ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.10.2014 Справа № 920/1332/14За позовом:
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»,
м.Суми;

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе», м. Суми

про внесення змін до договору
перевезення вантажу (теплової енергії)

та

за зустрічним позовом: Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе», м. Суми;

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»,
м.Суми;

про внесення змін до договору
перевезення вантажу

СУДДЯ КОВАЛЕНКО О.В.

Представники:

Від позивача, відповідача за
зустрічним позовом: Приходько Д.В.,
довіреність №34 від 29.07.2014 р.;
Тульчинська І.Г., довіреність №15 від
04.03.2014 р.;

Від відповідача, позивача за
зустрічним позовом: Тищенко А.В.,
довіреність №18-49/1209 від 28.12.2013 р., Танчик
О.М., довіреність №1849/1196 від 28.12.2013 р.

При секретарі судового засідання
Саленко Н.М.

Суть спору: позивач просить суд внести
зміни до договору №2/10 перевезення
вантажу (теплової енергії) від 01.09.2005 р.,
а саме: в тексті Договору в усіх
відмінках та значеннях змінити:
«Відправник» на «Теплогенеруюча
компанія»; «Перевізник» на
«Теплотранспортуюча компанія»;
«перевезення» на «транспортування»;
«вантаж» на «теплова енергія»;
«перевезення вантажу (теплової
енергії)» на «транспортування теплової
енергії»; «провізна плата» на «плата за
транспортування теплової енергії»;
«період перевезення» на «період
транспортування»; виклавши розділ 2 і
пункти Договору в наступній редакції:

« 2.1. З 01 січня 2014 р. вартість послуг з
транспортування 1 Гкал теплової
енергії для потреб бюджетних установ
та інших споживачів (окрім населення)
становить 41 грн. 37 коп. (без ПДВ), крім
того, ПДВ 08 грн. 27 коп., всього 49 грн. 64
коп.

З 01 червня 2014 р. вартість послуг з
транспортування 1 Гкал теплової
енергії для потреб бюджетних установ
та інших споживачів (окрім населення)
становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім
того ПДВ 08.грн. 61 коп., всього 51 грн. 65
коп.

З 01 липня 2014 р. вартість послуг з
транспортування 1 Гкал теплової
енергії для потреб населення становить
43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08
грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

2.1.1. Вартість послуг з транспортування 1
Гкал теплової енергії є державною
регульованою ціною (тарифом), яка
встановлюється уповноваженим органом.
Вартість послуг з транспортування 1
Гкал теплової енергії для потреб
населення з 01 січня 2014 р. по 30 червня 2014
р. (до встановлення тарифу на
транспортування теплової енергії для
потреб населення) відповідно до
Висновків Державної інспекції з
контролю за цінами в Сумській області
щодо розрахунків економічно
обґрунтованих планових витрат на
виробництво житлово-комунальних
послуг від 01.10.2010 р. №153 та №157 становить
16 грн. 40 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 03
грн. 28 коп., всього 19 грн. 68 коп.

2.1.2 З моменту набрання чинності
постановою або іншим
нормативно-правовим актом про
встановлення/зміну тарифу на
транспортування теплової енергії,
вартість послуг з транспортування
теплової енергії, визначена даним
Договором змінюється без додаткового
погодження Сторін.

2.2. Вартість послуг з транспортування
теплової енергії за один календарний
місяць визначається з кількості Гкал
теплової енергії, транспортованої у
відповідному календарному місяці.

2.3. Теплогенеруюча компанія зобов'язана
до 14 числа місяця, наступного за
місяцем транспортування теплової
енергії, оплатити Теплотранспортуючій
компанії вартість наданих послуг з
транспортування теплової енергії.

3.13. Теплогенеруюча компанія протягом
3-х днів з дня отримання вказаних п. 3.12
Договору документів зобов'язана
підписати акт приймання-передачі
наданих за цим Договором послуг та один
його примірник передати
Теплотранспортуючій компанії, а у разі
наявності документального
обґрунтованих заперечень підписати
цей акт із зазначенням в акті
конкретних обґрунтованих документами
заперечень, обов'язковим додаванням до
акту документів на обґрунтування
заперечень. У випадку недотримання
Теплогенеруючою компанією вимог цього
пункту, підписаний
Теплотранспортуючою компанією акт
наданих за цим договором послуг
вважається погодженим (підписаним)
Теплогенеруючою компанією без
зауважень".

