м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомВиробничо-комерційна фірма
«Комета» ЛТД Товариство з обмеженою
відповідальністю,до Державного
територіально-галузевого об'єднання
залізниця»простягнення 14 463 208,62 грн.
Суддя Літвінова
Представники сторін:
від позивача: Задарко Ю.М.-
представник за дов.;
від відповідача: Гуляєва Ж.О.-
У судовому засіданні 13.10.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського
суду міста Києва з позовом до
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» про стягнення
заборгованості у розмірі 14 463 208,62 грн.,
що складається з суми основного боргу -
12 083 193,84 грн., пені - 791 981,57 грн., 3% річних -
202 209,78 грн., інфляційні втрати - 1 385 823,43
грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.07.2014 порушено провадження
по справі № 910/14544/14, розгляд справи
призначено на 13.08.2014.

06.08.2014 відповідач надав відзив на
позовну заяву, за змістом якого
заперечує проти задоволення позовних
вимог.

У судовому засіданні 13.08.2014 було
оголошено перерву до 03.09.2014.

У судовому засіданні 03.09.2014 було
оголошено перерву до 15.09.2014.

Розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
15.09.2014 у зв'язку із знаходженням судді
Літвінової М.Є. у відпустці, справу
№910/14544/14 було передано судді Мельнику
В.І.

Ухвалою від 15.09.2014р. справу №910/14544/14
було прийнято до провадження судді
Мельника В.І., розгляд справи
призначено на 13.10.2014

У зв'язку із поверненням судді
Літвінової М.Є. з відпустки,
розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
01.10.2014 справу №910/14544/14 передано на
розгляд судді Літвіновій М.Є

Ухвалою від 01.10.2014 справу №910/14544/14 було
прийнято до провадження судді
Літвінової М.Є., розгляд справи
призначено на 13.10.2014.

У відзиві на позов відповідач
заперечив проти позовних вимог з тих
підстав, що позивач проігнорував листи
відповідача з вимогою не приступати до
виконання будівельно-монтажних робіт,
що згідно умов Договору передбачені в
2012 році, у зв'язку з відсутністю
зазначеного об'єкта будівництва у
фінансовому плані, та позивач
продовжував виконувати роботи у 2012
році. Таким чином, у 2012 році, в порушення
умов Договору, позивачем було виконано
роботи на загальну суму 5 787 856,49 грн., що
підтверджується довідками про
вартість виконаних будівельних робіт
форми КБ-3 за вересень та грудень 2012
року.

Відповідач зазначив, що з моменту
укладення Договору належним чином
виконує свої зобов'язання перед
позивачем.

В судовому засіданні 13.10.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідача, господарський суд міста
Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

19.09.2011 між Державним
територіально-галузевим об'єднанням
«Південно-Західна залізниця»
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційною фірмою «Комета»
ЛТД (підрядник) був укладений договір
підряду №ПЗ/Л-112475-НЮ (далі - договір) у
якому сторони погодили, що підрядник
зобов'язується на свій ризик виконати у
встановлений строк роботи по
улаштуванню навісів над пасажирською
низькою проміжною платформою №2
вокзалу на станції Вінниця, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
фронт робіт, прийняти та оплатити
виконі роботи.

Відповідно до п. 3.1 Договору, загальна
сума договору становить 29 356 334, 26 грн.

Підрядник надає замовнику форми КБ-2в,
КБ-3 до 30 числа звітного місяця, а
документи (накладні, рахунки), що
підтверджують фактичну вартість
матеріальних ресурсів, що
використовуються, за п'ять днів до
надання актів приймання виконаних
робіт, згідно п. 4.2 Договору.

Перегляд строків виконання робіт може
здійснюватись з незалежних від
підрядника обставин, якщо він без
затримки письмово сповістив про їх
появу. Якщо підрядник не зробив цього,
він може розраховувати на перегляд
строків лише за умови інформованості
замовника про несприятливі обставини
та їх наслідки. Обов»язком підрядника є
також доказ негативного впливу окремих
обставин на затримку виконання робіт.
Рішення про перегляд строків виконання
робіт оформляється додатковою угодою
(п. 5.4 Договору).

Як передбачено п.5.5 Договору, роботи
вважаються завершеними після
підписання сторонами акту приймання
виконаних підрядних робіт.

Приймання робіт здійснюється
відповідно до чинного порядку і
оформляється актом, в якому вказуються
всі претензії до виконаних робіт,
згідно п. 5.8 Договору.

Згідно з п.11.1 договору, даний договір
набирає чинності з дати його
підписання і діє до 31.12.2012р., але в
будь-якому разі до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань. З дати
набрання чинності даним договором всі
попередні переговори, домовленості та
листування сторін з питань,
врегульованих цим договором, втрачають
силу.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до довідок форми КБ-3 та
актів виконаних робіт форми КБ2в за
період з серпня 2013 року по грудень 2013
року, які підписані сторонами,
підрядник виконав, а замовник прийняв
роботи за Договором в сумі 12 483 193,84 грн.

Позивач також надав суду протокол від
25.12.2012 спільної наради по завершенню
питання завершенню будівництва
накриття платформи №2 на ст. Вінниця -
пасажирська система.

Акти виконаних робіт підписані
відповідачем без зауважень, а тому
твердження відповідача що виконання
робіт з недоліками, тощо, судом не
приймаються до уваги та не
підтверджуються матеріалами справи,
оскільки роботи прийняті шляхом
оформлення та підписання наявних в
матеріалах справи актів, в яких
відсутні претензії до виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.3 договору, розрахунки
між підрядником і замовником
проводиться протягом 20 (двадцяти)
банківських днів з дати підписання
акту приймання виконаних підрядних
робіт.

