ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2014 р.Справа № 924/1209/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

судді Субботіної Л.О., розглянувши
матеріали справи

за позовом Виробничо - комерційного
підприємства "Явір-Інвест" с. Велика
Калинівка Хмельницького району
Хмельницької області

до Управління житлово-комунального
господарства Хмельницької обласної
державної адміністрації м.
Хмельницький

про 1. Визнання договору на проведення
будівельно-монтажних робіт укладеним

2. Стягнення 314 338,80 грн.
заборгованості за виконані роботи

Представники сторін:

позивача: Шевченко О.А. - директор

відповідача: Вадовська О.В. -
представник за довіреністю №06/1290 від
01.10.2014р.

Рішення приймається 16.10.2014р., оскільки в
судовому засіданні 01.10.2014р.
оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом
до суду про визнання договору на
проведення будівельно-монтажних робіт
укладеним та стягнення 314 338,80 грн.
заборгованості за виконані роботи. В
обґрунтування позову зазначає, що
позивач був генпідрядником по
будівництву другої черги водогону від
с. Чернелівка до м. Хмельницького,
замовником робіт виступав відповідач.
Роботи виконувалися на підставі
договору про закупівлю робіт за
державні кошти №1з від 19.07.2011р. Під час
будівництва виникла необхідність у
проведенні додаткових робіт, які не
були передбачені умовами договору.

В 2011р. замовником було затверджено
проектно - кошторисну документацію, а
саме зведений кошторисний розрахунок
вартості будівництва на суму 314 338,80 грн.
У проектно-кошторисній документації на
проведення додаткових робіт були
зазначені усі істотні умови договору,
такі як: предмет, вартість договору,
обсяг робіт, строк виконання та ін.
Тобто підписавши проектно-кошторисну
документацію відповідач фактично
уклав договір підряду у спрощений
спосіб відповідно до ст. 181 ГК України.
Позивачем були виконані роботи на
загальну суму 314 338,80 грн. Виконання
зазначених робіт на вказану суму
погоджено із відповідачем та проектною
організацією. Після виконання робіт
позивач надав для підписання
відповідачу акт виконаних робіт, проте,
останній відмовився від його
підписання, посилаючись на відсутність
фінансування, що підтверджується
відповідним листом. В зв'язку з
вказаними обставинами позивач
звернувся до суду за захистом своїх
порушених прав та інтересів.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, вважає їх
правомірними та обґрунтованими.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечує. У
відзиві вказує, що 04.12.2012р.
господарським судом Хмельницької
області було винесено рішення про
стягнення на користь ВКП "Явір-Інвест"
314 338,80 грн. заборгованості та 6 286,78 грн.
судового збору. 26.12.2013р. Державною
казначейською службою України був
виконаний наказ господарського суду
від 23.04.2014р. по справі № 14/5025/1147/12.
25.09.2013р. Вищим господарським судом
України по справі № 14/5025/1147/12 постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 09.07.2013р. та
рішення господарського суду
Хмельницької області від 04.12.2012р.
скасовані, відмовлено ВКП "Явір-Інвест"
у задоволенні позовних вимог. 23.04.2014р.
господарським судом Хмельницької
області видано судовий наказ про
поворот виконання. Зважаючи на вказані
обставини, відповідач просить
припинити провадження по справі №
924/1209/14, оскільки існує аналогічне
рішення суду по справі № 14/5025/1147/12.

В судовому засіданні 16.10.2014р.
представник відповідача подав
доповнення до відзиву на позовну заяву,
в якому вказує, що між сторонами не були
досягнуті всі істотні умови договору,
передбачені ст. 180 ГК України, зокрема,
не було визначено строк дії договору,
тому говорити про факт укладення
договору є недоцільним. Також
відповідач зазначає, що ні довідка про
вартість будівельних робіт за формою №
КБ-3, ні акт прийняття виконаних
будівельних робіт за формою №КБ-2в не
підписані управлінням ЖКГ, отже, між
сторонами не виникло будь-яких
майново-господарських зобов'язань. З
вказаних підстав просить позов не
задовольняти.

Судом під час розгляду матеріалів
справи встановлено наступне.

19 липня 2011 року між Управлінням
житлово-комунального господарства
Хмельницької обласної державної
адміністрації ( далі - замовник) та
виробничо-комерційним підприємством
"Явір-Інвест" (далі - підрядник) було
укладено договір про закупівлю робіт
за державні кошти, за умовами п. 1.1 якого
підрядник (позивач) зобов'язується у
2011 році виконати роботи зазначені в
проектно-кошторисній документації, що
виготовлена на об'єкт "Будівництво
другої черги водогону від с. Чернелівка
Красилівського району до м.
Хмельницький", а замовник - прийняти і
оплатити такі роботи.

