Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/18830/14 21.10.14

За позовом Приватної компанії з
обмеженою відповідальністю «СІТІ
ТРАНСПОРТ КОНСТРАКШН ІНВЕСТМЕНТС ЛТД»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи» та Товариства з обмеженою
відповідальністю «КрАЗ Лізинг»

про визнання недійсним договору

Суддя Якименко
М.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача-1: не з'явилися;

від відповідача-2: Бевза А.С. -
довіреність б/н від 18.09.2014 року;

Обставини справи :

Приватна компанія з обмеженою
відповідальністю "СІТІ ТРАНСПОРТ
КОНСТРАКШН ІНВЕСТМЕНТС ЛТД"
звернулася до господарського суду м.
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Львівські
автобусні заводи" та Товариства з
обмеженою відповідальністю "КрАЗ
Лізинг" про визнання недійсним
договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
думку позивача Договір №2 від 17.05.2013
року про внесення змін до Договору
купівлі-продажу ТЗ №1 від 01.10.2012 року,
укладений між ТОВ «Львівські автобусні
заводи» та ТОВ «КрАЗ Лізинг», є
недійсним з підстав його підписання
генеральним директором ТОВ «Львівські
автобусні заводи» з перевищення
повноважень та без дотримання
процедури передбаченої положенням п.
9.11.3.Статуту ТОВ «Львівські автобусні
заводи».

З цих підстав, позивач просив
задовольнити позов, визнавши недійсним
Договір №2 від 17.05.2013 року про внесення
змін до Договору купівлі-продажу ТЗ №1
від 01.10.2012 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 10.09.2014 року порушено провадження у
справі та призначено її розгляд на
07.10.2014 року.

07.10.2014 року через відділ діловодства
суду від представника відповідача-2
надійшов відзив на позовну заяву.

В судове засідання, призначене на 07.10.2014
року представники позивача,
відповідача-1 не з'явилися, про причини
неявки суд не повідомили, про день та
час розгляду справи повідомлені
належним чином.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника позивача, відповідача-1 у
судове засідання перешкоджає
вирішенню спору по суті, суд вважав за
доцільне відкласти розгляд справи на
21.10.2014 року.

В судове засідання 21.10.2014 року
представники позивача та відповідача-1
не з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлялися належним чином.
Ухвали суду надсилались позивачу та
відповідачу-1 на всі відомі адреси, в
тому числі на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 21.10.2014 року
представник відповідача-2 позовні
вимоги не визнав.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 21.10.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності та заслухавши пояснення
представника відповідача-2,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи» (далі по тексту - відповідач-1,
ТОВ «Львівські автобусні заводи»,
постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «КрАЗ
Лізинг» (далі по тексту - відповідач-2,
ТОВ «КрАЗ Лізинг», покупець) укладено
Договір купівлі-продажу ТЗ №1 (далі по
тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, продавець
зобов'язується продати тролейбуси,
виробництва ТОВ «Львівські автобусні
заводи» (надалі - ТЗ), асортимент,
кількість яких вказана в Специфікації
поставки (Додаток №2), комплектність
яких визначена Технічними
специфікаціями (Додаток №1), що є
невід'ємною частиною цього Договору, а
Покупець зобов'язується придбати ТЗ, та
здійснити його оплату, для подальшого
використання і експлуатації, в строки
зазначені в цьому Договору.

Загальна вартість Товару за цим
Договором становить 32 700 000,00 грн. в т.ч.
ПДВ, за 10 одиниць ЛАЗ Е183 та 3 одиниці ЛАЗ
Е301 (п. 2.1. Договору).

Згідно з п. 2.2. Договору передплата
становить 29 000 000,00 грн. з урахуванням
ПДВ та підлягає сплаті протягом 60
календарних днів з дня укладання
Договору. Залишок коштів до сплати у
розмірі 3 700 000,00 грн. з урахуванням ПДВ,
оплачуються.

Відповідно до п. 2.7. Договору,
Постачальник здійснює поставку ТЗ,
протягом 60 днів після передплати на
мовах поставки DDP (м. Кременчук), які
визначаються відповідно до
Міжнародних правил ІНКОТЕРМС -2010.

Частина авансового платежу
(передплати) в розмірі 3 700 000,00 грн. була
сплачена відповідачем-2 07.03.2013 року.

