ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2014 р.Справа № 916/3143/14

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвої
К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Насєдкін О.І. за
довіреністю від 29.07.2014р.

Від відповідача: Галаш В.В. за
довіреністю № 14 від 02.01.2014р.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю „Смарт
Авто Лайн" до товариства з обмеженою
відповідальністю
„Промислово-торговельна компанія
„Шабо" про стягнення 5 583,34 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Смарт Авто Лайн"
(далі по тексту - ТОВ „Смарт Авто Лайн")
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю
„Промислово-торговельна компанія
„Шабо" (далі по тексту - ТОВ „ПТК
„Шабо") про стягнення заборгованості в
загальному розмірі 5 583,34 грн., яка
складається із суми основного боргу в
розмірі 5 164,55 грн. та пені в сумі 418,79 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані фактом
неналежного виконання відповідачем
прийнятих на себе грошових зобов'язань
за договором транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р. щодо
здійснення своєчасної та в повному
обсязі оплати вартості наданих
позивачем послуг.

В процесі розгляду справи позивач
додатково просив суд покласти на
відповідача витрати на правову
допомогу в сумі 2 200 грн., понесені ТОВ
„Смарт Авто Лайн" у зв'язку із
пред'явленням даного позову.

Відповідач повністю заперечує проти
заявлених позовних вимог як з підстав
їх необґрунтованості, так і з підстав
пропуску ТОВ „Смарт Авто Лайн" у
спірних правовідносинах
шестимісячного строку позовної
давності, який встановлюється законом
для пред'явлення перевізником позовних
вимог, що випливають із договору
перевезення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

29.03.2013р. між ТОВ „Смарт Авто Лайн"
(Експедитор) та ТОВ „ПТК „Шабо" (Клієнт)
було укладено договір транспортного
експедирування № 18, у відповідності до
умов п.п. 1, 2.1, 2.2 якого Клієнт доручає, а
Експедитор бере на себе зобов'язання за
плату і за рахунок Клієнта надати
Клієнту транспортно-експедиційне
обслуговування, а також інші послуги,
пов'язані з перевезенням вантажів
автомобільним транспортом по
території України відповідно до
узгоджених сторонами заявок. Заявки,
узгоджені сторонами, регулюють
взаємини сторін щодо кожного окремого
доручення Клієнта. В заявках можуть
відображатись також інші істотні умови
договору транспортного
експедирування, що не були обумовлені
сторонами в момент підписання цього
договору. Заявки є невід'ємною частиною
даного договору. При цьому, під
транспортно-експедиційним
обслуговуванням за даним договором
сторони розуміють послуги, що
безпосередньо пов'язані (погодження
умов перевезення, добір перевізників,
оформлення комплексу документів та
надання інших послуг, якщо в них є
необхідність) з організацією
перевезень вантажів.

Положеннями п. 3.1.7 договору
транспортного експедирування № 18 від
29.03.2013р. передбачено, що Експедитор
зобов'язується надати Клієнту за
фактом виконання доручення оригінал
рахунку на оплату суми доручення, акт
виконаних робіт, податкову накладну,
товарно-транспортну накладну з
відміткою (відбиток печатки/штампу)
Вантажоодержувача про одержання
вантажу.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01 липня 2004 року N 1955-IV (з
наступними змінами та доповненнями;
далі по тексту - Закон України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність")
транспортно-експедиторською
діяльністю є підприємницька
діяльність із надання
транспортно-експедиторських послуг з
організації та забезпечення
перевезень експортних, імпортних,
транзитних або інших вантажів.
Транспортно-експедиторська послуга -
це робота, що безпосередньо пов'язана з
організацією та забезпеченням
перевезень експортного, імпортного,
транзитного або іншого вантажу за
договором транспортного
експедирування. Експедитором
(транспортним експедитором) є суб'єкт
господарювання, який за дорученням
клієнта та за його рахунок виконує або
організовує виконання
транспортно-експедиторських послуг,
визначених договором транспортного
експедирування.