Кількість (обсяг) робіт визначено
проектно-кошторисною документацією (п.
1.2 договору).

Пунктами 3.1, 3.2 договору визначено, що
ціна договору становить 36 493 939,20 грн.
Ціна договору є твердою та коригуванню
не підлягає.

Договір підписаний обома сторонами та
скріплений їх печатками.

В зв'язку з виникненням необхідності
проведення додаткових робіт, не
передбачених вищевказаним договором,
сторонами був складений зведений
кошторис будівництва другої черги
водогону від с. Чернелівка
Красилівського району до м.
Хмельницький на виконання додаткових
робіт, які не ввійшли в тендерну
пропозицію (різниця вартості
матеріалів), згідно якого вартість
робіт становить 314338,80 грн. Вказаний
кошторис підписаний головним
інженером ДП "Одесакомунпроект",
погоджений та затверджений замовником
УЖКГ Облдержадміністрації.

Також сторонами складені об'єктний
кошторис № 2-1, локальний кошторис № 2-1-1
на будівництво водогону, розрахунок
загальновиробничих витрат до
локального кошторису та відомість
ресурсів до локального кошторису.

09.11.2011 року комісією в складі виконроба
ВКП "Явір - Інвест", директора ВКП "Явір -
Інвест", заступника начальника УЖКГ
Хмельницької ОДА, інженера по
авторському нагляду ДП "Проектний
інститут "Одесакомунпроект" та
інженера по технагляду складено:

- акт № 1 про те, що на об'єкті
"Будівництво другої черги водогону
від с. Чернелівка Красилівського
району до м. Хмельницький" при
виконанні робіт по укладці
склопластикових труб D 1000
використовувались укорочені труби, а
також проводилась порізка стандартних
труб заводського виготовлення
довжиною L = 12 м.п. на короткі з
приміненням заводських з'днувальних
муфт D 1000. Враховуючи вказане були
використані будівельні матеріали, що
не включені в проект, перелік яких
відображений у акті;

- акт № 2 про те, що при проведенні
випробувань, передбачених проектом
"Будівництво другої черги водогону від
с. Чернелівка Красилівського району до
м. Хмельницький" від вузла "А" до камери
ВТ-4, згідно технічних вимог на
випробування, упори на утримання
зусиль від стовпа води, який
утворюється в трубі технологічно
можливо виконати тільки в монолітних
залізобетонних камерах з влаштуванням
додаткового контргрузу зі збірних
бетонних блоків, оскільки на вказаній
ділянці траси частково запроектовані
склопластикові труби діаметром 1000 PN16
SN500, а частково запроектовані
склопластикові труби діаметром 1000 PN10
SN5000, в зв'язку з чим на вказаній ділянці
було змонтовано 1100 м.п.
склопластикових труб діаметром 1000 PN16
SN5000 замість склопластикових труб
діаметром 1000 PN10 SN5000.

Відповідно до довідки про вартість
виконаних будівельних робіт за грудень
2011 року та акту приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2011 року,
позивачем були виконані додаткові
роботи з будівництва другої черги
водогону від с. Чернелівка
Красилівського району до м.
Хмельницький на загальну суму 314338,80
грн., визначені в зведеному кошторисі.
Даний акт та довідка підписані та
скріплені печаткою позивача.

02.07.2013р. позивач направив відповідачу
два примірники акту виконаних робіт на
суму 314 338,80 грн. з проханням їх
підписати та провести розрахунок за
виконані роботи.

Однак, листом № 2175 від 08.07.2013р.
відповідач повідомив, що акти
виконаних робіт не були підписані, у
зв'язку із відсутністю фінансування.

На підтвердження доводів щодо
наявності підстав для припинення
провадження у справі відповідачем
подано в матеріали справи постанову
Вищого господарського суду України по
справі № 14/5025/1147/12 від 25.09.2013р. за
позовом ВКП "Явір-Інвест" до Управління
ЖКГ Хмельницької обласної державної
адміністрації про стягнення 314 338,80 грн.,
якою було скасовано постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 09.07.2013р.,
рішення господарського суду
Хмельницької області від 04.12.2012р. та
прийнято нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог. При
винесенні вказаної постанови Вищий
господарський суд України дійшов до
висновків, що згідно пункту 6.3.3
договорів № 1з від 19.07.2011р. та № 14/12-3 від
14.12.2011р., укладених між сторонами, на
підставі яких були заявлені позовні
вимоги, позивач взяв на себе обов'язок
по забезпеченню матеріалами для
проведення робіт за кошти відповідача
у межах ціни цих договорів. Взявши
участь у конкурсних торгах, надавши
свою акцентовану управлінням
пропозицію конкурсних торгів та
уклавши із ним договори, позивач
погодився із його істотними умовами, у
тому числі і з ціною договорів, яка є
твердою. Тому позовні вимоги про
стягнення 314 338,80 грн. з підстав,
вказаних у позовній заяві, суперечать
положенням Закону України "Про
здійснення державних закупівель".