В супереч умов Договору, ТОВ "Львівські
автобусні заводи" розпочало поставку
Товару поступово з 10 грудня 2012 року.

В результаті дострокової поставки
Товару, виявились, що транспортні
засоби не відповідають технічній
специфікації, що підтверджується:

- Листами КП "КТУ" до відповідача-1 та
відповідача-2 вих. № 15-25/80 від 30.01.2013
року, № 15-25/125 від 21.02.2013 pоку, № 15-25/267 від
16.05.2013 pоку;

- Листами Відповідача-2 до КП "КТУ" та
відповідача-1 вих. № 135 від 26.03.2013 pоку,
№208 від 16.05.2013 pоку;

- Листом відповідача-1 до відповідача-2
вих. № б/н від 17.05.2013 pоку;

- Додатком розбіжностей до договору
№018/12 ФЛ ЮО ТС, що підписаний КП "КТУ" та
ТОВ "Львівські автобусні заводи" в
особі Генерального директора ОСОБА_3

Матеріалами справи документально
підтверджується факт дострокової
поставки відповідачем-1 товару та
поставка товару у невідповідності до
умов Договору.

З метою урегулювання розбіжностей, та
можливості поставки не
укомплектованого належним чином
товару, 17.05.2013 року між відповіддаечм-1
та відповідачем-2 підписано Договір №2
про внесення змін до договору
купівлі-продажу ТЗ №1 від 1 жовтня 2012
року (далі по тексту - Договір №2).

Відповідно до п. 2.1. Договору (з
врахуванням змін внесених Договором
№2), Сторони домовилися про те, що
загальна вартість Товару за цим
Договором становить 30 700 000,00 гри,
(тридцять мільйонів сімсот тисяч гри; 00
коп.,), в т.ч. ПДВ, за 10 одиниць ЛАЗ Е183 та 3
одиниці ЛАЗ Е301.

Згідно з п. 2.2. Договору (з врахуванням
змін внесених Договором №2), передплата
становить 3 700 000,00 грн., ( три мільйони
сімсот тисяч гри, 00 коп.) з урахуванням
ПДВ та підлягає сплаті до 08 березня 2013
року. Залишок коштів до сплати у
розмірі 27 000 000,00 грн. (двадцять сім
мільйонів гри. 00 коп.) з урахуванням ПДВ,
оплачуються на рахунок Постачальника в
день підписання Акту прийому-передачі
ТЗ від Постачальника - Покупцю".

На виконання умов Договору та Договору
№2 відповідачем-1 передано, а
відповідачем-2 прийнято тролейбуси, що
підтверджується актами
прийому-передачі продукції від 29.03.2013
року (в кількості 13 штук).

Відповідачем-2 оплачено вартість
отриманого товару в розмірі 29 150 000,00
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями наявними в матеріалах
справи.

Вартість не оплаченого товару
(продукції) складає 1 550 000,00 грн.

28.05.2014 року між ТОВ «Львівські
автобусні заводи» (первісний кредитор)
та ТОВ «СІТІ ТРАНСПОРТ ГРУП» (далі по
тексту - позивач, новий кредитор)
укладено Договір уступки прав вимоги
(далі по тексту - Договір уступки прав
вимоги), за умовами якого ТОВ
«Львівські автобусні заводи» уступило
ТОВ «СІТІ ТРАНСПОРТ ГРУП», як новому
кредитору, право вимоги до ТОВ «КрАЗ
Лізинг», що виникло з договору
купівлі-продажу ТЗ №1 від 01.10.2012 року на
суму 1 550 000,00 грн.

ТОВ «КрАЗ Лізинг» виплатило
заборгованість перед ТОВ «СІТІ
ТРАНСПОРТ ГРУП» в розмірі 1 550 000,00 грн.,
що підтверджується платіжним
дорученням №506 від 03.09.2014 року на суму 1
499 000,00 грн. та випискою з банку від 06.06.2014
року.

Однак, як слідує з матеріалів справи,
позивач вважає що Договір №2 від 17.05.2013
року про внесення змін до Договору
купівлі-продажу ТЗ №1 від 01.10.2012 року,
укладений між ТОВ «Львівські автобусні
заводи» та ТОВ «КрАЗ Лізинг», є
недійсним з підстав його підписання
генеральним директором ТОВ «Львівські
автобусні заводи» з перевищення
повноважень та без дотримання
процедури передбаченої положенням п.
9.11.3.Статуту ТОВ «Львівські автобусні
заводи».