Згідно зі ст. 9 Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договір транспортного експедирування
укладається у письмовій формі

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 929 ЦК України
за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням. Договором
транспортного експедирування може
бути передбачено надання додаткових
послуг, необхідних для доставки
вантажу (перевірка кількості та стану
вантажу, його завантаження та
вивантаження, сплата мита, зборів і
витрат, покладених на клієнта,
зберігання вантажу до його одержання у
пункті призначення, одержання
необхідних для експорту та імпорту
документів, виконання митних
формальностей тощо). Положення цієї
глави поширюються також на випадки,
коли обов'язки експедитора виконуються
перевізником.

В свою чергу, згідно з положеннями ч. 13
ст. 9 Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" факт надання послуги
експедитора при перевезенні
підтверджується єдиним транспортним
документом або комплектом документів
(залізничних, автомобільних,
авіаційних накладних, коносаментів
тощо), які відображають шлях прямування
вантажу від пункту його відправлення
до пункту його призначення.

Як вбачається із матеріалів справи. на
виконання умов договору транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р.
позивачем було надано ТОВ „ПТК „Шабо"
транспортно-експедиційні послуги, а
саме перевезення ввіреного
відповідачем вантажу за адресою:
Одеська область, с. Шабо - Херсонська
область, м. Цюрупинськ, Одеська область,
с. Шабо - м. Херсон; Одеська область, с.
Шабо - м. Миколаїв, що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
товарно-транспортних накладних №
1-Ш-011865 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011920 від 17.12.2013р.,
№ 1-Ш-011921 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011922 від
17.12.2013р., № 1-Ш-011919 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011917
від 17.12.2013р., № 1-Ш-011917 від 17.12.2013р., №
1-Ш-011918 від 17.12.2013р., актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ БС-0001168 від 17.12.2013р., № БС-0001143 від
17.12.2013р. Вказані документи підписані
представниками відповідача без
будь-яких зауважень. Загальна вартість
наданих позивачем послуг, факт надання
яких підтверджується вищезазначеними
документами, складає 9 400 грн. з
урахуванням ПДВ.

При цьому, зміст вказаних накладних
підтверджує, що обов'язки перевізника у
спірних правовідносинах здійснював
безпосередньо Експедитор (позивач), що
прямо передбачено положеннями ст. 1
Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" та ч. 2 ст. 929 ЦК України.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору
транспортного експедирування № 18 від
29.03.2013р. платежі та взаємні розрахунки
за виконання доручення Клієнта
виконуються відповідно до
виставленого рахунку. Рахунки
експедитора підлягають оплаті
протягом 14 (чотирнадцяти) банківських
днів з моменту отримання оригіналів
документів у відповідності до п. 3.1.7
цього договору.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Зобов'язання, в
свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Положеннями ч. 2 ст. 12 Закону України
„Про транспортно-експедиторську
діяльність" передбачено, що клієнт
зобов'язаний у порядку, передбаченому
договором транспортного
експедирування, сплатити належну плату
експедитору, а також відшкодувати
документально підтверджені витрати,
понесені експедитором в інтересах
клієнта в цілях виконання договору
транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі 610, 612 ЦК України встановлено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Проте, як свідчать матеріали справи,
надані позивачем на виконання умов
договору транспортного експедирування
№ 18 від 29.03.2013р. послуги були оплачені
відповідачем лише частково на суму 4
235,45 грн., в результаті чого, за ТОВ „ПТК
„Шабо" утворилась заборгованість
перед ТОВ „Смарт Авто Лайн" в сумі 5 164,55
грн., факт наявності якої відповідачем
не заперечувався. Оскільки на момент
пред'явлення позову строк погашення
вказаної суми основного боргу є таким,
що настав, господарський суд доходить
висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
ТОВ „Смарт Авто Лайн" у названій
частині, у зв'язку із чим, із
відповідача слід стягнути
заборгованість за надані послуги в
сумі 5 164,55 грн.

При цьому, судом відхиляються
посилання відповідача на п. 6.2.6
договору транспортного експедирування
№ 18 від 29.03.2013р. як на підставу для
зупинення виконання спірного
грошового зобов'язання ТОВ „ПТК „Шабо"
з огляду на наступне.