Аналізуючи надані по справі докази,
оцінюючи їх в сукупності, судом до
уваги приймається наступне:

Статтею 55 Конституції України кожному
гарантується право на судовий захист.

Норми статті 16 ЦК України та статті 20 ГК
України розкривають зміст
конституційного права особи на
звернення до суду за захистом своїх
прав.

Статтею 20 ГК України встановлено, що
права та законні інтереси суб'єктів
господарювання захищаються шляхом:
визнання наявності або відсутності
прав; визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Аналогія вказаної норми відтворена у
статті 16 ЦК України.

Вважаючи свої права порушеними,
позивач зобов'язаний обрати спосіб
захисту порушеного права, що
відповідає вказаним нормам.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 ГК України,
укладання господарського договору є
обов'язковим для сторін, зокрема, якщо
існує пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної
влади або органів місцевого
самоврядування.

Укладення господарських договорів за
рішенням суду регулюється ст. 187 ГК
України.

В силу ч. 1 ст. 187 ГК України спори, що
виникають при укладанні господарських
договорів за державним замовленням,
або договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом; інші
переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суду у разі якщо це
передбачено угодою сторін або якщо
сторони зобов'язані укласти певний
господарський договір на підставі
укладеного між ними попереднього
договору.

Отже, переддоговірні спори поділяються
на спори про спонукання до укладення
договору, якщо одна з сторін ухиляється
від його укладення та на спори з умов
договору, коли сторони не врегулювали
розбіжності щодо його умов.

Як вбачається із змісту позовної заяви,
позивач просить визнати договір на
проведення будівельно-монтажних робіт
укладеним. В обґрунтування даної
вимоги позивач вказує, що підписавши
проектно-кошторисну документацію на
проведення додаткових робіт,
відповідач фактично уклав договір
підряду у спрощений спосіб відповідно
до ст. 181 ГК України.

Таким чином, позивач у позовній заяві
констатує факт укладення договору на
виконання будівельно-монтажних робіт
та просить його підтвердити у судовому
порядку.

Однак, обраний позивачем спосіб
захисту права шляхом визнання договору
укладеним не відповідає способам
захисту права, встановленим статтею 16
ЦК України та статтею 20 ГК України, що є
підставою для відмови у задоволенні
даної позовної вимоги (аналогічна
позиція викладена в постановах ВГСУ у
справі № 36/5005/2165/2012 від 15.08.2012р., у справі
№ 15/111-11 від 11.04.2012р.). Крім того, судом
також враховується, що вимога про
визнання укладеним договору підряду на
виконання будівельно-монтажних робіт
не відповідає приписам ч. 1 ст. 187 ГК
України щодо обов'язковості укладення
такого договору.

При розгляді вимоги про стягнення 314
338,80 грн. заборгованості за виконані
роботи судом приймається до уваги
наступне.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.175 ГК України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод,
не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Приписами ч. 2 ст. 180 ГК України
визначено, що господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов.

При цьому, в силу ч. 7 ст. 179 ГК України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
іншими нормативно-правовими актами
щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 208 ЦК України для
правочинів (за змістом ч.2 ст.202 ЦК
України, договір між двома особами є
двостороннім правочином) між
юридичними особами встановлена
письмова форма.

Статтею 218 ЦК України передбачено, що
недодержання сторонами письмової
форми правочину, яка встановлена
законом, не має наслідком його
недійсність, крім випадків,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони. Правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку. Правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо він підписаний його стороною
(сторонами).

Згідно ст. 181 ГК України господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Судом враховується, що в зв'язку з
виникненням необхідності проведення
додаткових робіт, не передбачених
договором про закупівлю робіт за
державні кошти від 19.07.2011р., між
позивачем та відповідачем був
складений зведений кошторис
будівництва другої черги водогону від
с. Чернелівка Красилівського району до
м. Хмельницький на виконання
додаткових робіт, які не ввійшли в
тендерну пропозицію (різниця вартості
матеріалів), який підписаний головним
інженером ДП "Одесакомунпроект",
погоджений та затверджений замовником
управлінням житлово-комунального
господарства Хмельницької обласної
державної адміністрації. Також до
вказаного кошторису сторонами
погоджені об'єктний кошторис № 2-1,
локальний кошторис № 2-1-1 на
будівництво водогону, розрахунок
загальновиробничих витрат до
локального кошторису та відомість
ресурсів до локального кошторису.

