КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2014 р. Справа№ 910/3416/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Боронило І.М., дов. № 141
від 26.08.2014 р.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія

«Нова»

на рішення Господарського суду
міста Києва

від 24.07.2014 року

у справі № 910/3416/14 (головуючий
суддя Стасюк С.В.,

судді: Блажівська О.Є.,
Літвінова М.Є.)

за позовом Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія

«Крона»

до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія

«Нова»

про стягнення 29 777,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.07.2014 року по справі № 910/3416/14
позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Нова»
на користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Крона»
29 256,93 грн. заборгованості, 1 795,06 грн.
судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Нова» звернулося
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
24.07.2014 року по справі № 910/3416/14 скасувати
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог, судові витрати покласти на
позивача.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.09.2014 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 14.10.2014 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Представник Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Нова» у
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, просив суд
рішення Господарського суду міста
Києва від 24.07.2014 року по справі № 910/3416/14
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, судові витрати покласти на
позивача.

Представник Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Крона»
у судове засідання не з'явився,
будь-яких клопотань з цього приводу
суду не надав.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму від 26 грудня 2011 року № 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі, якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з абз. 1 п. 3.9.2 вищезазначеної
постанови Пленуму, у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Ухвала Київського апеляційного
господарського суду від 01.09.2014 року про
прийняття апеляційної скарги до
провадження надсилалась сторонам за
адресами вказаними у позовній заяві та
апеляційній скарзі.

Колегія суддів вважає можливим
здійснити перевірку рішення першої
інстанції по даній справі в
апеляційному порядку за наявними
матеріалами справи та без участі
представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

14.03.2013 року між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Крона» (далі - позивач, ПрАТ «СК
«Крона») та ОСОБА_3 був укладений
Договір добровільного страхування
наземного транспорту ДНТ № 48_13_100 (далі -
Договір страхування) автомобіля марки
«Mercedes-Benz E200», д/н НОМЕР_1, страхова сума
300 000,00 грн.

01.04.2013 року між ПрАТ «СК «Крона» та
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Нова» (далі -
відповідач, перестраховик, ПрАТ «СК
«Нова») укладено Договір
перестрахування ДНТ № 48_13_100 НОВА (далі -
Договір перестрахування) у рамках
договору про співробітництво по
факультативному перестрахуванню
(ретроцесії) ПС № 7/119-Ф/П від 13.08.2001 року
(далі - Договір ретроцесії).

За умовами Договору перестрахування
позивач передав, а відповідач прийняв у
перестрахування страхові ризики
позивача за Договором добровільного
страхування наземного транспорту ДНТ
№ 48_13_100 від 14.03.2013 року на період з 01.04.2013
року до 13.03.2014 року. Об'єм
відповідальності, переданий в
перестрахування перестраховику за
Договором перестрахування становить 150
000,00 грн. - 50,00 %, узгоджений тариф
перестрахування 4,1 %, розмір премії
перестраховика 6 150,00 грн., який
сплачується до 30.04.2013 року.

Позивачем на виконання умов Договору
перестрахування було перераховано на
користь відповідача перестрахувальну
премію у розмірі 6 150,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 0002259 від 30.04.2013 року.

Статтею 12 Закону України «Про
страхування» визначено, що
перестрахування - страхування одним
страховиком (цедентом,
перестрахувальником) на визначених
договором умовах ризику виконання
частини своїх обов'язків перед
страхувальником у іншого страховика
(перестраховика) резидента або
нерезидента, який має статус
страховика або перестраховика, згідно
з законодавством країни, в якій він
зареєстрований.

Згідно ст. 987 Цивільного кодексу
України, за договором перестрахування
страховик, який уклав договір
страхування, страхує в іншого
страховика (перестраховика) ризик
виконання частини своїх обов'язків
перед страхувальником.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.05.2013 року у м. Києві на перехресті вул.
Васильківська та вул. Ломоносова,
сталася ДТП, за участю автомобіля
«Mercedes-Benz GL550», д/н НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_4 та автомобіля «Mercedes-Benz E200», д/н
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3, що
підтверджується розгорнутою довідкою
ВДАІ Голосіївського ГУ МВС України в м.
Києві від 24.05.2013 року.

У результаті вказаної ДТП автомобіль
«Mercedes-Benz E200», д/н НОМЕР_1 отримав
механічні пошкодження. Власнику
автомобіля марки «Mercedes-Benz E200», д/н
НОМЕР_1 ОСОБА_3 була заподіяна
матеріальна шкода, розмір якої,
відповідно до звіту про визначення
вартості матеріального збитку № С13_443
від 14.06.2013 року складає 64 435,33 грн.

