ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року
Справа № 925/1477/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого - судді Скиби Г.М.,
за участю секретаря судового засідання
Кенкеч О.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
справу за позовом Державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій, м. Кривий Ріг,
вул. Кобилянського, 223А

до відкритого акціонерного товариства
«Первомайський кар'єр «Граніт», м.
Черкаси, вул. Маршала Красовського, буд.
8 (для листування: с. Болеславчик
Первомайського району Миколаївської
області, вул. Гранітна, 1)

про стягнення 34 550,95 грн.
заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: участі не брав;

від відповідача: Калієвський І.В. - за
довіреністю.

Дослідивши наявні матеріали
справи, заслухавши пояснення
учасників, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Державний воєнізований
гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
звернувся в господарський суд
Черкаської області з позовом до ВАТ
«Первомайський кар'єр «Граніт» про
стягнення 34550,95 грн. основного боргу та
санкцій за договорами 2006, 2011-2013 років,
та судових витрат.

Позивач підтвердив часткову
оплату в сумі 21859,61 грн. за платіжним
дорученням №8748 від 09.09.2014р.

Представник відповідача в
засіданні вимоги заперечив та вказав,
що виконавча служба вже стягнула всю
заборгованість на користь позивача,
предмету спору немає і представник
просить відмовити в позові. Доказів
проведеного стягнення саме у справі
№925/1477/14 представник відповідача суду
не надав.

В судове засідання 16.10.2014р. позивачем
направлено клопотання про розгляд
справи за наявними в ній матеріалами.

Інших доказів сторонами не надано.

Судом встановлені такі
взаємовідносини сторін:

На підставі наказу Державної служби з
надзвичайних ситуацій №224 від 15.05.2013р.
«Про припинення юридичних осіб»
Миколаївський воєнізований
гірничорятувальний
(аварійно-рятувальний) загін Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
було припинено шляхом приєднання до
Державного воєнізованого
гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій (ДВГРЗ ДСНС
України), який є правонаступником прав
та всього майна Миколаївського
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону ДСНС
України.

Позивач на підставі договору №11/05-10 від
01.07.2006р. організував та здійснив
аварійно-рятувальне обслуговування
об'єктів відповідача на суму 22789,79 грн.
Виконання робіт підтверджене актами
виконаних робіт та направленими
рахунками на оплату отриманої та
спожитої послуги відповідачем.
Підписано акт звірки заборгованості на
користь позивача. Оплата не проведена.

28.12.2011р. між сторонами був укладений
договір №52 на виконання робіт по
обслуговуванню масових вибухів. Надано
послуг на суму 1048,87 грн. Кошториси, Акти
виконаних робіт та рахунки на оплату
вручені відповідачу. Оплата не
проведена.

24.11.2012р. між сторонами був укладений
договір №64 на виконання робіт по
обслуговуванню масових вибухів. Надано
послуг на суму 610,40 грн. Кошториси, Акти
виконаних робіт та рахунки на оплату
вручені відповідачу. Оплата не
проведена.

23.03.2013р. між сторонами був укладений
договір №6 на виконання робіт по
обслуговуванню масових вибухів. Надано
послуг на суму 624,24 грн. Кошториси, Акти
виконаних робіт та рахунки на оплату
вручені відповідачу. Оплата не
проведена.

27.04.2013р. між сторонами був укладений
договір №12 на виконання робіт по
обслуговуванню масових вибухів. Надано
послуг на суму 696,43 грн. Кошториси, Акти
виконаних робіт та рахунки на оплату
вручені відповідачу. Оплата не
проведена.

08.06.2013р. між сторонами був укладений
договір №21 на виконання робіт по
обслуговуванню масових вибухів. Надано
послуг на суму 769,58 грн. Кошториси, Акти
виконаних робіт та рахунки на оплату
вручені відповідачу. Оплата не
проведена.

Вказані Договори не оскаржені
сторонами, не розірвані та не визнанні
недійсними в установленому порядку
судом.

Ухилення відповідача від проведення
розрахунку з позивачем стали причиною
звершення позивача до суду за захистом
порушеного права та примусового
стягнення боргу та санкцій.

Заборгованість станом на 06.08.2014р. за
визначенням позивача становить:

за договором №11/05-10 від 01.06.2006р. (а.с. 42-49,
з додатковими угодами) - 30034,10 грн., з
яких

основний борг - 22789,79 грн.;

інфляційні втрати - 2752,29 грн.;

3% річних - 1011,11 грн.;

пеня - 3480,91 грн.