9.2. Даний Договір набуває чинності з
01.09.2005 року та діє до 31.12.2014р.

9.2.1. Якщо жодна із Сторін даного
договору не надасть іншій стороні
належним чином оформлене повідомлення
про припинення дії Договору, дія даного
Договору щорічно продовжується на один
календарний рік.

9.2.2. Даний Договір може бути розірваний
за згодою Сторін.

Умови даного Додаткового договору
поширюються на правовідносини та
зобов'язання Сторін, що виникли до
моменту укладення даного Додаткового
Договору, а саме - з 01 січня 2014 року.".
Крім того, просить суд судові витрати
покласти на відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав свої вимоги в
повному обсязі.

Крім того, представник позивача подав
суду клопотання №б/н від 13.10.2014 р. про
долучення до матеріалів справи копії
додаткової угоди до договору оренди
від 01.09.2005 р. №УКМ-0047 цілісного
майнового комплексу по виробництву,
транспортуванню тепла та електричної
енергії у місті Суми від 30.04.2013 р., яке
судом задоволено.

Представник відповідача письмового
відзиву на позов не подав, в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позовних вимог. Крім того,
подав зустрічний позов від 14.08.2014 р., в
якому просить суд внести зміни до
Договору № 2/10 перевезення вантажу
(теплової енергії) від 01.09.2005 року (далі
за текстом - «Договір»), а саме:

Викласти п. 2.1. договору в наступній
редакції:

" 2.1. Вартість транспортування 1 Гкал
теплової енергії становить:

для населення - 32, 17 грн./Гкал (без ПДВ) з
01.07.2014 року;

для релігійних організацій - 32,17
грн./Гкал (без ПДВ) з 01.08.2014 року;

для бюджетних установ та інших
споживачів (крім населення):

32,78 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.01.2014 року;

32,17 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.06.2014 року;

Викласти п. 9.2.2. Договору в наступній
редакції:

" 9.2.2.Даний Договір може бути розірваний
за згодою Сторін.

Зміни до Договору, затвердженні
судовим рішенням по справі № 920/1332/14,
поширюються на правовідносини між
Сторонами за даним Договором з 01.01.2014
року". Крім того, просить судовий збір
покласти на відповідача за зустрічним
позовом.

Представник відповідача за зустрічним
позовом надав суду письмовий відзив, в
якому заперечує проти задоволення
зустрічного позову і просить суд
відмовити в його задоволенні у зв'язку
з тим, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В.
Фрунзе» отримав тариф на
транспортування теплової енергії, але
відповідно до Постанови КМУ №869 від
01.06.2011 р. тариф йому встановлений як для
підприємства, яке має намір проводити
діяльність з транспортування теплової
енергії, проте за відсутності ліцензії
на даний вид діяльності та необхідного
обладнання не має можливості її
проводити, а ліцензія на
транспортування у позивача за
зустрічним позовом відсутня.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважних
представників сторін та дослідивши
докази по справі, суд встановив:

Рішенням виконавчого комітету
Сумської міської ради №322 від 20.05.2011 р.
«Про визначення виробників та
виконавців послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення в місті
Суми» виробниками та виконавцями
послуг в м. Суми з централізованого
опалення, постачання гарячої води
визначено ВАТ «Сумське МНВО ім. М.В.
Фрунзе» в межах території
обслуговування згідно з додатком 1; ТОВ
«Сумитеплоенерго» в межах території
обслуговування згідно з додатком 2.