Позивач стверджує, що відповідачем
було сплачено вартість виконаних робіт
за період з серпня 2013 року по грудень 2013
року частково, а саме у розмірі 400 000,00
грн., згідно банківських виписок, тобто
сума боргу відповідача перед позивачем
складає 12 083 193,84 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
заперечує проти задоволення позовних
вимог, стверджує що звертався до
позивача з листами №Л5/32 від 11.01.2012р.,
№НКВ-9/135 від 21.02.2012 з вимогою не
приступати до виконання будівельно -
монтажних робіт, у зв'язку з
відсутністю зазначеного об'єкта
будівництва у фінансовому плані. Крім
того, відповідач стверджує, що немає
заборгованості перед позивачем, надав
в підтвердження чого платіжні
доручення.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві на позов судом визнані
необґрунтованими, з наступних підстав.

Відповідач не надав доказів
направлення/отримання позивачем
листів №Л5/32 від 11.01.2012р., №НКВ-9/135 від
21.02.2012. Додаткових угод щодо перегляду
строків виконання робіт за Договором
сторони не укладали.

Відповідач надав суду платіжні
доручення в підтвердження відсутності
боргу перед позивачем, однак надані
платіжні доручення за інший період
взаємовідносин ніж заявлено позивачем.
За спірний період з серпня 2013 року по
грудень 2013 року відповідач сплатив 400 000
грн., про що свідчать платіжні
доручення №264 від 06.09.2013р. на суму 300 000
грн., №287 від 30.09.2013р. на суму 100 000 грн., та
не заперечується позивачем.

Крім того, як вбачається з наданого
суду двостороннього акту
звірки-взаєморозрахунків між
сторонами за підписом Директора та
бухгалтера ВКФ «Комета» та Начальника
НКВ Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», станом
на 31.12.2013р. заборгованість відповідача
перед позивачем складає суму у розмірі
12 343 888,15 грн.

26.03.2014 позивач звернувся до відповідача
з вимогою №28 про повернення
заборгованості у розмірі 12 083 193,84 грн.,
яка надіслана 26.03.2014, згідно
фіскального чеку №8646 та повідомлення
про вручення поштового відправлення.
Вимога залишена без відповіді та
задоволення.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Таким чином, з урахуванням зроблених
висновків, судом встановлено, що
заборгованість відповідача складає 12
083 193,84 грн.

Враховуючи вищезазначене, факт
наявності заборгованості відповідача
в сумі 12 083 193,84
грн. належним чином доведений,
документально підтверджений.

Позивач за прострочення строків оплати
виконаних робіт згідно договору
підряду №ПЗ/Л-112475-НЮ від 19.09.2011,
керуючись пунктом 7.2 договору,
нарахував та просить стягнути з
відповідача 791 981,57 грн. пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Зокрема сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 7.2 договору встановлено, що у
випадку прострочення терміну оплати
платежів замовник зобов'язується
сплатити підряднику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від простроченої суми за кожний
день затримки, але не більше 10% від
загальної суми цього договору.

Здійснивши перерахунок пені з
урахуванням умов договору,
прострочення по сплаті грошового
зобов'язання, господарський суд
встановив, що позивачем вірно
визначений момент виникнення права
вимагати від відповідача виконання
грошового зобов'язання, що
обґрунтованою є сума пені в розмірі 791
981,57 грн.

Посилаючись на несвоєчасне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, позивач просить суд також
стягнути з відповідача 3% річних у сумі
202 209,78 грн.

Системний аналіз законодавства
свідчить, що обов'язок боржника
відшкодувати кредитору причинені
інфляцією збитки з нарахуванням
процентів річних, випливає з вимог ст.
625 ЦК України.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд, зробивши арифметичний розрахунок
3% річних в межах заявленого позивачем
періоду, вважає що позивачем вірно
визначений момент виникнення права
вимагати від відповідача виконання
грошового зобов'язання, що
обґрунтованою є сума 3% річних в розмірі
202 209,78 грн.

Крім того позивач просив стягнути з
відповідача інфляційні витрати у
розмірі 1 385 823,43 грн.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Враховуючи вище викладене, перевіривши
розрахунок інфляційної складової суми
боргу суд дійшов висновку, що вимога
позивача про стягнення інфляційних
втрат не перевищує розмір інфляційних
витрат який може бути нарахований та
підлягає задоволенню у сумі 1 385 823,43грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню в частині основного боргу -
12 083 193,84грн., пені - 791 981,57грн., 3 % річних -
202 209,78 грн., інфляційні втрати - 1 385
823,43грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України у
зв'язку з повним задоволенням позовних
вимог, судовий збір, сплачений
позивачем за подачу позовної заяви,
покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Державного
територіального-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» (01601, м.
Київ, вул. Лисенка, 6, код 33888830) на
користь Виробничо-комерційної фірми
«Комета» ЛТД Товариство з обмеженою
відповідальністю (21027, м. Вінниця, вул.
Келецька, 53, кімната. 235, код 13308219)
основний борг - 12 083 193,84 грн. (дванадцять
мільйонів вісімдесят три тисячі сто
дев'яносто три гривні 84 коп.), пеню - 791
981,57 грн. (сімсот дев'яносто одна тисяча
дев'ятсот вісімдесят одна гривня 57
коп.), 3% річних - 202 209,78 грн. (двісті дві
тисячі двісті дев'ять гривень 78 коп.),
інфляційні втрати - 1 385 823,43 грн. (один
мільйон триста вісімдесят п'ять тисяч
вісімсот двадцять три гривні 43 коп.) та
73 080,00 грн. (сімдесят три тисячі
вісімдесят гривень 00 коп.) судового
збору.

3.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

4.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 20.10.2014.

Суддя

М.Є. Літвінова