ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2014 р.
Справа №918/1315/14

Господарський суд Рівненської
області в складі головуючого судді
Політики Н.А., при секретарі судового
засідання Щербині С.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду матеріали справи
за позовом Приватного акціонерного
товариства "Рівнебуд"

до Фізичної особи-підприємець ОСОБА_1

про стягнення заборгованості в сумі 12
462 грн. 29 коп.

Представники сторін:

від позивача - Протопович А.Р.,
довіреність б/н від 21.05.2014р.;

від відповідача - не з'явився.

В судовому засіданні 10 жовтня 2014 року,
відповідно до ст.85 ГПК України,
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Рівнебуд" звернулося 12 вересня 2014 року
до господарського суду Рівненської
області з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 12 462 грн. 29 коп. з
яких: 8 104 грн. основний борг, 440 грн. 65
коп. пеня, 66 грн. 37 коп. 3% річних,
інфляційні втрати в розмірі 375 грн. 59
коп., та 3 475 грн. 68 коп. вартості
комунальних послуг.

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що 01 січня 2013 року між позивачем та
відповідачем укладено Договір оренди
приміщення №66 (далі - Договір).
Позивачем відповідно до умов Договору
було надано відповідачу в оренду
приміщення за адресою: АДРЕСА_1. В
наслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язань щодо оплати
орендної плати в період з березня 2013
року по вересень 2014 року у останнього
виник борг в розмірі 8 104 грн. Крім того,
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань позивачем нараховано 3%
річних в розмірі 66 грн. 37 коп.,
інфляційні витрати в розмірі 375 грн. 59
коп., та 440 грн. 65 коп. пені.

Ухвалою суду від 12 вересня 2014 року
позовну заяву №03/178 від 09 вересня 2014
року прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №918/1315/14, розгляд
якої призначено на 25 вересня 2014 року.

19 вересня 2014 року від позивача
надійшла заява про долучення до
матеріалів справи додаткових доказів.

Ухвалою суду від 25 вересня 2014 року
розгляд справи відкладено на 10 жовтня
2014 року.

01 жовтня 2014 року від позивача
надійшла заява №03/190 від 29 вересня 2014
року про уточнення позовних вимог.

Представник позивача у судовому
засіданні 10 жовтня 2014 року підтримав
позовні вимоги у повному обсязі з
урахуванням заяви №03/190 від 29 вересня
2014 року про уточнення позовних вимог.
Вказаною заявою позивач просить суд
стягнути з відповідача заборгованості
в сумі 12 427 грн. 19 коп. з яких: 8 104 грн.
основний борг, 416 грн. 92 коп. пеня, 55 грн.
3% річних, інфляційні втрати в розмірі 375
грн. 59 коп., та 3 475 грн. 68 коп. вартості
комунальних послуг.

У судові засідання 25 вересня 2014
року та 10 жовтня 2014 року відповідач не
з'явився, проте до господарського суду
повернулися конверти, в яких
відповідачу за адресою: АДРЕСА_2, були
направлені ухвали суду про порушення
провадження у даній справі та про
відкладення розгляду справи, з
довідкою відділення підприємства
зв'язку: "По закінченню терміну
зберігання" (а.с.49, 55).

Відповідно до статті 64
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) ухвала про
порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала про відкриття провадження у
справі надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
належним чином.

Пунктом 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що за
змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації -адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб -підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала суду про порушення провадження
у даній справі була надіслана
відповідачу за адресою, вказаною у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, а
саме: АДРЕСА_2. Проте вказане поштове
відправлення було повернуто
підприємством поштового зв'язку з
посиланням на закінчення терміну
зберігання (а.с.49).

Отже, за змістом вищезазначеної норми
відповідач завчасно та належним чином
був повідомлений про місце, дату та час
судових засідань, крім того, останньому
надавалося достатньо часу для подання
відзиву на позовну заяву, письмових
пояснень та додаткових документів.