На виконання умов Договору
страхування, на підставі рахунку № 2122446
СП «Автомобільний дім Україна
Мерседес-Бенц» від 17.06.2013 року
позивачем виплачено страхувальнику
страхове відшкодування в розмірі 59 104,90
грн., що підтверджується розрахунком
страхового відшкодування ДНТ № 57/13 від
19.06.2013 року, страховим актом ДНТ № 57/13
від 19.06.2013 року, платіжним дорученням №
0003355 від 12.07.2013 року на суму 9 104,90 грн.,
платіжним дорученням № 0003373 від 15.07.2013
року на суму 10 000,00 грн., платіжним
дорученням № 0003432 від 16.07.2013 року на
суму 20 000,00 грн., платіжним дорученням №
0003484 від 22.07.2013 року на суму 5 000,00 грн.,
платіжним дорученням № 0003589 від 30.07.2013
року на суму 5 000,00 грн., платіжним
дорученням № 0003616 від 31.07.2013 року на
суму 10 000,00 грн.

Крім того, на підставі рахунку № С13-443
виставленого ТОВ «ЕК
«Укравтоекспертиза-Стандарт» від
14.06.2013 року позивачем було сплачено
грошові кошти у розмірі 450,00 грн. за
проведення експертного дослідження, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 0003654 від 31.07.2013 року.

ПрАТ «СК «Крона» на виконання
обов'язку, встановленого в пункті 3.1.5
Договору про перестрахування, яким
передбачено повідомлення
перестраховика (відповідача) про
настання страхового випадку по
перестраховому ризику протягом 3
(трьох) робочих днів з моменту
одержання інформації про її настання,
направило ПрАТ «СК «Нова»
лист-повідомлення за вих. № 414 від 24.05.2013
року про настання страхового випадку.

28.05.2013 року позивачем було отримано
лист за вих. № 1190/0/17-13 від відповідача, в
якому зазначалося, що для подальшої
співпраці по даній справі він просить
надати всі наявні документи по даному
страховому випадку на корпоративну
електронну адресу .

Згідно з п. 8.1 Договору ретроцесії при
настанні страхового випадку,
передбаченого оригінальним договором
страхування що і конкретним договором
перестрахування, перестраховик
виплачує перестрахувальнику (або за
дорученням перестрахувальника
страхувальнику (вигодонабувачу)
частину страхового відшкодування, що
відповідає його частці (обсягу)
відповідальності за конкретним
договором перестрахування, протягом 5
(п'яти) банківських днів після
одержання від перестрахувальника
наступного комплекту документів, якщо
інше не обумовлено конкретним
договором перестрахування:

- страхового акту (іншого документу,
передбаченого Правилами страхування
страховика;

- офіційного висновку організацій, у
компетенції яких знаходиться даний
страховий випадок, якщо необхідність
наявності такого висновку передбачено
умовами оригінального договору
страхування;

- калькуляції збитку або копії рахунку
на відновлювальні роботи від
підприємств, що мають відповідну
ліцензію;

- розрахунку частини страхового
відшкодування, що підлягає оплаті
перестраховиком;

- копії платіжного доручення з
позначкою обслуговуючого банку про
списання коштів із розрахункового
рахунку або видаткового касового
ордеру про оплату перестрахувальником
(страховиком) свого утримання по
конкретному договору перестрахування.

За твердженням позивача, на виконання
вимог листа № 1190/0/17-13 від 28.05.2013 року,
ним направлено на електронну адресу
документи по страховому
випадку, на підтвердження чого надано
роздруківку вхідних та вихідних
електронних листів.

Відповідно до п. 3.3.1 Договору
ретроцесії перестраховик зобов'язаний,
перерахувати перестрахувальнику (або
за його заявою - страхувальнику
(вигодонабувачу) страхове
відшкодування, розмір якого
розрахований відповідно до умов цього
договору і конкретного договору
перестрахування, у строк, передбачений
цим договором, якщо інше не передбачено
в конкретному договорі
перестрахування.

Пунктом 4.6 Договору ретроцесії
встановлено, що відповідальність
перестраховика обмежується тільки
його часткою (обсягом)
відповідальності за конкретним
договором перестрахування і не може
бути збільшена у випадку нездатності
перестрахувальника цілком
відшкодувати збиток за його
(перестрахувальника) частину
відповідальності.