за договором №52 від 28.12.2011р. (а.с. 61) - 1255,69
грн., з яких

основний борг - 1048,87 грн.;

інфляційні втрати - 124,75 грн.;

3% річних - 82,07 грн.;

за договором №64 від 24.11.2012р. (а.с. 64) - 716,86
грн., з яких

основний борг - 610,40 грн.;

інфляційні втрати - 75,35 грн.;

3% річних - 31,11 грн.;

за договором №6 від 23.03.2013р. (а.с. 68) - 735,71
грн., з яких

основний борг - 624,24 грн.;

інфляційні втрати - 74,96 грн.;

3% річних - 25,71 грн.;

пеня - 10,80 грн.

за договором №12 від 27.04.2013р. (а.с. 72) - 886,43
грн., з яких

основний борг - 696,43 грн.;

інфляційні втрати - 83,63 грн.;

3% річних - 106,37 грн.;

за договором №21 від 08.06.2013р. (а.с. 76) - 922,16
грн., з яких

основний борг - 769,58 грн.;

інфляційні втрати - 91,56 грн.;

3% річних - 26,88 грн.;

пеня - 34,14 грн.

Відповідач вимоги заперечив частково,
доказів погашення боргу за рішенням
суду 2014р. - не подав. Доказів погашення
однорідних вимог сторонами - не подано.

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності та за внутрішнім
переконанням, заслухавши пояснення
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають до
часткового задоволення, з огляду на
таке.

У відповідності з положеннями
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення
з господарського спору повинно
прийматись у відповідності з нормами
матеріального і процесуального права
та фактичними обставинами справи, з
достовірністю встановленими
господарським судом, тобто з'ясованими
шляхом дослідження та оцінки судом
належних і допустимих доказів у
конкретній справі.

Сторони спірних договорів є
самостійними юридичними особами та
суб'єктами господарювання, що
підтверджено витягами з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців (а.с. 102-103).

Місце проведення господарської
діяльності сторін відповідає місцю їх
реєстрації згідно даних ЄДРПОУ -
положення ст. 93 ЦК України.

Між сторонами виникли договірні
відносини надання і споживання послуг,
що регламентовані гл. 63 ЦК України.
Договори на виконання обслуговування
масових вибухів не заперечені
сторонами, не визнані в установленому
порядку недійсними.

Суд вважає, що сторонами досягнуто
згоди по всіх істотних умовах
письмових, двосторонніх, оплатних,
строкових, консенсуальних договорів.
Договори укладені між одними і тими ж
особами, пов'язані одним предметом
доказування. Суд вважає цю
заборгованість поточною, яка не
впливає на процедуру банкротства.

Згідно частини 1 ст. 173 ГК України
зобов'язання, що виникає між суб'єктами
господарювання, в силу якого один
суб'єкт зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта,
або утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку, є господарським
зобов'язанням.

Згідно з частиною 1 ст. 174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати з господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Позивачем надані Відповідачу послуги з
аварійно-рятувального обслуговування,
які прийнято без зауважень.

В п. 4.2 Договору (2006р.) встановлено, що
плата за обслуговування Об'єкта
Аварійно-рятувальною службою
здійснюється щомісячними
перерахуваннями коштів у визначені
строки згідно з наданим рахунком. В
решті договорів (п. 3.1.) - оплата в
безготівковому виді згідно
кошторисної калькуляції.

Рахунки на оплату за постійне та
обов'язкове обслуговування об'єкта
аварійно-рятувальною службою
регулярно надсилались Відповідачу (а.с.
51, 52, 63, 66, 70 зворот, 74, 78).

Проте Відповідач свої зобов'язання в
частині оплати за послуги з
аварійно-рятувального обслуговування
належним чином не виконав. Платіжним
дорученням №8748 від 09.09.2014р. позивачу
перераховано 21859,61 грн. на погашення
боргу. Часткова оплата підтверджена
позивачем. В цій частині провадження
належить припинити за відсутністю
предмету спору на підставі ст. 80 п. 1-1
ГПК України.

Наявність заборгованості
підтверджується наявними в справі
копіями документів: Договорів,
калькуляцій витрат, актів
здачі-прийому робіт по договорах,
відомостей про роботу особового складу
Миколаївського загону по
обслуговуванню кар'єра відповідача,
рахунків на оплату та відсутністю
доказів Відповідача про повний та
належний розрахунок з Позивачем за
отримані послуги та відсутністю
заперечень Відповідача у прийнятті
послуг.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Відповідач повністю не розрахувався за
надані послуги в розмірі 12927,41 грн. до
цього часу. Відповідач визнав вимоги
позивача на суму 12691,34 грн. (а.с. 98).

Відповідач не заперечив та не
спростував належними доказами, в
розумінні вимог ст. 33 ГПК України,
доводи та вимоги позивача про
необхідність розрахунку за надані
послуги за період з грудня 2011р. по
липень 2013р.