Пунктом 9.11.3.Статуту ТОВ «Львівські
автобусні заводи» (далі по тексту -
Статут) передбачено, що Директор
товариства має право укладати угоди та
інші юридичні акти в межах, що
визначені Статутом, при цьому угоди на
суми, що перевищують 20 000,00 грн., можуть
бути укладені директором від імені
товариства лише після затвердження їх
Зборами учасників (п. 9.11.3 Статуту).

Згідно п. 9.2.13 Статуту, до компетенції
Зборів учасників належить
затвердження угод, сума яких перевищує
20 000,00 грн.

Відповідно до п. 9.5 Статуту, збори
учасників товариства можуть прийняти
рішення про включення до своєї
компетенції інших питань, а також
передачі в компетенцію директору
товариства частини належних їм прав та
функцій, крім тих, що належать до
виключної компетенції зборів
учасників. У випадку відсутності, всі
його права та обов'язки виконує
заступник або виконуючий обов'язки
директора, який призначається та
звільняється з посади наказом
директора. У випадках, передбачених
законодавством, повноваження
заступника або виконуючого обов'язки
підтверджуються дорученням простої
письмової або нотаріальної форми (п. 9.15
Статуту).

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Протоколом загальних зборів учасників
ТОВ «Львівські автобусні заводи» від
01.10.2012 року прийнято рішення про
укладання з ТОВ «КрАЗ Лізинг» Договору
купівлі продажу ТЗ та уповноважено
Генерального директора ТОВ «Львівські
автобусні заводи» ОСОБА_3 укласти
Договір №1 купівлі продажу ТЗ з ТОВ
«КрАЗ Лізинг».

Пунктом 9.10.Статуту передбачено, що
Генеральний директор Товариства без
доручення діє від імені Товариства та в
межах своєї компетенції. Пунктом 9.10.1.
Статуту передбачено, що Генеральний
директор укладає угоди, договори,
контракти в тому числі
зовнішньоекономічні.

Правовідносини, які виникають між
юридичної особою та її органом, є
представництвом, яке ч. 1 ст. 237 ЦК
України визначено як обов'язок або
право однієї сторони вчиняти правочин
від імені другої сторони, яку вона
представляє.

Діяльність представника має
здійснюватись у межах повноважень. У
зв'язку з чим, ч. 1 ст. ст. 241 ЦК України
передбачено, що правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

У той же час, в силу ч. 2 п. 3 ст. 92 ЦК
України, у відносинах з третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Тобто, якщо від імені юридичної особи
діяла посадова особа - орган юридичної
особи, діє презумпція наявності
повноважень у такої особи, за
виключенням випадків, коли особа
доведе, що третя особа знала чи за всіма
обставинами не могла не знати про такі
обмеження. При цьому, третя особа
визнається такою, що знала про такі
обмеження, якщо вони встановлені
безпосередньо законом або якщо
відомості про такі обмеження внесені
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, у встановленому
законом порядку.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців останній не
містить даних про наявність обмежень у
керівника (генерального директора ТОВ
«Львівські автобусні заводи» ОСОБА_3).

Позивачем не доведено, що відповідачу-2
було відомо про обмеження повноважень
генерального директора ТОВ «Львівські
автобусні заводи» ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Таким чином для визнання правочину
недійсним потрібна наявність підстав
передбачених ч. 1, 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними» Нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, вважається таким з моменту
його вчинення (частина перша статті 236
ЦК України). У зв'язку з наведеним
господарським судам необхідно
встановлювати, чи є оспорюваний
правочин вчиненим та з якого моменту
(статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини
друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України
тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими
правочини (укладеними господарські
договори), в яких (за якими): відсутні
передбачені законом умови, необхідні
для їх укладення (не досягнуто згоди за
всіма істотними для даного правочину
умовами); не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства
необхідна його передача; не здійснено
державну реєстрацію або нотаріальне
посвідчення, необхідні для його
вчинення, тощо. Встановивши відповідні
обставини, господарський суд відмовляє
в задоволенні позовних вимог як про
визнання правочину недійсним, так і про
застосування наслідків недійсності
правочину. Водночас господарським
судам необхідно враховувати таке.
Визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено, суд має
розглянути по суті питання щодо
відповідності його вимогам закону; це
правило не стосується випадків, коли
для вчинення правочину необхідні його
державна реєстрація або нотаріальне
посвідчення, оскільки за відсутності
відповідної реєстрації чи посвідчення
договір в будь-якому разі не вважається
укладеним.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 241 ЦК України
наступне схвалення правочину особою,
яку представляють, створює, змінює і
припиняє цивільні права та обов'язки з
моменту вчинення цього правочину.