За таких обставин, враховуючи умови
Договору перестрахування, ПрАТ «СК
«Нова» зобов'язане відшкодувати
позивачу 50,00 % виплаченої страхової
суми у разі настання страхового
випадку.

У зв'язку з невиконанням ПрАТ «СК
«Нова», як перестраховиком, обов'язку
за Договором перестрахування, позивач
звернувся до відповідача з претензією
№ 911 від 05.11.2013 року про відшкодування
частки страхового відшкодування у
розмірі 29 777,45 грн.

Оскільки відповідач не виконав вимоги
претензії, позивач звернувся з позовом
до суду про стягнення з ПрАТ «СК «Нова»
частки страхового відшкодування у сумі
29 777,45 грн., яка складається з 50 % від
сплаченого позивачем страхувальнику
страхового відшкодування у сумі 59 104,90
грн. та витрат понесених позивачем на
проведення експертного дослідження
для визначення вартості матеріального
збитку завданого власнику автомобіля
марки «Mercedes-Benz E200», д/н НОМЕР_1 у сумі 450,00
грн.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України
договір є однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного
кодексу України, відповідач, як
страховик за договором
перестрахування зобов'язаний у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату в строк, встановлений
договором.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про страхування» встановлено, що
відповідач як страховик (за договором
перестрахування) зобов'язаний при
настанні страхового випадку здійснити
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
- п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не виконав своїх
зобов'язань по виплаті страхової суми
за Договором в строк, визначений в
пункті 8.1 Договору ретроцесії, а отже,
відповідач прострочив виконання
зобов'язання.

Посилання апелянта на те, що йому не
було направлено документацію у
відповідності до п. 8.1 Договору
ретроцесії, а також витребувані ним
додатково документи, що передбачено п.
8.2 Договору ретроцесії, з огляду на те,
що роздруківка електронного
листування не може бути доказом
отримання такого повідомлення
відповідачем, колегія суддів вважає
необґрунтованими з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, відповідач листом
№ 1190/0/17-13 від 28.05.2013 року просив
позивача надати всі наявні документи
по даному страховому випадку на
електронну адресу .

Частиною 1 ст. 200 Цивільного кодексу
України передбачено, що інформацією є
будь-які відомості та/або дані, які
можуть бути збережені на матеріальних
носіях або відображені в електронному
вигляді.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 Закону України
«Про електронні документи та
електронний документообіг» юридична
сила електронного документа не може
бути заперечена виключно через те, що
він має електронну форму. Допустимість
електронного документа як доказу не
може заперечуватися виключно на
підставі того, що він має електронну
форму.

Крім того, ухвалою суду першої
інстанції від 12.05.2014 року, було
викликано у судове засідання
заступника директора з
перестрахування ПрАТ «СК «Нова» ОСОБА_5
та зобов'язано надати письмові
пояснення по суті спору щодо
електронної переписки між сторонами,
проте, викликана особа у судове
засідання не з'явилася, жодних
пояснень, оформлених належним чином, до
суду надано не було.

З урахуванням вказаного вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про обґрунтованість
позовних вимог в сумі 29 256,93 грн. (29 552,45
грн. (50 % страхового відшкодування) - 295,52
грн. (1 % франшизи, п. 1.9 Договору
перестрахування).

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача 50 % витрат, понесених ПрАТ
«СК «Крона» на проведення експертного
дослідження для визначення вартості
матеріального збитку завданого
власнику автомобіля марки «Mercedes-Benz E200»,
д/н НОМЕР_1, у сумі 225,00 грн., то судом
першої інстанції вірно встановлено, що
ні Договором ретроцесії, ні Договором
перестрахування не передбачено
обов'язку відповідача на відшкодування
витрат на експертне дослідження.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що витрати на
проведення експертного дослідження у
сумі 225,00 грн. задоволенню не
підлягають.

Враховуючи досліджене вище, позовні
вимоги ПрАТ «СК «Крона» про стягнення з
ПрАТ «СК «Нова» підлягають частковому
задоволенню у розмірі 29 256,93 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Нова» в апеляційній скарзі,
не знайшли підтвердження під час
розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 24.07.2014 року по справі № 910/3416/14
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Нова» задоволенню не
підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «Нова»
(апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Нова» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 24.07.2014 року по
справі № 910/3416/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/3416/14
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 20.10.2014
року.