м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20509/14 21.10.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод «Ізумруд»

До Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

Про стягнення 5 213,75 грн.

Суддя Сівакова
В.В.

Представники сторін:

від позивача Левченко О.В. - по дов.
№ б/н від 15.09.2014

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Завод
«Ізумруд»до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення 5 213,75
грн., з яких: 4 462,50 грн. боргу по орендній
платі, 343,48 грн. пені, 327,57 грн. збитків
від зміни індексу інфляції та 80,20 грн. -
3% річних за неналежне виконання взятих
на себе останнім зобов'язань згідно
договору оренди нежитлового
приміщення № 80 від 01.11.2013.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.09.2014 порушено провадження у
справі № 910/20509/14 та призначено її до
розгляду на 21.10.2014.

Позивач в судовому засіданні 21.10.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 21.10.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі від 30.09.2014 не
виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення, з
огляду на наступне

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвалу
суду від 30.09.2014 було надіслано
відповідачу рекомендованою
кореспонденцією з повідомленням про
вручення на адресу, що зазначена в
позовній заяві, а саме : АДРЕСА_1, яка
згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців є місцем проживання
відповідача.

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Оскільки наявних в матеріалах справи
документів достатньо для її розгляду,
суд вважає, що неявка представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи по суті.

В судовому засіданні 21.10.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

01.11.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Завод «Ізумруд»
(орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) був
укладений договір оренди нежитлового
приміщення № 80 (далі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору
орендодавець зобов'язується передати,
а орендар прийняти в тимчасове платне
користування наступне (наступні)
приміщення, згідно п.1.1., розташоване за
адресою: 03680, АДРЕСА_2 та своєчасно
сплачувати орендодавцю орендну плату.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. договору приміщення,
що орендується розташоване на першому
поверсі будівлі літера «Г» площею 25,50
кв. м.; загальна площа приміщення, що
орендується складає 25,50 кв.м.

Відповідно до п. 2.1. договору
приміщення, що орендується надається
орендарю для розміщення складу.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк
встановлений договором найму.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що
приміщення, що орендується повинне
бути передане орендодавцем та прийняте
орендарем протягом 3 (трьох) робочих діб
з моменту укладення даного договору.

Відповідно до п. 3.3. договору передача
приміщення, що орендується,
здійснюється за актом
приймання-передачі, підписаним
уповноваженими представниками сторін,
який свідчить про фактичну передачу
приміщення в оренду. У вищезазначеному
акті сторони зобов'язуються зазначити
технічний стан приміщення, а також
засобів та комунікацій, що знаходяться
в ньому.

Згідно акту приймання-передачі
орендованого майна від 01.11.2013
орендодавець передав, а орендар
прийняв в належному технічному стані у
тимчасове платне користування
приміщення загальною площею 25,50 кв. м.,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Пунктом 9.1. договору сторонами
встановлено термін оренди, який
починається з моменту підписання акту
приймання-передачі приміщення та
закінчується 31.12.2014.

Додатковою угодою № 1 від 30.04.2014 сторони
дійшли згоди припинити термін дії
договору.

Згідно акту приймання-передачі
орендованого майна від 30.04.2014 орендар
передав, а орендодавець прийняв в
належному технічному стані з орендного
користування приміщення загальною
площею 25,50 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих послуг
оренди за період з 01.11.2013 по 30.04.2014, в
зв'язку з чим у відповідача виникла
заборгованість перед позивачем в
розмірі 4 462,50 грн. та за несвоєчасне
виконання зобов'язань за договором
нараховані пеня в розмірі 343,48 грн.,
збитки від зміни індексу інфляції в
розмірі 327,57 грн. та 3% річних в сумі 80,20
грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погодженні ними, та умови, які
є обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Згідно з п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Відповідно до п. 4.1. договору щомісячний
розмір орендної плати за користування
приміщення визначається орендодавцем
та орендарем у протоколі погодження
розміру орендної плати (додаток № 1),
який є невід'ємною частиною цього
договору.

Згідно з протоколом погодження
розміру договірної ціни з 01.11.2013 по
31.12.2014 включно щомісячний розмір
орендної плати за користування
приміщенням складає 892,50 грн.

Відповідно до п. 4.2. договору оплата за
цим договором здійснюється у
національній валюті України. Оплата
орендної плати починає здійснюватись з
моменту підписання акту
приймання-передачі приміщення.

В матеріалах справи наявні наступні
підписані обома сторонами акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг):
№ ОУ-011062 від 29.11.2013, № ОУ-011115 від 31.12.2013,
№ ОУ-0000047 від 31.01.2014, № ОУ-0000121 від 28.02.2014,
№ ОУ-0000198 від 31.03.2014 та № ОУ-0000275 від
30.04.2014.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що
орендна плата за поточний місяць
вноситься орендарем шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок орендодавця,
вказаний у цьому договорі щомісячно не
пізніше 10-го (десятого) числа поточного
місяця.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з п. 6.1.3. договору орендар
зобов'язався своєчасно здійснювати
орендні платежі.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, матеріали справи свідчать, що
відповідач в порушення умов договору
не виконав покладених на нього
зобов'язань по сплаті за надані послуги
оренди за період з 01.11.2013 по 30.04.2014, в
результаті чого виникла
заборгованість перед позивачем, яка не
оспорена відповідачем та становить 4
462,50 грн.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України з наймача справляється
плата, за користування майном, розмір,
якої встановлюється договором оренди.

Згідно п. 5 ст. 762 Цивільного кодексу
України плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України), якщо інше
не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача 4 462,50 грн.
боргу по орендній платі обґрунтовані
та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач у визначені строки плату
за надані послуги оренди повністю не
вніс, а отже є таким, що прострочив
виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 8.2. договору передбачено, що у
випадку прострочення сплати орендної
плати орендар сплачує орендодавцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
Націонельного банку України, що діяла у
період невиконання зобов'язання від
суми боргу за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків
передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема сплата
неустойки.

При укладанні договору сторони
визначили розмір відповідальності за
порушення зобов'язання щодо сплати
орендної плати.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлює, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

В зв'язку з тим, що взяті на себе
зобов'язання по сплаті платежів
відповідач не виконав, він повинен
сплатити позивачу, крім суми основного
боргу, пеню, розмір якої, за
обґрунтованими розрахунками позивача,
становить 343,48 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення з
відповідача пені в розмірі 343,48 грн.
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по сплаті
орендної плати, позивач на підставі ст.
625 Цивільного кодексу України просить
суд стягнути з відповідача 327,57 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та
80,20 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника.

Суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 327,57 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та
80,20 грн. 3% річних (за обґрунтованими
розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем не
надав.

Таким чином, позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю «Завод
«Ізумруд» обґрунтовані та підлягають
задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49,
ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод «Ізумруд» (м.
Київ, сул Сім'ї Сосніних, 11, ) 4 462 (чотири тисячі чотириста
шістдесят дві) грн. 50 коп. боргу по
орендній платі, 343 (триста сорок три)
грн. 48 коп. пені, 327 (триста двадцять сім)
грн. 57 коп. збитків від зміни індексу
інфляції, 80 (вісімдесят) грн. 20 коп. - 3%
річних, 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Повне рішення складено 23.10.2014.

Суддя
В.В.Сівакова