На підставі викладеного, суд вважає
доведеним порушення прав Позивача та
право Позивача на примусове стягнення
з Відповідача суми основної
заборгованості за послуги з
аварійно-рятувального обслуговування
в розмірі 4679,70 грн. (з урахуванням
часткової оплати 21859,61 грн. на
погашення боргу). Вказану суму
необхідно стягнути на користь
Позивача.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми.

На підставі вказаних вимог Позивачем
нараховано Відповідачу 1 283,25 грн. - 3 %
річних за час прострочення виконання
грошового зобов'язання - з грудня 2011р.
по липень 2014р., та 3202,54 грн. інфляційних
втрат з посиланням на положення ст. 625
ЦК України, а також 3525,85 грн. пені (п. 5.4.
договору 2006р., а.с. 46, та договори 2013р.).

Суду надані оригінали актів,
калькуляцій та рахунків на виконані
роботи з відмітками замовника.

Судом перевірено правильність
розрахунку позивача з допомогою
калькулятора апаратного комплексу
«Ліга:Закон Еліт» та враховано правові
позиції, викладені в п. 2 Інформаційний
лист Вищого господарського суду
України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 «Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права». З врахуванням періоду
простроченої заборгованості з 01.11.2011р.
по 01.08.2014р. нараховані Позивачем суми
підлягають до задоволення. Належить
стягнути на користь Позивача 1283,25 грн. 3%
річних за час прострочення виконання
грошового зобов'язання з 01.11.2011р. по
01.08.2014р. (згідно наданого розрахунку
позивача, а.с. 16-17, 23, 27, 31, 36, 40) та 3202,54 грн.
інфляційних за період з жовтня 2012р. по
липень 2014р. (згідно наданого розрахунку
позивача, а.с. 14-15, 20-22, 25-26, 29-30, 34-35, 38-39).

Позивачем нараховано відповідачу 3525,85
грн. пені за договором 2006р. та договорів
№6 від 23.03.2013р. і №21 від 08.06.2013р. з
урахуванням положень ст.ст. 546, 549 ЦК
України. Судом перевірено правильність
розрахунку позивача з допомогою
калькулятора апаратного комплексу
«Ліга:Закон Еліт» та враховано правові
позиції, викладені в Інформаційному
листі Вищого господарського суду
України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 «Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права». З врахуванням періоду
простроченої заборгованості з 01.11.2011р.
по 01.08.2014р. нараховані Позивачем суми
пені підлягають до часткового
задоволення. Належить стягнути на
користь Позивача 3480,91 грн. пені. В решті
вимог належить відмовити, оскільки в
договорах 2013р. відсутні письмові
погодження сторін на забезпечення
виконання зобов'язання у виді
неустойки чи пені (безпідставно
нараховані позивачем суми 10,80 грн. та
34,14 грн. пені за двома договорами).

На підставі викладеного, суд вважає
доведеним порушення прав Позивача та
право Позивача на примусове стягнення
з Відповідача суми заборгованості за
послуги з аварійно-рятувального
обслуговування з урахуванням санкцій в
розмірі 12646,40 грн. Вказану суму
необхідно стягнути на користь
Позивача.

Суд враховує відсутність оплати на
момент розгляду спору та неподання
відповідачем первинних належних
доказів проведеної повної оплати
отриманої та спожитої послуги.
Перерахування відповідачем коштів в
момент розгляду справи має бути
врахована виконавчою службою при
проведенні виконавчих дій при
стягненні боргу.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
належить покласти на Відповідача та
стягнути на користь Позивача 1827 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85, 80 п. 1-1 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з відповідача: відкритого
акціонерного товариства
«Первомайський кар'єр «Граніт» м.
Черкаси, вул. Маршала Красовського, 8
(фактична адреса: с. Болеславчик
Первомайського району Миколаївської
області, вул. Гранітна, 1), , рахунок №0204 в
Первомайському відділенні ПІБ м.
Первомайськ, МФО 326449

на користь позивача: державного
воєнізованого гірничорятувального
(аварійно-рятувального) загону
державної служби України з
надзвичайних ситуацій, м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області, вул.
Кобилянського, 223А, ,
рахунок №3 в АТ «Райффайзенбанк
Аваль», МФО 380805

4679,70 грн. основного боргу,

3202,54 грн. інфляційних втрат,

1283,25 грн. -3 % річних з простроченої суми,

3480,91 грн. пені,

1827 грн. судового збору.

В задоволенні вимоги про стягнення
пені 44,94 грн. грн. пені - відмовити.

В решті вимог провадження припинити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
прийняття рішення. Сторони у справі
протягом цього строку мають право
подати апеляційну скаргу до
апеляційного суду на вказане рішення
через Господарський суд Черкаської
області.

Повне рішення складено 20.10.2014р.

Суддя
Г.М. Скиба