Відповідно до вказаних документів
позивачем у грудні 2011 року були
виконані додаткові роботи по
будівництву другої черги водогону від
с.Чернелівка Красилівського району до
м.Хмельницький, загальною вартістю 314
338,80 грн., що не заперечується
відповідачем.

Зважаючи на вищевказані обставини суд
приходить до висновку, що сторони
уклали договір підряду у спрощений
спосіб і між ними виникли цивільні
відносини, які виникають з договорів
підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Згідно з ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата
робіт провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Статтею 882 ЦК України передбачено
порядок передання та прийняття робіт,
згідно з яким замовник, який одержав
повідомлення підрядника про
готовність до передання робіт,
виконаних за договором будівельного
підряду, або, якщо це передбачено
договором, - етапу робіт, зобов'язаний
негайно розпочати їх прийняття.

Передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може
бути визнаний судом недійсним лише у
разі, якщо мотиви відмови другої
сторони від підписання акта визнані
судом обґрунтованими (ч. 4 ст. 882 ЦК
України).

У пункті 6 оглядового листа Вищого
господарського суду України від 18.02.2013
№ 01-06/374/2013 "Про практику вирішення
спорів, пов'язаних із виконанням
договорів підряду" зазначено, що
відповідно до норм чинного
законодавства підрядник не повинен
вчиняти жодних дій щодо спонукання
замовника до підписання акта виконаних
робіт, а має лише констатувати факт
відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти
виконані роботи, а у випадку виявлення
недоліків робіт негайно про них
заявити (у тому числі шляхом
мотивованої відмови від підписання
акта виконаних робіт) законом
покладений саме на замовника.

Отже, замовник, який на порушення вимог
ст. 882 ЦК України безпідставно
відмовився від прийняття робіт,
своєчасно не заявивши про їх недоліки
(за наявності таких), не звільняється
від обов'язку оплатити роботи, виконані
за договором підряду.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт за грудень 2011 року та
акту приймання виконаних будівельних
робіт за грудень 2011 року, позивачем
були виконані додаткові роботи з
будівництва другої черги водогону від
с. Чернелівка Красилівського району до
м. Хмельницький на загальну суму 314338,80
грн., визначені в зведеному кошторисі.
Даний акт та довідка підписані та
скріплені печаткою позивача.

02.07.2013р. позивач направив відповідачу
два примірники акту виконаних робіт на
суму 314 338,80 грн. з проханням їх
підписати та провести розрахунок за
виконані роботи.

Однак, всупереч нормам ч.ч. 1, 4 ст.882 ЦК
України відповідач не прийняв виконані
позивачем роботи, не вказав у актах про
відмову від їх підписання й не надав
письмового обґрунтування такої
відмови. Листом № 2175 від 08.07.2013р.
відповідач лише повідомив, що акти
виконаних робіт не були підписані, у
зв'язку із відсутністю фінансування, що
не виправдовує бездіяльність
відповідача і не є підставою для
звільнення його від відповідальності
за порушення договірного зобов'язання
(п. 5 пункті 6 Оглядового листа Вищого
господарського суду України від 18.02.2013
№ 01-06/374/2013 "Про практику вирішення
спорів, пов'язаних із виконанням
договорів підряду").

Таким чином, суд дійшов до висновку, що
у відповідача виник обов'язок оплатити
виконані позивачем роботи згідно акту
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2011 року (аналогічна позиція
викладена в постановах ВГСУ у справі №
910/23421/13 від 22.07.2014р., №911/3120/13 від 19.03.2014р.)

Приписами ст. 193 ГК України та ст.ст. 525,
526 ЦК України визначено, що зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань або
їх зміна не допускається.

В силу ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню
у цей строк (термін); якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. При цьому, боржник повинен
виконати такий обов'язок у семиденний
строк від дня пред'явлення вимоги, якщо
обов'язок негайного виконання не
випливає із договору або актів
цивільного законодавства.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає як
порушення зобов'язання. Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідачем не подано в матеріали
справи доказів на підтвердження оплати
виконаних робіт згідно акту приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2011 року, незважаючи на вимогу позивача
про проведення такої оплати від 02.07.2013р.
Тому позовні вимоги про стягнення 314
338,80 грн. заборгованості заявлені
обґрунтовано, підтверджуються
наявними в матеріалах справи доказами
та підлягають задоволенню.

