номер провадження справи 19/86/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2014
Справа № 908/3216/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Парк Плюс» (53032,
Дніпропетровська область,
Криворізький район, с. Вільне, ст.
Червоний шахтар, 1)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
«МеталлІнвестРесурс» (69057, м. Запоріжжя,
вул. 40 років Радянської України, 84-А)

про стягнення 154769,91 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: Комишан А.В. - представник
за довіреністю № б/н від 03.01.14.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду Запорізької
області 05.09.14. звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «Парк
Плюс» з позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МеталлІнвестРесурс» про стягнення
154769,91 грн. заборгованості за Договором
поставки № 152 від 16.08.13.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення умов Договору
та чинного законодавства України не
виконав свої зобов'язання перед
позивачем по сплаті поставленого
товару, внаслідок чого у Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МеталлІнвестРесурс» виникла
заборгованість.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 08.09.14. порушено
провадження у справі № 908/3216/14,
присвоєно справі номер провадження
19/86/14, розгляд справи призначено на
25.09.14. о 10-00.

Через канцелярію господарського суду
Запорізької області від відповідача
19.09.14. надійшла заява про відкладення
розгляду справи.

Представник позивача в судовому
засіданні 25.09.14. подав письмове
пояснення до позову з розрахунком
часткової сплати заборгованості,
відповідно до якого зазначено, що
враховуючи різницю між розміром
сплачених грошових коштів та вартістю
фактично поставленого товару
залишилась сума в розмірі 31945,85 грн., яка
була направлена на погашення наявної
заборгованості, а отже станом на 22.09.14.
заборгованість відповідача перед
позивачем склала 131379,75 грн., з
урахування часткового погашення в
розмірі 31945,85 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні 25.09.14. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Парк
Плюс» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання 25.09.14. не з'явився.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 25.09.14.,
відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
розгляд справи відкладено на 09.10.14. о
12-00.

Представник позивача в судовому
засіданні 09.10.14. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Парк
Плюс» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання 09.10.14. не з'явився,
витребувані судом документи не подав,
про поважні причини неявки суд не
повідомляв, про час та місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Відповідно до пунктів 3.9.1 та 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» № 18
від 26.12.11., в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. У випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Ухвали суду про порушення провадження
у справі та про відкладення розгляду
справи були надіслані на адресу
відповідача, яка вказана у позовній
заяві та витязі з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Таким чином, відповідач є належним
чином повідомленим про час і місце
розгляду справи і його неявка не
перешкоджає вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення у справі № 908/3216/14.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

16.08.13. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Парк Плюс» (далі -
Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«МеталлІнвестРесурс» (далі - Покупець)
укладено Договір поставки № 152 (далі -
Договір).

У відповідності до умов Договору, в
порядку і строки, встановлені ним, а
також додатками до нього, які є
невід'ємними його частинами,
Постачальник зобов'язується передати
товар у власність Покупця, а останній -
прийняти товар та оплатити його (п. 1.1
Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору
передбачено, що асортимент товару, що
поставляється, строки та умови його
поставки, ціна, порядок і строки його
оплати обумовлюються сторонами в цьому
Договорі та заявках Покупця, які
прирівнюються сторонами до
специфікації і є його невід'ємними
частинами.

З матеріалів справи вбачається, що
сторонами була узгоджена специфікація
від 23.01.14. з умовами оплати -
відстрочення платежу згідно графіку, а
саме: 07.02.14 - 163013,00 грн., належним чином
завірена копія якої міститься в
матеріалах справи.

Фактична вартість поставленого згідно
даної специфікації товару складає
163325,60 грн., що підтверджується
двосторонньо підписаною накладною №
1287 від 23.01.14., належним чином завірена
копія якої міститься в матеріалах
справи.

Позивач посилається на те, що
відповідачем вартість поставленого
товару було оплачено частково - в
розмірі 31945,85 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує на те, що відповідач
вартість поставленого товару у повному
обсязі не оплатив, чим порушив умови
Договору та вимоги чинного
законодавства України, в зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем станом на день звернення
позивача до суду з даним позовом склала
134277,35 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Одностороння відмова від
виконання зобов`язання не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно у
власність другій стороні (покупцю), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно і сплатити за нього
певну грошову суму.

Згідно з п. 3.1 Договору зазначено, що
вартість товару визначається
сторонами в національній валюті
України.

Відповідно до п. 3.1 Договору зазначено,
що Покупець здійснює 100 % передоплату за
замовлений товар у безготівковій
формі, шляхом перерахування коштів на
поточний рахунок Постачальника
протягом 3 (трьох) робочих днів з дня
отримання рахунку. За додатковим
погодженням між сторонами можливі й
інші розрахунки у будь-якій формі, що не
заборонені чинним законодавством
України.

