтернет клієнт банк, sms -
повідомлення або інших).

Розділом 3.18.4. Умов встановлено, що за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку клієнта при закритті
банківського дня клієнт виплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка). За
період користування кредитом з моменту
виникнення дебетового сальдо до дати
обнулення дебетового сальдо в одну з
дат з наступного 20-го до 25-го числа
місяця, розрахунок процентів
здійснюється за процентною ставкою в
розмірі 0% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. При
необнуленні дебетового сальдо в одну з
дат періоду, в якому дебетове сальдо
підлягає обнуленню, протягом 90 днів з
останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебетове сальдо підлягало
обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні клієнтом
будь - якого з грошового зобов'язання
клієнт сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 48%
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості.

У разі порушення клієнтом будь - якого з
грошових зобов'язань і при реалізації
права банку на встановлення іншого
строку повернення кредиту,
передбаченого „Умовами і правилами
надання банківських послуг", клієнт
сплачує банку пеню у розмірі 0,1315% від
суми залишку непогашеної
заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
з дня, наступного за датою порушення
зобов'язань. Під „непогашенням
кредиту" мається на увазі не виникнення
на поточному рахунку нульового
дебетового сальдо при закритті
банківського дня. Клієнт сплачує банку
винагороду (комісію) за використання
ліміту 1-го числа кожного місяця в
розмірі 0,9% від суми максимального
сальдо кредиту, що існував на кінець
банківського дня за попередній місяць.
При несплаті винагороди, відсотків у
відповідні дати сплати, вони
вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.18.2.3.4. Умов банк має
право при порушенні клієнтом будь -
якого із зобов'язань, передбаченого
Умовами, змінити умови кредитування -
вимагати від клієнта дострокового
повернення кредиту, сплати відсотків
за його користування, виконання інших
зобов'язань за кредитом в повному
обсязі.

Позивач свої договірні зобов'язання
щодо надання позичальнику
(відповідачу) кредиту (встановлення
кредитного ліміту) відповідно до умов
договору банківського обслуговування
б/н від 19.11.2012 року виконав в повному
обсязі, що підтверджується витягом з
відомості руху коштів по рахунку
боржника (НОМЕР_2).

Проте, всупереч існуючим зобов'язанням
за договором банківського
обслуговування, відповідач не виконав
належним чином умови договору
банківського обслуговування, що за
таких обставин є порушенням п. 3.18.1.3.
Умов, яке призвело до обґрунтованого
нарахування банком відсотків за
користування кредитними коштами за
ставкою 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості та комісії
за користування лімітом.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем взятих на себе згідно
договору банківського обслуговування
б/н від 19.11.2012 року зобов'язань, виникла
заборгованість, яка станом на 13.05.2014
року склала: 17 596 грн. 82 коп.
заборгованості за кредитом, 7 531 грн. 44
коп. заборгованості по відсоткам за
користування кредитом та 1 900 грн. 44 коп.
заборгованості по комісії.

Як вбачається із матеріалів справи,
заборгованість відповідача станом на
день розгляду справи становить: 17 596
грн. 82 коп. заборгованості за кредитом, 7
531 грн. 44 коп. заборгованості по
відсоткам за користування кредитом та 1
900 грн. 44 коп. заборгованості по комісії
підтверджена матеріалами справи,
відповідачем не спростована.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із абзацом 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного
кодексу України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти) у
такій самій сумі, в строк та в порядку,
що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Крім того, порушення відповідачем
зобов'язань згідно приписів ст. 193
Господарського кодексу України є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
ст. 230 Господарського кодексу України,
іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 1050 Цивільного кодексу
України, як спеціальної норми закону,
яка встановлює наслідки при порушенні
умов кредитних зобов'язань,
передбачено, що боржник, який не
повернув своєчасно кредитні кошти,
зобов'язаний сплатити кредитору
неустойку.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

В свою чергу п. 3.18.5.1. Умов встановлено,
що при порушенні клієнтом будь - якого
із зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3 Умов,
термінів повернення кредиту,
передбачених п.п. 3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4,
винагороди, передбаченої п.п.
3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 клієнт сплачує
банку за кожний випадок порушення пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період, за який
сплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, - нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, відповідно до п. 3.18.5.4 Умов -
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань,
передбаченої п.п. 3.18.0.5.1., 3.18.5.2., 3.18.5.3,
здійснюється протягом З (трьох) років з
дня, коли відповідне зобов'язання мало
бути виконано клієнтом.

Таким чином, позивач правомірно
просить стягнути з відповідача пеню за
прострочення строку повернення
кредиту у розмірі 2 593 грн. 14 коп. за
період з 01.07.2013 року по 13.05.2014 року
(розгорнутий розрахунок пені міститься
у матеріалах справи), підлягає
стягненню з відповідача.

З огляду на наведене, суд вважає вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
29 621 грн. 84 коп., в тому числі 17 596 грн. 82
коп. заборгованості за кредитом, 7 531
грн. 44 коп. заборгованості по відсоткам
за користування кредитом, 2 593 грн. 14
коп. пені та 1 900 грн. 44 коп.
заборгованості по комісії,
документально доведеними та
обґрунтованими, відповідачем не
спростовані. Таким чином, позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, викладених позивачем, не
надав.

Судові витрати підлягають віднесенню
на відповідача у відповідності до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України у розмірі 1 827 грн. на
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України,

СУД ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
„Приватбанк", м. Дніпропетровськ, вул.
Набережна Перемоги, буд. 50 (код ЄДРЮОФОП
14360570) суму 29 621 (Двадцять дев'ять тисяч
шістсот двадцять одна гривень) грн. 84
коп., в тому числі 17 596 (Сімнадцять тисяч
п'ятсот дев'яносто шість гривень) грн. 82
коп. заборгованості за кредитом, 7 531
(Сім тисяч п'ятсот тридцять одна
гривень) грн. 44 коп. заборгованості по
відсоткам за користування кредитом, 2 593
(Дві тисячі п'ятсот дев'яносто три
гривень) грн. 14 коп. пені та 1 900 (Одна
тисяча дев'ятсот гривень) грн. 44 коп.
заборгованості по комісії, а також суму
1 827 (Одна тисяча вісімсот двадцять сім
гривень) грн. на відшкодування витрат
по сплаті судового збору.

3. Рішення набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 20.10.2014 року

Суддя
Пригара Л.І.