З приводу клопотання відповідача щодо
припинення провадження у справі на
підставі п. 2 ч.1 ст. 80 ГПК України судом
враховується наступне.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України
провадження у справі підлягає
припиненню господарським судом, якщо є
рішення господарського суду або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішив господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Отже, господарський суд зобов'язаний
припинити провадження у справі на
підставі зазначеної норми за
наявності, зокрема, рішення
господарського суду, прийнятого у
справі:

- між тими ж сторонами;

- про той же предмет;

- з тих же підстав.

Таким чином, наявність всіх
вищевказаних ознак тотожності спорів у
справах тягне за собою припинення
провадження у справі.

Судом приймається до уваги, що
постановою Вищого господарського суду
України по справі № 14/5025/1147/12 від
25.09.2013р. за позовом ВКП "Явір-Інвест" до
Управління ЖКГ Хмельницької обласної
державної адміністрації про стягнення
314 338,80 грн. було скасовано постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 09.07.2013р.,
рішення господарського суду
Хмельницької області від 04.12.2012р. та
прийнято нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Предметом розгляду по справі №
14/5025/1147/12 було стягнення 314338,80 грн.
заборгованості за виконані будівельні
роботи, що частково співпадає (друга
позовна вимога) із предметом спору у
справі № 924/1209/14.

Підставою заявленого у справі №
14/5025/1147/12 позову було невиконання
відповідачем умов договорів № 1з від
19.07.2011р. та № 14/12-3 від 14.12.2011р., укладених
між сторонами, згідно яких позивач брав
на себе обов'язок виконати у 2011 році
роботи, зазначені в
проекно-кошторисній документації, що
виготовлена на об'єкт "Будівництво
другої черги водогону від с.Чернелівка
Красилівського району до м.
Хмельницького". При розгляді даної
справи Вищим господарським судом
України було встановлено, що згідно
пункту 6.3.3 договорів № 1з від 19.07.2011р. та
№ 14/12-3 від 14.12.2011р., укладених між
сторонами та на підставі яких були
заявлені позовні вимоги, позивач взяв
на себе обов'язок по забезпеченню
матеріалами для проведення робіт за
кошти відповідача у межах ціни цих
договорів. Тому взявши участь у
конкурсних торгах, надавши свою
акцентовану управлінням пропозицію
конкурсних торгів та уклавши із ним
договори, позивач погодився із його
істотними умовами, у тому числі і з
ціною договорів, яка є твердою і не може
бути змінена. В зв'язку з чим суд
касаційної інстанції відмовив у
задоволенні позовних вимог.

В той же час підставою позовних вимог у
справі № 924/1209/14 є порушення
відповідачем умов зовсім іншого
договору підряду на виконання
будівельних робіт, що був укладений між
сторонами у спрощений спосіб,
визначений приписам ст. 181 ГК України.

Отже, підстави позову по справі №
14/5025/1147/12 та по даній справі не є
тотожними.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає
підстав для припинення провадження у
даній справі.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
по справі покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115,
116 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Виробничо - комерційного
підприємства "Явір-Інвест" с. Велика
Калинівка Хмельницького району
Хмельницької області до Управління
житлово-комунального господарства
Хмельницької обласної державної
адміністрації м. Хмельницький про
визнання договору на проведення
будівельно-монтажних робіт укладеним,
стягнення 314 338,80 грн. заборгованості за
виконані роботи задовольнити частково.

Стягнути з Управління
житлово-комунального господарства
Хмельницької обласної державної
адміністрації (м. Хмельницький, вул.
Водопровідна, 75, код 39069871) на користь
Виробничо - комерційного підприємства
"Явір-Інвест" (Хмельницька обл.,
Хмельницький р-н, с.Велика Калинівка,
код 21319929) 314 338,80 грн. (триста
чотирнадцять тисяч триста тридцять
вісім гривень 80 коп.) заборгованості за
виконані роботи, 6 286,78 грн. (шість тисяч
двісті вісімдесят шість гривень 78 коп.)
витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У задоволенні позовних вимог про
визнання договору на проведення
будівельно-монтажних робіт укладеним
відмовити.

Повне рішення складено 21.10.2014р.

Суддя
Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (м. Хмельницький, вул.
Пілотська, 14),

3 - відповідачу (м. Хмельницький,
вул. Водопровідна, 75)