01 вересня 2005 р. між ВАТ «Сумське НВО ім.
М.В. Фрунзе» (в подальшому ПАТ «Сумське
НВО ім. М.В. Фрунзе») і ТОВ
«Сумитеплоенерго» був укладений
договір №2/10 (з протоколом
розбіжностей від 11 листопада 2005 р.)
перевезення вантажу (далі за текстом -
«Договір»), відповідно до умов якого
позивач зобов'язувався доставляти
ввірений йому відповідачем вантаж -
теплову енергію в теплоносії - гарячої
мережної води в пункті призначення на
вказані у п. 3.9. Договору об'єкти
юридичних та фізичних осіб - споживачів
житлово-комунальних послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання, надавати відповідачу
теплову енергію, а останній
зобов'язувався сплачувати позивачу за
перевезення теплової енергії
встановлену п. 2.2. Договору плату на
умовах, в порядку та в строки,
встановлені Договором.

Зі змісту п. 2.1. Договору вбачається, що
загальна вартість Договору включає в
себе провізну плату відповідача
позивачу та перевезення останнім
теплової енергії за Договором,
визначається сумуванням всіх
провізних плат та складає за 12
календарних місяців з моменту
підписання сторонами Договору 3 037 200
грн. 00 коп. без врахуванням ПДВ.

Згідно п. 2.2. Договору розмір провізної
плати з врахуванням ПДВ за один місяць
перевезення теплової енергії вказаний
в акті приймання-передачі виконаних
робіт, який сторони зобов'язані скласти
та підписати в порядку, встановленому
ст. 3 Договору. Розрахунок розміру
провізної плати на момент підписання
сторонами Договору здійснений з
врахуванням того, що згідно вимог
Закону України «Про теплопостачання»
провізна плата є складовою частиною
тарифу на послуги центрального
опалення та гарячого водопостачання,
який затверджується у встановленому
порядку органами місцевого
самоврядування.

Відповідно до п. 2.3. Договору загальна
вартість Договору та провізна плата
можуть бути змінені за згодою сторін,
яка оформлюється додатковою угодою до
Договору.

Відповідач здійснює оплату в розмірі
100% загальної вартості Договору на
банківський рахунок позивача частками
(платежами), кожну з яких, у розмірі 100%
провізної плати за минулий
(розрахунковий) місяць перевезення
теплової енергії - протягом 15 днів з
моменту підписання сторонами акту
приймання-передачі виконаних робіт у
минулому місяці (п. 2.4.).

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ним
був підготовлений додатковий договір
від 16.06.2014 р. про внесення змін до
Договору перевезення вантажу (теплової
енергії) №2/10 від 01.09.2005 р., яким було
внесено наступні зміни: в тексті
Договору в усіх відмінках та значеннях
змінити: «Відправник» на
«Теплогенеруюча компанія»;
«Перевізник» на «Теплотранспортуюча
компанія»; «перевезення» на
«транспортування»; «вантаж» на
«теплова енергія»; «перевезення
вантажу (теплової енергії)» на
«транспортування теплової енергії»;
«провізна плата» на «плата за
транспортування теплової енергії»;
«період перевезення» на «період
транспортування»; виклавши розділ 2 і
пункти Договору в наступній редакції:

« 2.1. З 01 січня 2014 р. вартість послуг з
транспортування 1 Гкал теплової
енергії для потреб бюджетних установ
та інших споживачів (окрім населення)
становить 41 грн. 37 коп. (без ПДВ), крім
того, ПДВ 08 грн. 27 коп., всього 49 грн. 64
коп.

З 01 червня 2014 р. вартість послуг з
транспортування 1 Гкал теплової
енергії для потреб бюджетних установ
та інших споживачів (окрім населення)
становить 43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім
того ПДВ 08.грн. 61 коп., всього 51 грн. 65
коп.

З 01 липня 2014 р. вартість послуг з
транспортування 1 Гкал теплової
енергії для потреб населення становить
43 грн. 04 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 08
грн. 61 коп., всього 51 грн. 65 коп.