Так, згідно з п. 6.2.6 договору
транспортного експедирування № 18 від
29.03.2013р. в разі спричинення шкоди
вантажу в ході здійсненого перевезення
(пошкодження, бій, втрата або
недостача), Замовник має право
затримати оплату вартості перевезення
у розмірі суми прямого дійсного збитку
як заставну суму з метою забезпечення
можливого відшкодування такого збитку
Експедитором (Перевізником або іншою
залученою особою). Затримка оплати
правомочна до моменту ухвалення
рішення про винність або невинність
Експедитора (Перевізника або іншої
залученої особи) у вигляді
добровільного визнання провини
Експедитором (Перевізником або іншою
залученою особою) або відмови
Замовника від претензії або рішення
суду або мирової угоди. В разі визнання
Експедитора (Перевізника або іншої
залученої особи) невинним, Замовник
зобов'язаний протягом 3-х банківських
днів сплатити Експедиторові суму
заборгованості.

В свою чергу, з посиланням на наведену
умову укладеного між сторонами по
справі договору та у зв'язку із
випадками бою та часткової недостачі
товару, які мали місце протягом
періодів надання послуг, що передують
спірному, ТОВ „ПТК „Шабо" наголошує на
правомірності перенесення терміну
виконання ним обов'язку погашення
спірної суми заборгованості до моменту
вирішення спорів з приводу
відшкодування позивачем збитків,
завданих в результаті часткової
недостачі переданого до перевезення
товару.

Згідно зі ст. 14 Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" експедитор відповідає
перед клієнтом за кількість місць,
вагу, якщо проводилося контрольне
зважування у присутності представника
перевізника, що зафіксовано його
підписом, належність упаковки згідно з
даними товарно-транспортних
документів, що завірені підписом
представника перевізника, якщо інше не
встановлено договором транспортного
експедирування. За невиконання або
неналежне виконання обов'язків, які
передбачені договором транспортного
експедирування і цим Законом,
експедитор і клієнт несуть
відповідальність згідно з Цивільним
кодексом України, іншими законами та
договором транспортного
експедирування.

За переконанням господарського суду,
умови п. 6.2.6 договору транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р.
застосовуються щодо оплати
відповідачем як клієнтом саме тих
перевезень, в процесі здійснення яких
виникли обставини, які можуть бути
підставою для покладення на
Експедитора обов'язку відшкодування
Клієнту шкоди, завданої пошкодженням,
боєм, втратою або недостачею
переданого до перевезення вантажу. У
випадку ж, якщо у Клієнта відсутні
будь-які претензії до Експедитора з
приводу виконання умов конкретного
перевезення, затримка оплати наданих
послуг з посиланням на названий пункт
договору не є правомірною.

Слід зазначити, що в матеріалах справи
відсутні будь-які докази,
підтверджуючи неналежне виконання
позивачем власних обов'язків протягом
спірного періоду, як то пошкодження,
бій, втрата або недостача переданого до
перевезення за товарно-транспортними
накладними № 1-Ш-011865 від 17.12.2013р., №
1-Ш-011920 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011921 від 17.12.2013р.,
№ 1-Ш-011922 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011919 від
17.12.2013р., № 1-Ш-011917 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011917
від 17.12.2013р., № 1-Ш-011918 від 17.12.2013р.
вантажу. В результаті викладеного,
господарський суд доходить висновку
про відсутність підстав, передбачених
п. 6.2.6 договору транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р., для
відтермінування виконання спірного
грошового зобов'язання відповідачем.

Крім того, судом відхиляються як
необґрунтовані твердження відповідача
про пропуск позивачем визначеного
законом шестимісячного строку
позовної даності для звернення до суду
із позовними вимогами про стягнення
суми основного боргу з огляду на
наступне.

Так, згідно зі ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Положеннями ст. 257, ч. 1 ст. 258 ЦК України
передбачено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 315 ГК
України для пред'явлення перевізником
до вантажовідправників та
вантажоодержувачів позовів, що
випливають з перевезення,
встановлюється шестимісячний строк.