Як встановлено судом, що відповідачем-1
та відповідачем-2 були здійснені дії
щодо прийняття Договору №2 до
виконання, що підтверджується:

1. Актами прийому-передачі
продукції:

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е301 А1
куз. №? Y8AE301A1C0200210 на суму 4 450 000, 00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е183 А1
куз. №? Y8AE183A1C0000152 на суму 1 870 000,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е301 А1
куз. №? Y8AE301A1C0200206 на суму 4 450 000,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е183 D1
куз. №? Y8AE183D1С0100297 на суму 1 701 250,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е183 А1
куз. №? Y8AE183A1C0000271 на суму 1 870 000,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е183 D1
куз. №? Y8AE183D1 СО 100296 на суму 1 701 250,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е301 А1
куз. №? Y8AE301A1C0200205 на суму 4 450 000,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е183 D1
куз. №? Y8AE183D1C0100140 на суму 1 701 250,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е183 D1
куз. №? Y8AE183D1С0100293 на суму 1 701 250,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е183 D1
куз. №? Y8AE183D1C0100138 на суму 1 701 250,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е183 D1
куз. №? Y8AE183D1C0100144 на суму 1 701 250,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е183 D1
куз. №? Y8AE183D1C0100137 на суму 1 701 250,00 грн.);

- б/н від 29 травня 2013 року (ЛАЗ-Е183 D1
куз. №? Y8AE183D1С0100295 на суму 1 701 250, 00 грн.)

2. Виставленими рахунками ТОВ
"Львівські автобусні заводи":

- № 26 від 07.03.2013 року на загальну суму 3 700
000,00 грн. з ПДВ;

- №19 від 19.03.2013 року на загальну суму 25 000
000,00 грн. з ПДВ.

3. Сплатою рахунків ТОВ "КрАЗ Лізинг"
платіжними дорученнями:

- №220 від 07 березня 2013 р. на суму 3 700 000,00
грн.,

- № 536 від 22 травня 2013 р. на суму 25 000 000,00
грн.,

- №338 від 06 червня 2014 р. на суму 90 000,00
грн.,

- №339 від 12 червня 2014 р. на суму 360 000,00
грн.,

4. Банківськими виписками:

- від 07 березня 2013 р. на суму 3 700 000,00 грн.,

- від 22 травня 2013 р. на суму 25 000 000,00 грн.,

- від 06 червня 2014 р. на суму 90 000,00 грн.,

- від 13 червня 2014 р. на суму 360 000,00 грн.;

5. Залишок грошових коштів був
сплачений у відповідності до Договору
уступки права вимоги від 28 травня 2014 р.
укладеного між ТОВ "Львівські
автобусні заводи" та ТОВ "Сіті
транспорт груп", листа ТОВ "Львівські
автобусні заводи" вих.№28/05/14 від 28.05.2014
p., листа ТОВ "Сіті транспорт груп",
протоколу Загальних зборів учасників
ТОВ "Львівські автобусні заводи" б/н від
27 травня 2014 р. на підставі платіжного
доручення ТОВ "КрАЗ Лізинг" №506 від 03
вересня 2014 р. на суму 1 499 000,00 грн. та
банківської виписки від 03 вересня 2014
року.

Суд дійшов до висновку, що Договір та
Договір №2 є фактично виконаними, про
що свідчать ряд дій спрямованих на
прийняття Договору та Договору №2 до
виконання та розрахунки за отриманий
товар.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
до висновку що позивачем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження свої позовних вимог про
визнання недійсним Договору №2 від
17.05.2013 року про внесення змін до
Договору купівлі-продажу ТЗ №1 від
01.10.2012 року, а тому позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49,75, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 27.10.2014 року.