2.1.1. Вартість послуг з транспортування 1
Гкал теплової енергії є державною
регульованою ціною (тарифом), яка
встановлюється уповноваженим органом.
Вартість послуг з транспортування 1
Гкал теплової енергії для потреб
населення з 01 січня 2014 р. по 30 червня 2014
р. (до встановлення тарифу на
транспортування теплової енергії для
потреб населення) відповідно до
Висновків Державної інспекції з
контролю за цінами в Сумській області
щодо розрахунків економічно
обґрунтованих планових витрат на
виробництво житлово-комунальних
послуг від 01.10.2010 р. №153 та №157 становить
16 грн. 40 коп. (без ПДВ), крім того ПДВ 03
грн. 28 коп., всього 19 грн. 68 коп.

2.1.2 З моменту набрання чинності
постановою або іншим
нормативно-правовим актом про
встановлення/зміну тарифу на
транспортування теплової енергії,
вартість послуг з транспортування
теплової енергії, визначена даним
Договором змінюється без додаткового
погодження Сторін.

2.2. Вартість послуг з транспортування
теплової енергії за один календарний
місяць визначається з кількості Гкал
теплової енергії, транспортованої у
відповідному календарному місяці.

2.3. Теплогенеруюча компанія зобов'язана
до 14 числа місяця, наступного за
місяцем транспортування теплової
енергії, оплатити Теплотранспортуючій
компанії вартість наданих послуг з
транспортування теплової енергії.

3.13. Теплогенеруюча компанія протягом
3-х днів з дня отримання вказаних п. 3.12
Договору документів зобов'язана
підписати акт приймання-передачі
наданих за цим Договором послуг та один
його примірник передати
Теплотранспортуючій компанії, а у разі
наявності документального
обґрунтованих заперечень підписати
цей акт із зазначенням в акті
конкретних обґрунтованих документами
заперечень, обов'язковим додаванням до
акту документів на обґрунтування
заперечень. У випадку недотримання
Теплогенеруючою компанією вимог цього
пункту, підписаний
Теплотранспортуючою компанією акт
наданих за цим договором послуг
вважається погодженим (підписаним)
Теплогенеруючою компанією без
зауважень".

9.2. Даний Договір набуває чинності з
01.09.2005 року та діє до 31.12.2014р.

9.2.1. Якщо жодна із Сторін даного
договору не надасть іншій стороні
належним чином оформлене повідомлення
про припинення дії Договору, дія даного
Договору щорічно продовжується на один
календарний рік.

9.2.2. Даний Договір може бути розірваний
за згодою Сторін.

Умови даного Додаткового договору
поширюються на правовідносини та
зобов'язання Сторін, що виникли до
моменту укладеного даного Додаткового
Договору, а саме - з 01 січня 2014 року".

Супровідним листом №1758 від 16.06.2014 р.
позивач направив два примірники
вказаного Додаткового договору на
адресу відповідача для відповідного
реагування, проте відповідач з
редакцією позивача не погодився та
направив відповідь №18-7/1366 від 07.07.2014 р.
з протоколом розбіжностей.

Враховуючи те, що сторони не прийшли до
згоди щодо підписання Додаткового
договору в порядку досудового
врегулювання спору, позивач просить
суд внести відповідні зміни у Договір
№2/10.

В свою чергу, відповідач, ПАТ «Сумське
НВО ім. М.В. Фрунзе» подав зустрічний
позов, в якому просить суд внести зміни
до Договору № 2/10 перевезення вантажу
(теплової енергії) від 01.09.2005 року (далі
за текстом - «Договір»), а саме:

Викласти п. 2.1. договору в наступній
редакції:

" 2.1. Вартість транспортування 1 Гкал
теплової енергії становить:

для населення - 32, 17 грн./Гкал (без ПДВ) з
01.07.2014 року;

для релігійних організацій - 32,17
грн./Гкал (без ПДВ) з 01.08.2014 року;

для бюджетних установ та інших
споживачів (крім населення):

32,78 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.01.2014 року;

32.17 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.06.2014 року;

Викласти п. 9.2.2. Договору в наступній
редакції:

" 9.2.2.Даний Договір може бути розірваний
за згодою Сторін.

