КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2014 р. Справа№ 910/8725/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_2 (паспорт серії
НОМЕР_1, виданий Золотоніським МРВ УМВС
України в Черкаській області від 19.11.1996
р.)

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3

на рішення господарського суду
Київської області від 15.07.2014 р.

у справі №910/8725/14 (суддя Карпечкін Т.П.)

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення суми

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовною заявою до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості з орендної плати у
розмірі 48000,00 грн.

Рішенням господарського суду
Київської області від 15.07.2014 р. позовні
вимоги задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 48000,00 грн. боргу та 1827,00 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вказане рішення та прийняти
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що
рішення суду першої інстанції прийнято
з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Позивача в судовому засіданні проти
доводів апеляційної скарги
заперечував, просив відмовити в її
задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився про причини
неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
містяться докази належного
повідомлення всіх учасників судового
процесу про час та місце проведення
судового засідання по розгляду
апеляційної скарги, а строки розгляду
апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК
України, колегія суддів, вважає
можливим здійснити перевірку рішення
суду першої інстанції у даній справі в
апеляційному порядку за наявними
матеріалами справи та без участі
представника відповідача.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від
07.10.2014 р. явка сторін у судове засідання
обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, апеляційний
господарський суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України
без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

01.12.2011 р. між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2
(орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (орендар) був
укладений Договір оренди нежитлового
приміщення № 1 від 01.12.2011 р.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору,
орендодавець зобов'язується передати
орендарю в тимчасове платне володіння
та користування нежиле приміщення,
зазначене у п. 1.2 договору з наявним у
нього обладнанням, а орендар
зобов'язується прийняти його,
своєчасно та у повному обсязі
сплачувати орендодавцеві орендну
плату і по закінченні строку оренди
повернути зазначене приміщення та
обладнання орендодавцю.

Згідно п. 1.2 договору, орендодавець
передає в оренду нежиле приміщення
загальною площею 200 квадратних метрів,
загальною вартістю 720000 грн. без ПДВ, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (надалі
- приміщення), з наявним у ньому
обладнанням (надалі - майно), склад,
перелік та вартість якого визначені в
акті приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 2.1 договору, приміщення
передається орендареві строком на один
рік, починаючи з моменту підписання
сторонами даного договору.

Порядок сплати орендних платежів
передбачений розділом 4 договору, в
якому зазначено, що місячна орендна
плата становить 4000 грн. і сплачується
орендарем готівкою в гривнях,
щомісячно авансовим платежем до 5 числа
кожного місяця згідно виставлених
рахунків (або протягом 5 днів з моменту
отримання рахунку-фактури від
орендодавця). Орендодавець може надати
банківський рахунок, про який він
повідомляє орендаря у письмовій формі
не пізніше ніж за 10-ть днів до дати
здійснення відповідного платежу.

Пункт 5.1 договору передбачає обов'язок
орендодавця передати орендарю
приміщення за актом приймання-передачі
у строк не пізніше 2-х банківських днів,
починаючи з дня підписання договору.

Пунктом 11.8 договору встановлено, що
договір вступає в силу після
підписання його сторонами та передачі
приміщення і майна по акту
приймання-передачі і діє з 01.12.2011 року
по 28.11.2012 року.

В обгрунтування своїх позовних вимог
позивач стверджує, що на виконання
зобов'язань за договором, відповідачу
було передано нежиле приміщення, що є
об'єктом оренди та знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 за актом
приймання-передачі нежилого
приміщення № 1 від 01.12.2011 року. Даний
факт відповідачем в ході розгляду
справи не заперечено і не спростовано
(копія акта прийиання-передачі наявна в
матеріалах справи).

На виконання умов договору, позивач
щомісяця виставляв відповідачу
рахунки-фактури, які згідно п. 4 4
договору є підставою для сплати
відповідачем орендних платежів.

Однак відповідач своєчасно та в
повному обсязі свої зобов'язання зі
сплати орендних платежів не виконав, у
зв'язку з чим, виникла заборгованість в
сумі 48000,00 грн.

Також позивач зазначив, що з метою
досудового врегулювання спору 21.03.2014
року надіслав відповідачу
лист-повідомлення № 1 від 18.03.2014 року з
вимогою погасити заборгованість за
договором протягом 10-ти днів з моменту
отримання листа і повідомив, що у
випадку несплати заборгованості буде
змушений звернутись до суду.
Лист-повідомлення залишений
відповідачем без відповіді та
задоволення. Факт отримання
відповідачем вищезазначеного
повідомлення підтверджується
долученим до матеріалів справи
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення,
сплату поштового переказу від 23.04.2014
року.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України,
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено,
що договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України, за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача
заборгованості з орендної плати у
розмірі 48000,00 грн. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Відповідачем в обгрунтування
апеляційної скарги не наведено
будь-яких обставин які б спростовували
доводи позивача, а також не надано
доказів на підтвердження відсутності
заборгованості.

У своїй апеляційній скарзі відповідач
посилається на наявний в матеріалах
справи акт звірки взаєморозрахунків
станом на 01.01.2013 р. за договором оренди.
Що вказаний акт підписаний лише ФОП
ОСОБА_2 та скріплений його печаткою, при
цьому на даному акті відсутня дата, що
викликає сумнів щодо автентичності
такого документу. Відповідач зазначає,
що судом першої інстанції було
покладено вказаний доказ в основу
оскаржуваного рішення.

Проте, вказані посилання є
безпідставними, оскільки суд першої
інстанції у своєму рішенні на вказаний
акт звірки взаєморозрахунків станом на
01.01.2013 р. за договором оренди не
посилався як на доказ, а відтак
вказаний документ не є належним
доказом у даній справі, який
підтверджує наявність заборгованості
відповідача перед позивачем.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про доведеність факту існування
боргу відповідача перед позивачем у
розмірі 48000,00 грн, а отже вимога
позивача про стягнення з відповідача
48000,00 грн. заборгованості є
обґрунтованою, відповідачем належним
чином не спростованою, а отже підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем, в порушення зазначеної
норми, належним чином апеляційну
скаргу не обґрунтовано, доказів та
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції апеляційному суду не
наведено.

З огляду на викладене, посилання
скаржника на порушення норм
матеріального та процесуального права,
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні. Крім того, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку місцевого господарського
суду та не підтверджуються наявними
матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення
господарського суду Київської області
від 15.07.2014 р. у даній справі є таким, що
відповідає нормам матеріального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст.
105 ГПК України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Київської
області від 15.07.2014 р. у справі №910/8725/14
залишити без змін.

Справу №910/8725/14 повернути до
господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
С.О. Алданова

Судді
С.Я. Дикунська

Н.М. Коршун