Господарський суд зазначає, що
визначений ч. 5 ст. 315 ГК України
скорочений шестимісячний термін
позовної давності застосовується до
правовідносин перевезення, а не до
правовідносин транспортного
експедирування, які виникли між
сторонами по справі, до яких
застосовується загальний строк
позовної давності тривалістю у три
роки. В розрізі питання застосування
строків позовної давності, посилання
відповідача на той факт, що позивач
здійснював особисте перевезення
довіреного йому вантажу, в результаті
чого правовідносини сторін слід
кваліфікувати як правовідносини
перевезення, господарським судом
залишаються поза увагою, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 929 ЦК України
положення глави 65 „Транспортне
експедирування" поширюються також на
випадки, коли обов'язки експедитора
виконуються перевізником.

Таким чином, на момент пред'явлення
даного позову визначений законом строк
позовної давності не був пропущений
ТОВ „Смарт Авто Лайн", у зв'язку з чим,
протилежні твердження відповідача
залишаються поза увагою суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки -грошової суми, яку боржник
повинен сплатити кредиторові у рази
порушення ним зобов'язання. Так, згідно
ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання. При цьому,
відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями) платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений ст. 1
вказаного Закону, обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В силу положень ч. 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Положеннями п. 6.3.5 договору
транспортного експедирування № 18 від
29.03.2013р. в разі затримки розрахунків,
Клієнт зобов'язується оплатити
Експедитору пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день затримки
оплати.

З посиланням на п. 6.3.5 договору
транспортного експедирування № 18 від
29.03.2013р. позивачем було нараховано ТОВ
„ПТК „Шабо" до сплати пеню в сумі 418,79
грн. за порушення останнім власних
грошових зобов'язань. Проаналізувавши
здійснений позивачем розрахунок пені,
викладений по тексту позовної заяви,
господарський суд зазначає, що ТОВ
„Смарт Авто Лайн" було допущено низку
помилок при його здійсненні, які
укладаються у наступному.

По-перше, при здійсненні вказаного
розрахунку та визначенні моменту, з
якого спірне грошове зобов'язання
відповідача вважається простроченим,
позивачем було помилково додано 14
календарних днів до дати актів
виконаних робіт, від моменту передання
яких разом із рахунками відраховується
термін виконання порушеного ТОВ „ПТК
„Шабо" зобов'язання. В свою чергу,
умовами договору транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р.
передбачено, що обов'язок оплати
виникає у відповідача протягом 14
банківських, а не робочих днів після
отримання разом із рахунками
визначеного умовами договору
комплекту документів.

Крім того, позивачем було помилково не
враховано, що у спірних
правовідносинах нарахування пені
припиняється через 6 місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано,
оскільки умови укладеної між сторонами
по справі угоди не містять застережень
про зворотнє.

Таким чином, господарський суд
доходить висновку, що правильним
розрахунком пені у спірних
правовідносинах має бути:

964,55 грн. (залишок заборгованості за
послуги, прийняті по акту № БС-0001168) * 96
(кількість днів прострочення з 09.01.2014р.
по 14.04.2014р. включно) * 0,13 (подвійна
облікова ставка НБУ відповідного
періоду) / 365 = 32,98 грн.

964,55 грн. (залишок заборгованості за
послуги, прийняті по акту № БС-0001168) * 87
(кількість днів прострочення з 15.04.2014р.
по 10.07.2014р. включно) * 0,19 (подвійна
облікова ставка НБУ відповідного
періоду) / 365 = 43,68 грн.

4 200 грн. (заборгованість за послуги,
прийняті по акту № БС-0001143) * 96
(кількість днів прострочення з 09.01.2014р.
по 14.04.2014р. включно) * 0,13 (подвійна
облікова ставка НБУ відповідного
періоду) / 365 = 143,61 грн.

4 200 грн. (заборгованість за послуги,
прийняті по акту № БС-0001143) * 79
(кількість днів прострочення з 15.04.2014р.
по 02.07.2014р. включно, як це зазначено у
позовній заяві) * 0,19 (подвійна облікова
ставка НБУ відповідного періоду) / 365 =
172,71 грн.