При поданні до господарського суду
Рівненської області даної позовної
заяви позивачем було надано докази
направлення цієї заяви та доданих до
неї документів відповідачу. Так, з
долученого опису вкладення у цінний
лист та фіскального чеку, який
підтверджує надання позивачу послуг
поштового зв'язку, вбачається, що
матеріали позовної заяви з усіма
доданими до неї документами були
направлені відповідачу у справі 09
вересня 2014 року, про що свідчить
відбиток календарного штемпеля,
проставлений працівником відділення
поштового зв'язку на вказаному описі
вкладення, та відповідні відомості про
дату проведення операції, відображені
у вищезазначеному розрахунковому
документі. (а.с.4).

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що у відповідача було достатньо
часу для ознайомлення з матеріалами
справи та надання відповідного відзиву
на позовну заяву позивача.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
заяви без участі представника позивача
2 та відповідача відповідно до статті 75
ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, органу прокуратури, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд-

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2013 року між Приватним
акціонерним товариством "Рівнебуд" та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
укладено Договір оренди №66 (а.с.7-9).

Відповідно до п.1.1 договору
орендодавець передає, а орендар бере в
тимчасове платне користування
приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 19.2 кв.м.

За умовами п.4.1 договору розмір
орендної плати складає 1 152 грн. за
місяць.

Згідно п.4.2 договору орендна плата
сплачується в готівковому та
безготівковому порядку на
розрахунковий рахунок орендодавця в
термін не пізніше 5 числа поточного
місяця.

Пунктом 4.3. договору встановлено,
що орендар зобов'язаний протягом 5 днів
з моменту прийняття приміщення та
майна, що орендуються, перерахувати
орендну плату за поточний місяць
авансом.

За умовами п. 4.5 договору плата за
комунальні послуги проводиться
орендарем згідно окремих розрахунків.

Згідно п.6.4.2. договору орендар
зобов'язується своєчасно і у повному
обсязі здійснювати орендні платежі.

Пунктом 6.4.3 договору встановлено,
що орендар зобов'язується утримувати
приміщення що орендується у належному
санітарному стані. Дотримуватися
правил техніки безпеки і правил
експлуатації майна, переданого у
користування на умовах даного
Договору.

Відповідно до п. 6.4.14 договору
орендар зобов'язаний в разі зміни своєї
організаційно правової форми письмово
повідомити про це орендодавця.

За умовами п. 8.1.1 договору орендар
несе наступну відповідальність за
договором оренди: у випадку
прострочення по сплаті орендних
платежів пеня у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення.

Пунктом 11.2 договору встановлено, що
умови договору можуть бути змінені
лише за взаємною згодою Сторін з
обов'язковим складанням письмового
документа.

Договір підписано уповноваженими
представниками та скріплено печатками
сторін.

Відповідно до акту прийому - передачі
від 01 січня 2013 року орендодавець здав а
орендар прийняв приміщення по АДРЕСА_1,
загальною площею 19,2 м. кв. (а.с 10).

Акт прийому передачі підписаний
уповноваженими представниками та
скріплено печатками сторін.

Відповідач своїх зобов'язань щодо
повної та своєчасної сплати орендної
плати належним чином не виконав.

Позивачем направлено 01 вересня 2014 року
відповідачу претензію №03/167 від 29
серпня 2014 року з вимогою оплатити
заборгованість по орендній платі.

Станом на 10 жовтня 2014 року
заборгованість відповідача по сплаті
орендної плати склала 8 104 грн. за період
користування приміщенням з лютого 2014
року по квітень 2014 року.

За неналежне виконання відповідачем
зобов'язань щодо сплати орендної плати
позивачем за період з 06 квітня 2014 року
по 25 вересня 2014 року нараховано
відповідачу 55 грн. - 3% річних, 375 грн. 59
коп. - інфляційних втрат та 416 грн. 92 коп.
- пені.

У відповідності до ст.11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України
договір є підставою для виникнення
цивільних прав і обов'язків
(господарських зобов'язань).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу
України, за договором найму (оренди)
наймодавець (позивач у справі) передає
або зобов'язується передати наймачеві
(відповідач у справі) майно у
користування за плату на певний строк.

В силу п. 1 ст. 283 Господарського кодексу
України, за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

За користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором (ст. 762 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем відповідно до п.4.5. договору
заявлено до стягнення сума
заборгованості за комунальні послуги в
розмірі 3 475 грн. 68 коп., при цьому згідно
наявних у матеріалах справи копіях
виставлених відповідачу
рахунках-фактур вбачається, що сума
боргу складає 3 219 грн. 94 коп.(а.с.22-29).