Зміни до Договору, затвердженні
судовим рішенням по справі № 920/1332/14,
поширюються на правовідносини між
Сторонами за даним Договором з 01.01.2014
року", обґрунтовуючи свої вимоги тим, що
для потреб споживачів ПАТ «Сумське НВО
ім. М.В. Фрунзе» НКРКП затверджені інші
тарифи на транспортування теплової
енергії.

Відповідно до ст. 188 Господарського
кодексу України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Згідно п. 42 ст. 9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності» виробництво
теплової енергії, транспортування її
магістральними і місцевими
(розподільчими) тепловими мережами та
постачання теплової енергії підлягає
ліцензуванню.

Судом встановлено, що транспортування
теплової енергії магістральними та
місцевими (розподільчими) тепловими
мережами здійснюється ТОВ
«Сумитеплоенерго» на підставі
ліцензії серії АД №041922, виданої
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг 13.12.2012 р. на підставі
рішення №264 від 23.11.2012 р. Строк дії
ліцензії встановлено з 01.12.2012 р. по
30.11.2017 р.

Зі змісту ч.2 ст. 20 Закону України «Про
теплопостачання» вбачається, що тарифи
на теплову енергію, реалізація якої
здійснюється суб'єктами
господарювання, що займають монопольне
становище на ринку, є регульованими.

Відповідно до п.3.ч.1.ст.1. Закону України
«Про державне регулювання у сфері
комунальних послуг» транспортування
теплової енергії магістральними та
місцевими (розподільчими) тепловими
мережами є комунальною послугою, на яку
комісією встановлюється тариф. Статтею
2 цього ж Закону України встановлено, що
органом державного регулювання у
сфері комунальних послуг є Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних послуг
(далі за текстом - «НКРКП»).

Згідно п. 2.6. Ліцензійних умов,
затверджених Постановою НКРКП №277 від
10.08.2012 р., провадження господарської
діяльності з транспортування теплової
енергії магістральними та місцевими
(розподільчими) тепловими мережами -
ліцензіати з транспортування теплової
енергії здійснюють її транспортування
за тарифами, затвердженими НКРКП, та
органами місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених
законодавством.

Так, постановами НКРКП №243 від 29.11.2013 р.
та №471 від 31.12.2013 р. «Про встановлення
тарифів на теплову енергію, її
виробництво, транспортування,
постачання для потреб бюджетних
установ та інших споживачів (крім
населення) ТОВ «Сумитеплоенерго» було
встановлено тариф на транспортування
теплової енергії з 01.01.2014 р. на рівні 41
грн. 37 коп./Гкал (без ПДВ).

Згідно постанов НКРКП №301 від 08.04.2014 р.
та №525 від 16.05.2014 р. ТОВ
«Сумитеплоенерго» було встановлено
новий тариф на транспортування
теплової енергії з 01.06.2014 р. для потреб
бюджетних установ та інших споживачів
(крім населення), а з 01.07.2014 р. для потреб
населення на рівні 43 грн. 04 коп./Гкал
(без ПДВ).

З матеріалів справи також вбачається,
що дійсно постановами НКРКП №302 від
08.04.2014 р. та №1027 від 11.07.2014 р. «Про
встановлення тарифів на теплову
енергію, її виробництво,
транспортування, постачання для потреб
населення ПАТ «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» відповідачу за первісним
позовом встановлено тариф на
транспортування теплової енергії з
01.07.2014 р. для потреб населення, а з 01.08.2014
р. для потреб релігійних організацій
(крім обсягів, що використовуються для
провадження виробничо-комерційної
діяльності) на рівні 32,17 грн./Гкал (без
ПДВ).