Підсумовуючи викладене, господарський
суд доходить висновку про
правомірність нарахування відповідачу
до сплати пені в загальній сумі 392,98
грн., у зв'язку з чим, вказані позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
В свою чергу, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт
існування заборгованості ТОВ „ПТК
„Шабо" перед ТОВ „Смарт Авто Лайн" в
загальній сумі 5 557,53 грн., яка
складається із суми основного боргу в
розмірі 5 164,55 грн. та пені в сумі 392,98
грн., витікає з умов укладеної між
сторонами по справі угоди, положень
чинного законодавства та
підтверджується матеріалами справи.
Доказів, спростовуючих викладене,
відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України
особа, не звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання у разі відсутності у
боржника необхідних коштів. Крім того,
згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд
доходить висновку щодо необхідності
задоволення заявлених позовних вимог
частково на суму 5 557,53 грн. Таким чином,
із ТОВ „ПТК „Шабо" слід стягнути на
користь ТОВ „Смарт Авто Лайн" суму
основного боргу в розмірі 5 164,55 грн. та
пеню в сумі 392,98 грн. відповідно до ст.ст.
1, 9, 12 Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01 липня 2004 року N 1955-IV (з
наступними змінами та доповненнями),
ст.ст. 11, 256, 257, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610 - 612, 617,
625, 929 ЦК України, ст.ст. 193, 231, 232, 315 ГК
України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України.

Що стосується вимог ТОВ „Смарт Авто
Лайн" про покладення на відповідача
витрат на правову допомогу в сумі 2 200
грн., сплачених на користь ТОВ
„Юридична компанія „Віта-Лекс" за
надання правової допомоги щодо
представництва інтересів позивача в
межах даної справи на виконання умов
договору про надання правової допомоги
від 21.07.2014р., господарський суд вважає
за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У п. 6.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року N 7 „Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" (з наступними змінами та
доповненнями) витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 ГПК у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність"), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі.

В свою чергу, п. 1 рішення
Конституційного Суду України від 11.07.2013
N 6-рп/2013 у справі N 1-4/2013 у справі за
конституційним зверненням Приватного
малого підприємства - фірми "Максима"
щодо офіційного тлумачення положень
частини першої статті 59 Конституції
України, частини першої статті 44
Господарського процесуального кодексу
України (справа про відшкодування
витрат на юридичні послуги у
господарському судочинстві)
передбачено, що до складу судових
витрат на юридичні послуги, які
підлягають відшкодуванню юридичній
особі у господарському судочинстві,
належать суми, сплачені такою особою,
якщо інше не передбачено законом, лише
за послуги адвоката.

Як свідчать матеріали справи, витрати
на правову допомогу в сумі 2 200 грн. були
сплачені позивачем на користь ТОВ
„Юридична компанія „Віта-Лекс", яка не
є адвокатським об'єднанням. Оскільки
положеннями Господарського
процесуального кодексу України не
передбачено можливості відшкодування
витрат на правову допомогу, що були
сплачені на користь особи, відмінної
від адвоката, господарський суд
доходить висновку про відсутність
правових підстав для включення до
складу судових витрат по справі
грошових коштів в сумі 2 200 грн.,
витрачених позивачем на отримання
правової допомоги від особи, яка не є
адвокатом.

Керуючись ст.ст. 1, 9, 12 Закону України
„Про транспортно-експедиторську
діяльність" від 01 липня 2004 року N 1955-IV (з
наступними змінами та доповненнями),
ст.ст. 11, 256, 257, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610 - 612, 617,
625, 929 ЦК України, ст.ст. 193, 231, 232, 315 ГК
України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями), ст. ст. 32 - 35, 43, 44, 49, 82-85
ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
„Промислово-торговельна компанія
„Шабо" /67770, Одеська область,
Білгород-Дністровський район, с. Шабо,
вул. Дзержинського, 10, /
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Смарт Авто Лайн"
/67663, Одеська область, Біляївський
район, м. Білявка, вул. Костіна, 5-а, / суму основного боргу в
розмірі 5 164 грн. 55 коп. /п'ять тисяч сто
шістдесят чотири грн. 55 коп./, пеню в
сумі 392 грн. 98 коп. /триста дев'яносто дві
грн. 98 коп./, судовий збір в сумі 1 818 грн.
55 коп. /одна тисяча вісімсот
вісімнадцять грн. 55 коп./. Наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Апеляційна
скарга подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів з дня його оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 27.10.2014р.

Суддя
С.П. Желєзна