Відтак в частині стягнення 255 грн. 74 коп.
боргу за комунальні послуги слід
відмовити.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши умови укладеного між
сторонами договору, суд вважає
обґрунтованими, підтвердженими
належними і допустимими доказами та
такими, що підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості по орендній платі в
сумі 8 104 грн. за період користування
приміщенням (квітень 2014 року - вересень
2014 року), 3 219 грн. 94 коп. - заборгованості
за спожиті комунальні послуги за
період користування приміщенням з
серпня 2013 року по грудень 2013 року,
лютий 2014 року по серпень 2014 року.

Стосовно позовних вимог про стягнення
з відповідача 55 грн. - 3% річних, 375 грн. 59
коп. - інфляційних втрат, 416 грн. 92 коп. -
пені судом враховується наступне.

Суд здійснивши власний розрахунок пені
за період прострочення з 06 квітня 2014
року по 25 вересня 2014 року, за допомогою
Системи комплексного інформаційного
забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE
встановив, що розмір останнього
становить 413 грн. 93 коп., при заявленому -
416 грн. 92 коп.

Крім того, суд здійснивши власний
розрахунок інфляційних втрат за період
прострочення з 06 квітня 2014 року по 25
вересня 2014 року, за допомогою Системи
комплексного інформаційного
забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE
встановив, що розмір останнього
становить 403 грн. 19 коп., при заявленому
375 грн. 59 коп.

Оскільки суд не може вийти за межі
позовних вимог, то до стягнення
підлягає індекс інфляції в розмірі 375
грн. 59 коп.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних
за період прострочення з 06 квітня 2014
року по 25 вересня 2014 року, за допомогою
Системи комплексного інформаційного
забезпечення ЛІГА:ЗАКОН ENTERPRISE суд
встановив, що розмір останнього
становить 55 грн.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Судом встановлено порушення
зобов'язання з боку відповідача в
частині своєчасної та повної сплати
орендної плати та комунальних послуг.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом (ст.
548 Цивільного кодексу України).
Виконання зобов'язань може
забезпечуватись згідно договору
неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми не своєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ст. 549
Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 8.1.1 договору встановлено, що
орендар у випадку прострочення сплати
орендних платежів несе
відповідальність у вигляді
нарахування пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення.

За змістом ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконане.

Враховуючи наведені правові приписи,
умови договору оренди №66 щодо строку
оплати, перевіривши правильність
розрахунку заявлених до стягнення сум
3% річних, інфляційних втрат та пені суд
вважає позовні вимоги правомірними та
такими, що підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині стягнення 55
грн. - 3% річних, 375 грн. 59 коп. -
інфляційних втрат та 413 грн. 93 коп. -
пені. У решті заявлених до стягнення
пені в сумі 2 грн. 99 коп. у позові
необхідно відмовити.

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
основними засадами судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на сторін
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 81-1,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Рівнебуд" (33014, м.Рівне,
вул.С.Бандери, 41) 8 104 (вісім тисяч сто
чотири) грн. - основного боргу, 55
(п'ятдесят п'ять) грн. - 3% річних, 413
(чотириста тринадцять) грн. 93 коп. - пені,
375 (триста сімдесят п'ять) грн. 59 коп. -
інфляційних витрат, 3 219 (три тисячі
двісті дев'ятнадцять) грн. 94 коп. -
витрат по оплаті комунальних послуг, а
також 1 788 (одну тисячу сімсот
вісімдесят вісім) грн. 96 коп. витрат по
оплаті судового збору.

Врешті позовних вимог відмовити, а саме
в частині стягнення 255 грн. 74 коп. -
витрат по оплаті комунальних послуг та
2 грн. 99 коп. - пені.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 15.10.2014 р.

Суддя
Політика Н.А.

Віддруковано 3 примірники:

1- до справи;

2- позивачу рекомендованим (33014, м. Рівне,
вул. С. Бандери, 41);

3- відповідачу рекомендованим (АДРЕСА_2).