Судом встановлено, що у ПАТ «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відсутня
ліцензія Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг на транспортування
теплової енергії магістральними та
місцевими (розподільчими) тепловими
мережами, як це передбачено п. 42 ст. 9
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності». Крім того, що не
заперечується самим відповідачем за
первісним позовом, ПАТ «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе» не здійснює
діяльності з транспортування теплової
енергії магістральними та місцевими
(розподільчими) тепловими мережами, а
отже суд дійшов до висновку про те, що
тариф на транспортування теплової
енергії встановлений НКРКП для ПАТ
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» у вказаних постановах на
випадок отримання в установленому
законом порядку відповідної ліцензії
на здійснення такої діяльності.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України
кожна сторона має довести ті обставини,
на які вона посилається в
обґрунтування своїх доводів і
заперечень, а відповідно до ч. 2 ст. 34 ГПК
України обставини справи, які за
законодавством мають підтверджуватися
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Зі змісту п 2.7. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від 29.05.2013,
№ 11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» вбачається, що частиною
третьою статті 207 ГК України
передбачена і можливість припинення
господарського зобов'язання лише на
майбутнє. Отже, якщо зі змісту
господарського договору випливає, що
зобов'язання за цим договором може бути
припинено лише на майбутнє, оскільки
неможливо повернути усе одержане за
ним (наприклад, вже здійснене
користування за договором майнового
найму (оренди), користування
електроенергією, спожиті послуги,
зберігання, здійснене за відповідним
договором, тощо), то господарський суд
одночасно з визнанням господарського
договору недійсним (за наявності
підстав для цього) зазначає в
резолютивній частині рішення, що
зобов'язання за договором припиняється
лише на майбутнє. При цьому слід
враховувати, що зобов'язання
припиняються на майбутнє не на
підставі відповідної вказівки в
рішенні суду, а в силу закону, тому при
визнанні недійсним правочину
(господарського договору) зобов'язання
його сторін припиняються на майбутнє з
моменту набрання чинності рішення суду
про визнання правочину (договору)
недійсним, хоча б у судовому рішенні й
не було зазначено про таке припинення.

Враховуючи те, що позивачем за
первісним позовом - ТОВ
«Сумитеплоенерго» подано належні
докази надання послуги з
транспортування теплової енергії у
відповідності з ліцензією НКРКП, а
також належні докази на підтвердження
зміни тарифів, суд вбачає підстави для
задоволення первісних позовних вимог в
частині внесення змін у Договір та
викладення п. 2.1. розділу 2 Договору в
наступній редакції:

« 2.1. Вартість послуг з транспортування
1 Гкал теплової енергії для потреб
бюджетних установ та інших споживачів
(окрім населення) становить 43 грн. 04 коп.
(без ПДВ), крім того ПДВ 08.грн. 61 коп.,
всього 51 грн. 65 коп.

Вартість послуг з транспортування 1
Гкал теплової енергії для потреб
населення становить 43 грн. 04 коп. (без
ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51
грн. 65 коп.»

При цьому зазначені зміни вносяться в
Договір з моменту набрання даним
рішенням законної сили.

В той же час суд приходить до висновку
про необґрунтованість та
безпідставність зустрічних позовних
вимог ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе»
в частині викладення п. 2.1. договору в
наступній редакції:

" 2.1. Вартість транспортування 1 Гкал
теплової енергії становить:

для населення - 32, 17 грн./Гкал (без ПДВ) з
01.07.2014 року;

для релігійних організацій - 32,17
грн./Гкал (без ПДВ) з 01.08.2014 року;

для бюджетних установ та інших
споживачів (крім населення):

32,78 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.01.2014 року;

32.17 грн./Гкал (без ПДВ) з 01.06.2014 року».

Згідно ч. 1. ст. 651 ЦК України
передбачено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом (ч.2
цієї ж статті). Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору (ч.3 цієї ж статті).

Відповідно до ст. 652 ЦК України
допускається зміна або розірвання
договору у зв'язку з істотною зміною
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору, за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті зобов'язання. Якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок
істотної зміни обставин суд, на вимогу
будь-якої із сторін, визначає наслідки
розірвання договору виходячи з
необхідності справедливого розподілу
між сторонами витрат, понесених ними у
зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною
зміною обставин допускається за
рішенням суду у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, за відсутності згоди
(домовленості) сторін про зміну умов
договору він може бути змінений на
вимогу однієї із сторін за рішенням
суду лише за наявності підстав,
передбачених договором або законом.