З матеріалів справи вбачається, що
сторонами була узгоджена специфікація
від 23.01.14. з умовами оплати -
відстрочення платежу згідно графіку, а
саме: 07.02.14 - 163013,00 грн., належним чином
завірена копія якої міститься в
матеріалах справи

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що
умови оплати товару можуть бути
змінені тільки в разі погодження між
Постачальником та Покупцем додаткової
угоди із зазначенням інших умов оплати
або Специфікації при цьому умови
оплати товару стосуються лише поставки
по цій специфікації.

Судом встановлено, що свої зобов'язання
за Договором позивачем виконано у
повному обсязі, а саме, позивач передав
у власність відповідачу товар на
загальну суму 163325,60 грн., що
підтверджується двосторонньо
підписаною видатковою накладною від
23.01.14. № 1287, належним чином завірена
копія якої міститься в матеріалах
справи.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем було передано
відповідачу по видатковій накладній
товару на суму більше на 312,60 грн., ніж
зазначено в специфікації.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України вказано, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

З Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.07.12.
№ 01-06/928/2012 вбачається, що підписання
покупцем видаткової накладної, яка є
первинним обліковим документом у
розумінні Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і яка відповідає
вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону
і Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар.

Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України.

Вказана вище правова позиція міститься
у постанові Вищого господарського суду
України від 21.04.11 № 9/252-10.

Судом встановлено, що свої зобов'язання
позивачем виконано у повному обсязі, а
саме, відповідачу з боку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Парк
Плюс» було передано у власність
продукцію на загальну суму 163325,60 грн.,
що підтверджується двосторонньо
підписаною видатковою накладною № 1287
від 23.01.14., належним чином завірена
копія якої міститься в матеріалах
справи.

Згідно з п. 8.1 Договору встановлено, що
даний Договір набирає чинності з
моменту його підписання та діє до 31.12.14.

З наведеного вбачається, що Договір, на
час виконання зобов'язань та на даний
час є діючим.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Відповідач, в порушення умов Договору
та норм чинного законодавства України,
свої зобов'язання щодо оплати в повному
обсязі та своєчасно вартість
отриманого товару належним чином не
виконав, сплативши лише суму частково в
розмірі 31945,85 грн., яка була залишком
оплати вартості іншого товару, що
підтверджується видатковими
накладними, рахунками на оплату та
платіжними дорученнями за період з
05.03.14. по 08.09.14., належним чином завірені
копії яких містяться в матеріалах
справи, в зв'язку з чим у Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МеталлІнвестРесурс» виникла
заборгованість перед Товариством з
обмеженою відповідальністю «Парк
Плюс» за поставлений товар в розмірі
134277,35 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати боргу, про який
заявлено в позовній заяві,
відповідачем до матеріалів справи не
надано.

Таким чином, судом встановлено, що борг
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«МеталлІнвестРесурс» перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Парк Плюс» за
неналежне виконання умов Договору за
період з 08.02.14. по 05.03.14. становить 134277,35
грн.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по платежах,
позивач на підставі ст. 625 Цивільного
кодексу України просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 4160,00 грн. - 36
% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо іншій розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Сторонами в специфікації до Договору
від 23.01.14. встановлено, що в силу ст. 625
Цивільного кодексу України сторони
узгодили застосувати 36 % річних.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 4160,00 грн. - 36 % річних.

Також позивач на підставі умов
специфікації просить суд стягнути з
відповідача 16332,56 грн. - штрафу.

Пунктом 7.3 Договору встановлено, що
відповідальність сторін може бути
змінена на поставку окремої партії
товару шляхом зазначення в
специфікації. Зазначені в специфікації
зміни відповідальності стосуються
лише поставки цієї партії товару.

Сторонами в специфікації до Договору
від 23.01.14. передбачено, що при
простроченні оплати товару більш ніж
на 20 днів Покупець сплачує
Постачальнику штраф у розмірі 10 % від
суми неоплаченого товару за кожні 10
днів такої прострочки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 16332,56 грн. - штрафу
(за обґрунтованим розрахунком
позивача).

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Парк Плюс» є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Парк Плюс»
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«МеталлІнвестРесурс» (69057, м.
Запоріжжя, вул. 40 років Радянської
України, 84-А, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Парк Плюс» (53032,
Дніпропетровська область,
Криворізький район, с. Вільне, ст.
Червоний шахтар, 1, ) 134277
(сто тридцять чотири тисячі двісті
сімдесят сім) грн. 35 коп. - основного
боргу, 4160 (чотири тисячі сто шістдесят)
грн. 00 коп. - 36 % річних, 16332 (шістнадцять
тисяч триста тридцять дві) грн. 56 коп. -
штрафу, 3095 (три тисячі дев'яносто п'ять)
грн. 99 коп. - судового збору.

3. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.10.14.

Суддя
І.В.
Давиденко