Судом також встановлено, що сторонами
не подано доказів на підтвердження
наявності істотних обставин, які б
свідчили про необхідність внесення
змін до договору в частині зміни назви
сторін з «Відправник» на
«Теплогенеруюча компанія»;
«Перевізник» на «Теплотранспортуюча
компанія»; «перевезення» на
«транспортування»; «вантаж» на
«теплова енергія»; «перевезення
вантажу (теплової енергії)» на
«транспортування теплової енергії»;
«провізна плата» на «плата за
транспортування теплової енергії»;
«період перевезення» на «період
транспортування». Крім того, суд не
вбачає підстав також для внесення змін
в порядок здійснення розрахунків між
сторонами та викладення пунктів 2.3 та
3.13. Договору в новій редакції: « 2.3.
Теплогенеруюча компанія зобов'язана до
14 числа місяця, наступного за місяцем
транспортування теплової енергії,
оплатити Теплотранспортуючій компанії
вартість наданих послуг з
транспортування теплової енергії.

3.13. Теплогенеруюча компанія протягом
3-х днів з дня отримання вказаних п. 3.12
Договору документів зобов'язана
підписати акт приймання-передачі
наданих за цим Договором послуг та один
його примірник передати
Теплотранспортуючій компанії, а у разі
наявності документального
обґрунтованих заперечень підписати
цей акт із зазначенням в акті
конкретних обґрунтованих документами
заперечень, обов'язковим додаванням до
акту документів на обґрунтування
заперечень. У випадку недотримання
Теплогенеруючою компанією вимог цього
пункту, підписаний
Теплотранспортуючою компанією акт
наданих за цим договором послуг
вважається погодженим (підписаним)
Теплогенеруючою компанією без
зауважень".

Що стосується позовних вимог в частині
викладення в новій редакції п. 9.2. 9.2.1.,
9.2.2. Договору та поширення умов
Додаткового договору на
правовідносини та зобов'язання сторін,
що виникли до моменту укладення
Додаткового договору /з 01.01.2014 р./, то суд
дійшов до висновку про те, що фактично
позивач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом у своїх
вимогах про зміну договору з 01.01.2014 р.
надають його умовам зворотної сили,
проте норми законодавства не містять
імперативних приписів щодо
обов'язкового внесення змін до
договорів про перевезення вантажу
(теплової енергії), а самими сторонами в
договорі не досягнуто згоди щодо цього,
а отже такі вимоги суперечать приписам
ст. 653 ЦК України та ст. 188 ГК України.

Відповідно до Закону України «Про
судовий збір» і вимог ст. ст. 44, 49 ГПК
України судові витрати по справі за
первісним позовом підлягають
стягненню з відповідача за первісним
позовом пропорційно задоволеним
вимогам; судові витрати по справі за
зустрічним позовом покладаються на
позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»,
м.Суми; до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе», м. Суми; про
внесення змін до договору перевезення
вантажу (теплової енергії)
задовольнити частково.

2. Внести зміни до договору №2/10
перевезення вантажу (теплової енергії)
від 01.09.2005 р., виклавши п. 2.1. розділу 2
Договору №2/10 з передачі теплової
енергії в наступній редакції: « 2.1.
Вартість послуг з транспортування 1
Гкал теплової енергії для потреб
бюджетних установ та інших споживачів
(окрім населення) становить 43 грн. 04 коп.
(без ПДВ), крім того ПДВ 08.грн. 61 коп.,
всього 51 грн. 65 коп.

Вартість послуг з транспортування 1
Гкал теплової енергії для потреб
населення становить 43 грн. 04 коп. (без
ПДВ), крім того ПДВ 08 грн. 61 коп., всього 51
грн. 65 коп.».

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58,
код 05747991) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сумитеплоенерго» (40022, м.Суми, вул. 2-га
Залізнична, 10, код 33698892) 1 218 грн. 00 коп.
судового збору.

4. В іншій частині в первісному
позові відмовити.

5. В задоволенні зустрічного
позову Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе», м. Суми; до відповідача:
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»,
м.Суми; про внесення змін до договору
перевезення вантажу відмовити.

6. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 17.10.2014 р.

Суддя О.В. Коваленко